Справа № 620/3883/21
Суддя: Оксененко Олег Миколайович
Дата ухвалення: 2021-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/3883/21 Суддя (судді) першої інстанції: Клопот С.Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Оксененка О.М.,

суддів: Лічевецького І.О.,

Мельничука В.П.,

При секретарі: Кузьмінської К.В.,

За участю представника відповідача: Золотаринець В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 03 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Північної митниці Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Північної митниці Державної митної служби України, в якому просив: визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 28 грудня 2020 року № 9, № 9 Північної митниці Держмитслужби.

Позов обґрунтовано тим, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесені на підставі не правильно застосованого відповідачем порядку визначення року випуску транспортного засобу, а тому є протиправними та підлягають скасуванню.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 03 червня 2021 року у задоволенні адміністративного позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що на момент розмитнення автомобіля, позивач не мав інших, відмінних від поданих відповідачу документів, в яких зазначено рік виготовлення автомобіля - 2005 рік, що і стало підставою для зазначення такої дати.

Крім того, апелянт звертає увагу на те, що під час митного оформлення митним органом не було висловлено будь-яких застережень, не витребувалась будь-яка інша інформація щодо року виготовлення автомобіля.

При цьому, за наслідками проведеної перевірки контролюючим органом не було проведено заходів щодо отримання інформації про не автентичність поданих документів позивачем під час митного оформлення.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачем зазначено про те, що визначення року виготовлення транспортного засобу здійснюється на основі даних його виробника.

Враховуючи, що роком виготовлення транспортного засобу, який ввозився позивачем був листопад 2003 року, тому останнім було протиправно занижено митні платежі.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі наказу Північної митниці Держмитслужби від 14.02.2020 №71 проведена документальна невиїзна перевірка громадянина України ОСОБА_1 щодо дотримання ним вимог законодавства України з питань митної справи щодо правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів, зокрема щодо митної декларації від 18.02.2019 №UA102230/2019/632074 типу ІМ 40 АА.

За результатами проведення перевірки, митним органом було встановлено наступне.

18 лютого 2019 року до відділу митного оформлення № 5 митного поста «Нові Яриловичі» Чернігівської митниці ДФС уповноваженою декларантом особою - ФОП ОСОБА_2 була подана митна декларація від 18.02.2019 №UA102230/2019/632074 для здійснення митного оформлення товару «Легковий автомобіль марки - Mazda, модель 6, 1 шт., такий що був у використанні, призначений на дорогах загального користування, номер кузова - НОМЕР_1 ».

У відповідності до графи 31 Митної декларації «вантажні місця та опис товару» товар заявлено, як «Автомобіль легковий, призначений для перевезення людей, такий що був у використанні - 1 шт: марка - Mazda; модель - б; кузов номер (VIN) - НОМЕР_1 ; номер двигуна - нема даних; кількість місць для сидіння, включаючи сидіння водія за документами виробні - 5; призначення - для використання по дорогах загального користування; тип двигуна - дизельний; робочий об`єм циліндрів двигуна - 1 998 см3; потужність - 89 k.W; власна вага - 590 кг; тип кузова - ліфтбек; колір - сірий; кількість дверей - 5; колісна формула - 2х4; відповідає вимогам екологічного класу «Євро-3»; календарний рік виготовлення - 2005 модельний рік виготовлення - 2005. Торговельна марка - Mazda. Країна виробництва - Японія. Виробник - Mazda Motor Corporation».

Фактурна вартість автомобіля - 8000,00 PLN (7.084566 грн за курсом гривні на дату оформлення), митна вартість - 56 676,53 грн.

Згідно поданих документів для здійснення митного оформлення вказаної митної декларації, а саме договору купівлі продажу від 16.06.2018 та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 21.03.2012 НОМЕР_2 , декларантом задекларовано рік виготовлення автомобіля - 2005 рік.

Інші офіційні реєстраційні чи довідкові документи щодо календарного року виготовлення транспортного засобу марки - «Mazda», модель - « 6», номер кузова НОМЕР_1 у матеріалах митного оформлення відсутні.

У той же час, відповідно до листа офіційного дилера Mazda ДП «Авто Інтернешнл» від 25.06.2019 №277 митниці стало відомо, що датою виробництва автомобіля «Mazda», номер кузова НОМЕР_1 є 2003 рік, модельний рік - 2002, дата реєстрації автомобіля в цифровій сервісній книзі (ЦСК) - 2005 рік.

Крім того, Північною митницею Держмитслужби 28.02.2020 за №7.11-19/1813 було направлено запит до науково-дослідного Бюро судових експертиз «Сантодор» щодо встановлення дати випуску транспортного засобу «Mazda», номер кузова НОМЕР_1 .

