Справа № 520/2486/19
Суддя: Рєзнікова С.С.
Дата ухвалення: 2021-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2021 р.Справа № 520/2486/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Рєзнікової С.С.,

Суддів: Мельнікової Л.В. , Бегунца А.О. ,

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

представників позивача: Коваля О.Ю., Троцко Б.О.,

представника відповідача: Виноградова В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.04.2021, головуючий суддя І інстанції: Рубан В.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 20.04.21 по справі № 520/2486/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРАНД МАРИН"

до Головного управління ДПС у Харківській області

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю ГРАНД МАРИН, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, в якому просив суд:

- скасувати податкові повідомлення-рішення від 27.02.2019 №, № на загальну суму 1397748,30 грн.;

Рішенням Харківський окружний адміністративний суд від 14.06.2019 адміністративний позов залишено без задоволення

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 31.10.2019 апеляційну скаргу ТОВ ГРАНД МАРИН задоволено. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.06.2019 скасовано.

Прийнято постанову, якою позов задоволено.

Скасовано податкові повідомлення-рішення від 27.02.2019 № та №.

Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 16.12.2020 касаційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області задоволено частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.06.2019 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 31.10.2019 у справі №520/2486/19 скасовано. Справу №520/2486/19 направлено на новий розгляд до Харківського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 23.02.2021 замінено відповідача Головне управління ДПС у Харківській області (код ЄДРПО 43143704) його правонаступником Головним управлінням ДПС у Харківській області, утвореним на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (код ЄДРПОУ ВП:43983495).

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08.04.2021 позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 27.02.2019 № за платежем податок на прибуток приватних підприємств в розмірі 23519,50 грн. та від 27.02.2019 № за платежем податок на прибуток приватних підприємств в розмірі 1374228,80 грн..

Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРАНД МАРИН" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ЄДРПОУ ВП: 43983495) витрати зі сплати судового збору за подання позову в розмірі 19210 (дев`ятнадцять тисяч двісті десять) грн. 00 коп.

Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРАНД МАРИН" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ЄДРПОУ ВП: 43983495) витрати на правничу допомогу в розмірі 12000 (дванадцять тисяч) грн. 00 коп.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представники сторін 30.09.2021 підтримали свої правові позиції по справі.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що контролюючим органом на підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, ст. 76 Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку з питання своєчасності сплати податкових зобов`язань, задекларованих ТОВ "ГРАНД МАРИН" у податковій звітності з податку на прибуток, за результатами якої складено акт №75/20-40-50-05-05/31632468 від 24.01.2019.

У висновках акту перевірки встановлено несвоєчасність сплати самостійно задекларованих грошових зобов`язань по податковій декларації з податку на прибуток за 2015 рік, за 1 квартал 2016 року, 1 півріччя 2016 року, авансових внесків з податку на прибуток по декларації за 9 місяців 2016 року, податку на прибуток за 1 квартал 2017 року, чим порушено п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України (т. 1, а.с. 24-26).

На підставі вказаних висновків акту перевірки, з посиланням на ст. 126 Податкового кодексу України, Головним управлінням ДФС у Харківській області прийнято податкові повідомлення-рішення форми "Ш" від 27.02.2019 :

- № про застосування до ТОВ «Гранд Марин» штрафних (фінансових) санкцій в сумі 23519,50 грн. за затримку на 20 календарних днів грошового зобов`язання по декларації за 1 квартал 2017 року від 05.05.2017 № J01001 (10% несвоєчасно сплаченого грошового зобов`язання);

- № про застосування до ТОВ «Гранд Марин» штрафних (фінансових) санкцій в сумі 1 374 228,80 грн. (20% несвоєчасно сплаченого грошового зобов`язання) по деклараціям від 05.05.2016 № J01001, від 27.02.2016 № J01081, від 09.08.2016 № J01001 (т.1, а.с.18-22).

Не погодившись з прийнятими рішеннями податкового органу, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Судовим розглядом встановлено, що позивачем подано податкові декларації з податку на додану вартість, у додатках до яких заявлено до повернення з Державного бюджету України суми бюджетного відшкодування на розрахунковий рахунок платника у банку у загальному розмірі 6961604,00 грн., а саме: по декларації за червень 2015 року у розмірі 801 715,00 грн.; по декларації за липень 2015 року у розмірі 883 909,00 грн.; по декларації за серпень 2015 року у розмірі 334071,00 грн.; по декларації за вересень 2015 року у розмірі 587 949,00 грн.; по декларації за жовтень 2015 року у розмірі 833 981,00 грн.; по декларації за грудень 2015 року у розмірі 706538,00 грн.; по декларації за січень 2016 року у розмірі 813 441,00 грн.; по декларації за лютий 2016 року у розмірі 1 000 000,00 грн.; по декларації за березень 2016 року у розмірі 1 000 000,00 грн. Повернення грошових коштів у законодавчо встановлені строки не відбулося.