У свою чергу, науково-дослідне Бюро судових експертиз «Сантодор» листом від 10.03.2020 №7 повідомило, що календарна дата виготовлення транспортного засобу - автомобіль «Mazda», номер VIN: НОМЕР_1 - листопад 2003 рік.

З огляду на вказане, за результатами документальної невиїзної перевірки встановлено, що при митному оформленні транспортного засобу марки «Mazda», номер кузова НОМЕР_1 , за митною декларацією 18.02.2019 №UA102230/2019/632074 ставка акцизного податку легкових транспортних засобів розрахована з порушенням норм підпункту 215.3.5 1 пункту 215.3 ст. 215 ПК України в частині невірного застосування К вік, відтак позивачем занижено митні платежі на загальну суму 5 517,09 грн, в т.ч. акцизний податок - 4 597,57 грн, податок на додану вартість при ввезенні на митну територію України - 919,52 грн.

У зв`язку з виявленими порушеннями, 28.12.2020 складені податкові повідомлення-рішення форми «Р» №№ 9, 9.

Не погоджуючись з такими рішеннями відповідача та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки датою виробництва автомобіля «Mazda», номер кузова НОМЕР_1 є 2003 рік, модельний рік - 2002, дата реєстрації автомобіля в цифровій сервісній книзі (ЦСК) - 2005 рік, тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесені відповідачем обгрунтовано, правомірно та в межах своєї компетенції.

Колегія суддів не погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Митним кодексом України від 13.03.2012 №4495-VІ (далі - МК України, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено порядок визначення митної вартості імпортованих товарів та правила її декларування.

У відповідності до статей 49, 50 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Частиною п`ятою статті 54 Митного кодексу України закріплено право митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відтак, митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом.

У той же час, у частині п`ятій статті 53 Митного кодексу України встановлено заборону вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Дана норма кореспондується з положеннями частини третьої статті 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

У свою чергу, частиною першою статті 266 МК України визначені обов`язки декларанта та уповноваженої ним особи, серед яких, зокрема, здійснення декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом.

Пунктом 8 частини першої статті 336 Митного кодексу України передбачено, що митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами органів доходів і зборів шляхом направлення запитів до інших державних органів, установ та організацій, уповноважених органів іноземних держав для встановлення автентичності документів, поданих органу доходів і зборів.

Згідно з частиною першою статті 345 Митного кодексу України документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких органи доходів і зборів переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Органи доходів і зборів мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи (частина третя статті 345 Митного кодексу України).

Результати перевірки оформлюються актом (довідкою) та є підставою для самостійного визначення органом доходів і зборів суми податкового зобов`язання підприємства щодо сплати митних платежів, застосування заходів, передбачених законами України (частина шоста статті 345 Митного кодексу України).

Відповідно до частин першої-другої статті 351 Митного кодексу України предметом документальних невиїзних перевірок є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств.

Документальна невиїзна перевірка проводиться, зокрема, у разі виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань державної митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів; надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих органу доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

З аналізу вищевикладених норм вбачається, що митні органи наділені повноваженнями щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами.

Як свідчать матеріали справи, позивачем під час митного оформлення легкового автомобіля марки - Mazda, модель 6, номер кузова - НОМЕР_1 було подано митну декларацію МД №UA102230/2019/632074 18.02.2019, в якій зазначено про сплату наступних платежів: мито на транспортні засоби (вид платежу 321) у розмірі 5 667,65 грн; акцизний податок (вид платежу 385) у розмірі 29 884,19 грн; податок на додану вартість з ввезених на митну територію України транспортних засобів (вид платежу 328) у розмірі 18 445,67 грн.

У той же час, митний орган вважає, що позивачем занижено митні платежі на загальну суму 5 517,09 грн, в т.ч. акцизний податок - 4 597,57 грн, податок на додану вартість при ввезенні на митну територію України - 919,52 грн з огляду на невірне зазначення року автомобіля.

У відповідності до частини другої ст.270 Митного кодексу України правила оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, іншими (крім мита) митними платежами встановлюються Податковим кодексом України з урахуванням особливостей, що визначаються цим Кодексом.

Підпунктом 215.3.5-1 п.215.3 ст.215 Податкового кодексу України передбачено, що ставка акцизного податку для автомобілів легкових та інших моторних транспортних засобів, призначених головним чином для перевезення людей, що відповідають товарній позиції 8703 згідно з УКТ ЗЕД (крім моторних транспортних засобів, зазначених у товарній позиції 8702 згідно з УКТ ЗЕД), включаючи вантажопасажирські автомобілі-фургони, гоночні автомобілі, у тому числі автомобілі, які в установленому законодавством порядку подаються до органів, що здійснюють державну реєстрацію транспортних засобів, для реєстрації або перереєстрації у зв`язку із зміною моделі транспортного засобу, що до переобладнання під час ввезення відповідала товарній позиції 8704 згідно з УКТ ЗЕД, а після переобладнання відповідає товарній позиції 8703 згідно з УКТ ЗЕД, визначається за формулою:

Ставка = Ставка базова х К двигун х К вік, де

Ставка базова - ставка податку в євро за 1 штуку транспортного засобу;

К двигун - коефіцієнт, що визначається діленням об`єму циліндрів двигуна внутрішнього згоряння відповідного транспортного засобу в куб. сантиметрах на 1000 куб. сантиметрів;

К вік - коефіцієнт, що дорівнює кількості повних календарних років з року, наступного за роком виробництва відповідного транспортного засобу, до року визначення ставки податку (для нових транспортних засобів та транспортних засобів, що використовувалися до одного повного календарного року, коефіцієнт дорівнює 1, а для транспортних засобів, що використовувалися понад п`ятнадцять повних календарних років, коефіцієнт дорівнює 15).

Виходячи з викладеного, розмір акцизного податку транспортного засобу залежить від року виготовлення транспортного засобу, при цьому, чим старіший автомобіль, тим більше ставка податку.

Згідно частини третьої ст. 69 МК України на вимогу посадової особи органу доходів і зборів декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених ними кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них.

Частиною шостою вказаної статті встановлено, що штрафи та інші санкції за несплату митних платежів та за інші порушення, виявлені у зв`язку з неправильною класифікацією товарів, застосовуються органами доходів і зборів виключно у разі, якщо прийняте органом доходів і зборів рішення про класифікацію цих товарів у складному випадку було прийнято на підставі поданих заявником недостовірних документів, наданої ним недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання заявником всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначеного рішення, що суттєво вплинуло на характер цього рішення.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 під час здійснення митного оформлення автомобіля марки Mazda, модель 6, номер кузова - НОМЕР_1 , як такого, що був у використанні, задекларовано рік виготовлення автомобіля - 2005.

На підтвердження зазначеної інформації про автомобіль, позивачем під час митного оформлення було договір купівлі продажу ( Umowa Kupna Sprzedazy ) від 16.06.2018 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 21.03.2012 НОМЕР_2 .

Відповідно до пп. 14.1.251 п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України, транспортні засоби, що використовувалися, - це транспортні засоби, на які уповноваженими державними органами, в тому числі іноземними, видані реєстраційні документи, що дають право експлуатувати такі транспортні засоби.

Слід зауважити, що у матеріалах справи відсутні будь-які належні, допустимі та достовірні докази на підтвердження того, що позивачем під час митного оформлення вказаних транспортних засобів з метою неправомірного зменшення розміру митних платежів було вказано неправдиві відомості щодо календарного року виготовлення такого автомобіля та ставки митних платежів.

Згідно із пунктами 54.3 та 54.4 статті 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо, зокрема, результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях.

У разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах.

У свою чергу, Північна митниця Державної митної служби України, приймаючи оскаржувані рішення, посилається на лист офіційного дилера Mazda ДП «Авто Інтернешнл» від 25.06.2019 №277, лист науково-дослідного Бюро судових експертиз «Сантодор» від 10.03.2020 №7 та лист ДП «Авто Інтернешнл» від 25.06.2019 №277.

Так, у відповідності до листа офіційного дилера Mazda ДП «Авто Інтернешнл» від 25.06.2019 №277 датою виробництва автомобіля «Mazda», номер кузова НОМЕР_1 є 2003 рік, модельний рік - 2002, дата реєстрації автомобіля в цифровій сервісній книзі (ЦСК) - 2005 рік.

У відповідності до листа Науково-дослідного Бюро судових експертиз «Сантодор» листом від 10.03.2020 №7 календарна дата виготовлення транспортного засобу - автомобіль «Mazda», номер VIN: НОМЕР_1 - листопад 2003 рік.

Згідно листа офіційного дилера Mazda ДП «Авто Інтернешнл» від 09.03.2021 №46 в базі даних виробника (внутрішня закрита база даних) є наступна інформація щодо автомобіля «Mazda», номер кузова НОМЕР_1 : дата виготовлення - 11/11/2003, дата продажу першому власнику - 15/03/2005.

За змістом пункту 8 Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України від 17 листопада 2005 року №1118, за рік виготовлення ТЗ приймається календарна дата його виготовлення (день, місяць, рік).