З метою сплати самостійно задекларованих грошових зобов`язань з податку на прибуток: за 2015 рік, 1 квартал 2016 року, 1 півріччя 2016 року, 9 місяців 2016 року, 1 квартал 2017 року позивачем у 2016-2017 роках подані, у строк, передбачений п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, уточнюючі розрахунки з податку на додану вартість із заявами про повернення сум бюджетного відшкодування шляхом зарахування цих коштів у рахунок погашення грошових зобов`язань з податку на прибуток за спірний період.

В уточнюючих розрахунках визначений порядок бюджетного відшкодування (заповнено рядок 20.2.2) та у табличній частині розділу «б» Додатку 4 наведено: код бюджетної класифікації: 11021000; рахунок у Держказначействі: 0200; назва платежу «ПОДАТОК НА ПРИБУТОК ПІДПРИЄМСТВ».

Станом на 01.01.2016 підприємство мало переплату з податку на прибуток у розмірі 56 155,99 грн.

27.02.2016 ТОВ «ГРАНД МАРИН» подано податкову декларацію з податку на прибуток за 2015 рік (граничний строк сплати 10.03.2016), в якій нараховано до сплати грошових зобов`язань у сумі 2 969 572,00 грн.

01.03.2016, тобто у строк, визначений ст. 57 Податкового кодексу України, позивачем подано уточнюючі декларації з податку на додану вартість з Додатком Д4 (Заява про повернення сум бюджетного відшкодування) із зазначенням напряму відшкодування у рахунок погашення грошових зобов`язань з податку на прибуток, а саме: за червень 2015 року у сумі 801715,00 грн.; за липень 2015 року у сумі 883909,00 грн.; за серпень 2015 року у сумі 334071,00 грн.; за вересень 2015 року у сумі 587949,00 грн.; за жовтень 2015 року у сумі 362356,00 грн.

Факт погашення податкових зобов`язань по декларації з податку на прибуток підприємств за 2015 рік також підтверджено постановою Харківського окружного адміністративного суду від 21.09.2016 по справі № 820/1675/16, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 06.12.2016.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 21.09.2016 по справі №820/1675/16 задоволено адміністративний позов ТОВ «ГРАНД МАРИН». Визнано протиправними дії відповідача щодо складання податкового рішення про опис майна у податкову заставу від 21.03.2016 №19. Визнано протиправною та скасовано податкову вимогу від 14.03.2016 №6-17. Визнано протиправним та скасовано рішення про опис майна у податкову заставу від 21.03.2016 № 19. Зобов`язано відповідача відобразити в інтегрованій картці платника податку відсутність непогашеної податкової заборгованості у розмірі 2913416,01 грн.

05.05.2016 підприємством подано податкову декларацію з податку на прибуток за 1 квартал 2016 року (граничний строк сплати 20.05.2016), в якій нараховано до сплати грошових зобов`язань у сумі 1057025,00 грн., а також у зв`язку з уточненням показників 2015 року зменшено податкових зобов`язань на суму 40418,00 грн.

10.05.2016, тобто у строк, визначений ст. 57 Податкового кодексу України, ТОВ «ГРАНД МАРИН» подано уточнюючу декларацію з податку на додану вартість за лютий 2016 року з Додатком Д4 (Заява про повернення сум бюджетного відшкодування) із зазначенням напряму відшкодування у рахунок погашення грошових зобов`язань з податку на прибуток, а саме: за лютий 2016 року у сумі 1000000,00 грн.; за березень 2016 року у сумі 57025,00 грн.

17.06.2016 позивачем подано податкову декларацію з податку на додану вартість за травень 2016 року з Додатком Д4 із зазначенням напряму відшкодування у рахунок погашення грошових зобов`язань з податку на прибуток на суму 1000000,00 грн.

21.07.2016 позивачем подано уточнюючі декларації з податку на додану вартість з Додатком Д4 (Заява про повернення сум бюджетного відшкодування) з зазначенням напряму відшкодування у рахунок погашення грошових зобов`язань з податку на прибуток, а саме: за грудень 2015 року у сумі 706538,00 грн.; за січень 2016 року у сумі 813441,00 грн.

09.08.2016 позивачем подано податкову декларацію з податку на прибуток за 1 півріччя 2016 року (граничний строк сплати 19.08.2016), в якій нараховано до сплати грошових зобов`язань у сумі 2188238,00 грн.

20.10.2016 позивачем подано податкову декларацію з податку на додану вартість за вересень 2016 року із Додатком Д4 із зазначенням напряму відшкодування у рахунок погашення грошових зобов`язань з податку на прибуток на суму 200000,00 грн.

04.11.2016 ТОВ «ГРАНД МАРИН» подано податкову декларацію з податку на прибуток за 9 місяців 2016 року), в якій нараховано грошових зобов`язань з податку на прибуток у сумі -39171,00 грн. (граничний строк сплати 19.11.2016), а також нараховано авансового внеску з податку на прибуток у сумі 712465,00 грн. (граничний строк сплати 30.12.2016).

18.11.2016, тобто у строк, визначений ст. 57 Податкового кодексу України, підприємством подано податкову декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2016 року із Додатком Д4 із зазначенням напряму відшкодування у рахунок погашення грошових зобов`язань з податку на прибуток на суму 400000,00 грн.

07.02.2017 позивачем подано податкову декларацію з податку на прибуток за 2016 рік (граничний строк сплати 19.02.2017), в якій нараховано грошових зобов`язань з податку на прибуток у бік зменшення на суму 667 511,00 грн.

17.02.2017 позивачем подано податкову декларацію з податку на додану вартість за січень 2017 року з Додатком Д4 із зазначенням напряму відшкодування у рахунок погашення зобов`язань з податку на прибуток у сумі 300000,00 грн.

05.05.2017 позивачем подано податкову декларацію з податку на прибуток за 1 квартал 2017 року (граничний строк сплати 19.05.2017), в якій нараховано грошових зобов`язань з податку на прибуток у сумі 235 195,00 грн.

16.05.2017 платіжним дорученням № 1446 ТОВ «ГРАНД МАРИН» сплачено суму у розмірі 235195,00 грн. з податку на прибуток, тобто в межах строку, передбаченого для відповідної сплати.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених Податкового кодексу України.

Згідно з п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно з п. 200.12 ст. 200 Податкового кодексу України, контролюючий орган зобов`язаний протягом п`яти робочих днів після закінчення перевірки: або подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету; або за заявою платника податку до відповідного контролюючого органу зарахувати таку суму в рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України.

У разі наявності у платника податку податкового боргу бюджетному відшкодуванню підлягає заявлена сума податку, зменшена на суму такого податкового боргу.

У разі виникнення у платника податку необхідності зміни напряму узгодженого бюджетного відшкодування, такий платник податку має право подати відповідну заяву до контролюючого органу, який протягом п`яти робочих днів з дня отримання такої заяви повинен її задовольнити.

Відповідно до пп. 9.1.1 п. 9.1 ст. 9 Податкового кодексу України, до загальнодержавних податків належить податок на прибуток підприємств.

Правові засади функціонування бюджетної системи України, її принципи, основи бюджетного процесу і міжбюджетних відносин та відповідальність за порушення бюджетного законодавства визначаються Бюджетним кодексом України.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Бюджетного кодексу України, Бюджетна система України складається з державного бюджету та місцевих бюджетів.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 29 Бюджетного кодексу України, до доходів загального фонду Державного бюджету України (з урахуванням особливостей, визначених пунктом 1 частини другої статті 67-1 цього Кодексу) належать, у тому числі, 90 відсотків податку на прибуток підприємств (крім податку на прибуток підприємств державної власності, що зараховується до загального фонду державного бюджету в повному обсязі, та податку, визначеного пунктом 18 частини першої статті 64, пунктом 1-2 частини першої статті 66 та пунктом 2 частини першої статті 69 цього Кодексу). При цьому п. 17 частини 1 статті 64 Бюджетного кодексу України встановлено, до доходів загального фонду бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення, міст Києва та Севастополя, районних бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, належать, у тому числі, 10 відсотків податку на прибуток підприємств (крім податку на прибуток підприємств державної власності та податку, визначеного пунктом 18 цієї частини статті, пунктом 1-2 частини першої статті 66 та пунктом 2 частини першої статті 69 цього Кодексу), який зараховується до бюджету міста Києва.

Тобто, податок на прибуток підприємств зараховується до складу доходів Державного бюджету України в розмірі 90 % та до загального фонду місцевих бюджетів у розмірі 10%.