Якщо календарну дату виготовлення ТЗ, який перебував у користуванні, визначити за його ідентифікаційним номером неможливо, то за основу береться рік виготовлення, визначений за його ідентифікаційним номером, з урахуванням календарної дати першої реєстрації ТЗ.

Датою першої реєстрації ТЗ, який перебував у користуванні, є дата, зазначена в спеціальній графі технічного паспорта (свідоцтва про реєстрацію), наприклад, паспорта німецького зразка, або дата видачі технічного паспорта (свідоцтва про реєстрацію).

У разі неможливості визначення року виготовлення ТЗ за ідентифікаційним номером роком виготовлення вважати рік, що значиться в реєстраційних і технічних документах на ТЗ.

Датою початку користування ТЗ, що були в користуванні та ввозяться на митну територію України, уважається дата першої реєстрації ТЗ, визначена в реєстраційних документах, які видані вповноваженими державними органами та дають право експлуатувати ці ТЗ на постійній основі.

Датою першої реєстрації ТЗ, який перебував у користуванні, є дата, зазначена в спеціальній графі технічного паспорта (свідоцтва про реєстрацію), наприклад, паспорта німецького зразка, або дата видачі технічного паспорта (свідоцтва про реєстрацію).

Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року №1388.

Якщо на транспортні засоби уповноваженими державними органами, в тому числі іноземними, видані реєстраційні документи, що дають право їх експлуатувати, вони вважаються використовуваними. Датою початку користування (вводу в експлуатацію) транспортних засобів, що були в користуванні та ввозяться на митну територію України, вважається дата їх першої реєстрації, визначена в реєстраційних документах, які видано уповноваженими державними органами та дають право експлуатувати ці транспортні засоби на постійній основі. У разі відсутності реєстраційних документів першої реєстрації транспортних засобів датою початку використання транспортного засобу вважається календарна дата його виготовлення (день, місяць, рік).

Таким чином, відповідно до змісту наведених норм належним доказом дати виготовлення транспортного засобу, який був у користуваннi та ввозиться на митну територiю України, є дата його першої реєстрацiї, вказана в реєстрацiйних документах, виданих уповноваженими державними органами країни, в якій така реєстрація була здійснена.

Вказане свідчить про те, що на момент митного оформлення автомобілів, позивач не мав інших, відмінних від поданих відповідачу документів, зокрема свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, в якому зазначено дату першої реєстрації - 2005 рік, що підтверджували іншу дату виготовлення транспортного засобу та умисно приховав їх існування.

У той же час, статтею 352 Митного кодексу України закріплено перелік матеріалів, які можуть бути використані для підготовки висновків за результатами перевірок: 1) документи, визначені цим Кодексом; 2) податкова інформація; 3) експертні висновки; 4) судові рішення; 5) отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення; 6) інші матеріали, отримані в порядку та спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами України.

Відтак, інформація, отримана митним органом від офіційного дилера Mazda та Науково-дослідного Бюро судових експертиз «Сантодор» у розумінні частини другої статті 351 Митного кодексу України не є інформацією, отриманою від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів та не може бути визнана документально підтвердженою інформацію, отриманою від уповноважених органів іноземних держав про непідтвердження автентичності поданих органу доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірності відомостей, що в них містяться, які надійшли від уповноважених органів іноземних держав.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.10.2020 у справі №817/1887/16 та від 09.07.2021 у справі №813/1528/16.

При цьому, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків (ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України).

За правилами частини другої ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У порушення вимог вказаних норм відповідач відповідач не надав належних та допустимих доказів вчинення позивачем порушень митного та податкового законодавства України, отриманих у результаті вжиття передбачених статями 351, 352 МК України заходів щодо отримання до проведення перевірки від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про неавтентичність поданих позивачем документів чи недостовірності відомостей, що в них містяться.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень та наявність підстав для їх скасування.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У силу вимог частини шостої статті 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Так, правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI (далі - Закон № 3674-VI).

У відповідності до частини першої статті 4 цього Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру фізичною особою розмір судового збору складає у розмірі 1 відсотока ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З матеріалів справи вбачається, що за подання позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 908 грн, та до суду апеляційної інстанції - 1362 грн.

Однак, оскільки суд під час розгляду даної справи прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, тому колегія суддів вважає за необхідне встановити розподіл судових витрат та визначити розмір судового збору, який підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень саме у розмірі 2270 грн.

У силу вимог частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 242, 250, 308, 310, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 03 червня 2021 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Північної митниці Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 28 грудня 2020 року № 9, № 9 Північної митниці Держмитслужби.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Північної митниці Державної митної служби України витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят гривень) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Оксененко

Судді І.О. Лічевецький

В.П. Мельничук