Таким чином, наявна у позивача сума від`ємного значення ПДВ частково може бути зарахована в рахунок погашення грошових зобов`язань з податку на прибуток приватних підприємств, оскільки останній розприділяється у різних частинах до Державного бюджету України та загального фонду місцевих бюджетів.

Верховний Суд у постановах від 06.05.2020 по справі № 810/3914/16, від 10.09.2020 по справі № 820/588/17 дійшов висновку, що погашення грошових зобов`язань або податкового боргу з податку на прибуток підприємств за рахунок від`ємного значення з податку на додану вартість можливе, але лише в тій частині податку, яка зараховується до Державного бюджету України.

Отже, контролюючий орган мав правові підстави для спрямування сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в рахунок погашення податкового зобов`язання з податку на прибуток у тій частині, що зараховується до Державного бюджету.

Відповідно до ч. 5 ст. 353 КАС України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді.

Так, при поверненні справи на новий розгляд Верховним Судом наголошено на необхідності перевірки доводів контролюючого органу про неможливість виконання рішення суду по справі № 820/1675/16 у зв`язку з наявною у ТОВ «Гранд Марин» переплатою.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.09.2016 року по справі №820/1675/16 набрало законної сили 06.12.2016.

З наявної у матеріалах справи інтегрованою карткою платника вбачається, що станом на 06.12.2016 (на дату набрання законної сили рішенням суду) сума недоїмки з податку на прибуток склала 6079090,01 грн. та залишок несплаченої пені у сумі 3768,12 грн. Загальна сума заборгованості склала 6082858,13 грн.

Станом на 01.01.2017 за даними інтегрованої картки платника сума недоїмки з податку на прибуток склала 6791555,01 грн. та залишок несплаченої пені у сумі 3768,12 грн. Загальна сума заборгованості склала 6795 323,13 грн.

Станом на 08.06.2017 сума недоїмки склала 6124044,01 грн. та залишок несплаченої пені у розмірі 106243,77 грн. Загальна сума заборгованості склала 6230287,78 грн.

Платіжними дорученнями від 08.06.2017 № 1801, № 1820, № 1821 ТОВ «Гранд Марин» спрямовано до бюджету в рахунок погашення сум грошових зобов`язань з податку на прибуток 7000 000,00 грн.

Як свідчать матеріали справи, платником 08, 09, 12 червня 2017 року подано уточнюючі податкові декларації з податку на додану вартість з заявами про повернення сум бюджетного відшкодування, у яких визначено напрям повернення на рахунок платника у банку.

Таким чином, у червні 2017 року позивачем спочатку погашено суму зобов`язань з податку на прибуток, а потім змінено напрям повернення сум бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку.

Відповідно до ст. 36 Податкового кодексу України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. При цьому, цей обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків

Цією ж статтею також передбачено настання відповідальності для платника за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку.

Згідно з ст. 38 Податкового кодексу України, виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк. Спосіб, порядок та строки виконання податкового обов`язку встановлюються цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідальність за несплату узгодженої суми грошового зобов`язання протягом строків, установлених кодексом, застосовується відповідно до ст. 126 Податкового кодексу України.

Згідно з ст. 109 Податкового кодексу України, податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

ТОВ "ГРАНД МАРИН" вжито всіх належних заходів для погашення, у передбачений податковим законодавством спосіб, грошових зобов`язань з податку на прибуток, а саме за рахунок бюджетного відшкодування податку на додану вартість, сплати власними коштами та подання уточнюючих розрахунків з податку на прибуток на зменшення раніше задекларованих показників.

Тобто, станом на день настання граничних строків погашення податкових зобов`язань з податку на прибуток позивачем вчинено дії з погашення цих задекларованих податкових зобов`язань у спірних періодах, що згідно позиції Верховного Суду виключає таку кваліфікуючу ознаку податкового правопорушення, як протиправна дія (бездіяльність). Ця правова позиція неодноразово висловлювалася у постановах Верховного Суду по справам № 826/3999/16, №808/2127/17, № 818/1073/17.

Стосовно доводів податкового органу про відсутність механізму для зарахування сум бюджетного відшкодування у рахунок погашення грошових зобов`язань з податку на прибуток підприємств, колегія суддів зазначає, що наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 №422 затверджено Порядок ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (надалі - Порядок).

Згідно з п. 2 розділу І Порядку, інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами.

Відповідно до п. 3 розділу І Порядку, оперативний облік податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску здійснюється органами ДФС в інформаційній системі органів ДФС.

Згідно з п. 5 розділу І Порядку, контроль достовірності первинних показників за податками і зборами, митними та іншими платежами до бюджетів та єдиним внеском здійснюється керівниками структурних підрозділів органів ДФС за напрямами роботи.

При виявленні некоректних базових записів структурними підрозділами за напрямами роботи готується коригуючий документ з обов`язковим посиланням на первинний документ, показники якого виправляються. Коригування даних в інформаційній системі органів ДФС здійснюється підрозділами, відповідальними за введення таких даних з первинних документів, за поточною датою.

У разі необхідності коригування облікових показників ІКП у ручному режимі таке коригування здійснюється виключно за рішенням керівника (заступника керівника) органу ДФС, підготовленим відповідним структурним підрозділом за напрямом роботи.

Пунктом 2 розділу І Порядку визначено, що первинні документи - документи, що складені платниками податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску та/або органами ДФС, іншими органами влади згідно з чинним законодавством (податкові декларації, митні декларації, аркуші коригування, уточнюючі розрахунки, податкові повідомлення-рішення, рішення контролюючого органу, вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску, судові рішення, рішення про розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу), інформація органів Державної казначейської служби України про надходження податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів та єдиного внеску тощо).

Тобто, податкова декларація є первинним документом, який є підставою для внесення змін до інтегрованої картки платника. При цьому, цим Порядком прямо визначена можливість проведення коригувань ІКП у ручному режимі, тобто передбачена можливість проведення дій, які програмне забезпечення не може виконати у автоматизованому порядку.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 20.10.2011 у справі "Рисовський проти України" (п.70, п.71) підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування", який, зокрема, передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. Суд зазначив, що на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

З урахуванням вказаного вище, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що приймаючи оскаржувані податкові повідомлення рішення відповідачем не враховано усіх обставин, що мають значення для їх прийняття, в зв`язку з чим податкові повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Харківській області є необґрунтованими та підлягають скасуванню.

Стосовно розподілу судових витрат за результатами розгляду справи в суді першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

На підтвердження понесених витрат позивачем, надано до матеріалів справи копії договору про надання правової допомоги № б/н від 06.03.2019, ордер на представлення інтересів, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю на ім`я Коваля О.Ю., довіреність на представлення інтересів ТОВ «Гранд Марин», акт надання послуг адвоката від 12.05.2019, платіжне доручення № 1109 від 13.03.2019 (т.1, а.с.112-114, т.2, а.с.121).

Згідно з п. 2 договору, Адвокат зобов`язується надавати професійну правничу допомогу та представляти інтереси Клієнта в адміністративних судах всіх інстанцій.

Відповідно до умов цього договору розмір гонорару адвоката визначається сторонами в акті з урахуванням вимог Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», Правил адвокатської етики, Рекомендацій щодо застосування рекомендованих (мінімальних) ставок адвокатського гонорару, затверджених Рішенням Ради адвокатів Харківської області № 17 від 21.03.2018 (п. 4 договору).

Згідно з п. 6 договору, враховуючи ймовірний обсяг витрат часу адвокатом та перелік процесуальних документів, які належить скласти адвокату, Сторонами узгоджена сума попередньої оплати гонорару в розмірі 12000,00 грн.

Згідно з актом надання послуг від 28.10.2019 адвокатом Ковалем О.Ю. на підставі договору від 06.03.2019 надано правничу допомогу по справі про скасування податкових повідомлень-рішень від 27.02.2019 №, № шляхом виконання наступних дій : складання та подання позовної заяви - 3 год. - 3000,00 грн., участь у розгляді справи у Харківському окружному адміністративному суді - 4 судодні - 4000,00 грн., складання та подання апеляційної скарги - 2 год. - 2000,00 грн., участь у розгляді справи у Другому апеляційному адміністративному суді - 3 судодні - 3000,00 грн., загальна вартість послуг склала 12000,00 грн.

Відповідно до платіжного доручення № 1109 від 13.03.2019 ТОВ «Гранд Марин» сплачено адвокату Ковалю О.Ю. суму в розмірі 12000,00 грн.

Оцінивши рівень витрат позивача на правничу допомогу, а також враховуючи, що такі витрати понесені фактично, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази, а також те, що їх сума є обґрунтованою, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції, що клопотання позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.04.2021 по справі №520/2486/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя С.С. Рєзнікова
Судді Л.В. Мельнікова А.О. Бегунц
Повний текст постанови складено 07.10.2021 року