Справа № 380/10115/20
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2021-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2021 рокуЛьвівСправа № 380/10115/20 пров. № А/857/16739/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Шевчук С. М.
суддів -Кухтея Р. В.
за участю секретаря судового засідання Шинкар Т. І. Чопко Ю.Т.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2021 року (ухвалене у м. Львів, за правилами спрощеного позовного провадження, судом під головуванням судді Гавдик З.В., повний текст рішення складено - 22.02.2021 року) у справі № 380/10115/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання незаконним наказу та зобов`язання вчинити дії, суд-

ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду позовом про визнання протиправним і скасування наказу та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2021 року позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства внутрішніх справ України за №2388 о/с від 06.11.2015 року По особовому складу в частині звільнення з 06 листопада 2015 року в запас Збройних Сил старшини міліції ОСОБА_1 прикомандированого до Ланівської сільської ради Стрийського району Львівської області.

Поновлено ОСОБА_1 на роботі в кадрах Міністерства внутрішніх справ України.

Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України видати наказ про продовження старшині міліції ОСОБА_1 терміну прикомандирування до Ланівської сільської ради Стрийського району Львівської області до закінчення повноважень керівника органу місцевого самоврядування - сільського голови Ланівської сільської ради Стрийського району Львівської області.

Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України видати наказ, яким зарахувати ОСОБА_1 в кадри Національної поліції України до закінчення повноважень керівника органу місцевого самоврядування.

Стягнуто з Міністерства внутрішніх справ України () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 2522,40 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Міністерство внутрішніх справ України, далі по тексту відповідач 1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

На підтвердження доводів апеляційної скарги вказує, що позов подано позивачем з пропуском місячного строку звернення до суду (ч.5 ст. 122 КАС України). Зазначає, що позивач звернувся з позовом через 5 років з моменту видання наказу. Про існування пунктів 10 та 11 розділу ХІ Закону «Про національну поліцію» та ліквідацію органів внутрішніх справ та створення органів Національної поліції позивачу теж було відомо, позаяк вказані обставини є загальновідомими в силу оприлюднення нормативних актів. Також вказує, що відповідач 1 не отримав ні позовної заяви, ані додатків до неї, що є грубим порушенням його права на належний захист. Також вказує на обов`язок суду стосовно направлення судового рішення. Вказує, що судом винесено рішення яке зачіпає права та інтереси зацікавлених сторін, що мають статус юридичних осіб (а зокрема Національної поліції України (КОД ), Ланівської сільської ради Стрийського району Львівської області (КОД ).

Окрім того, зазначає що суд першої інстанції не урахував висновків ВС , викладених у постановах від 26.05.2020 року у справі №820/1267/16 та від 17.02.2015 року у справі №21-8а/15 щодо пріоритетності норм спеціального законодавства, якими у спірних правовідносинах є Закон України «Про міліцію», Закон України «Про національну поліцію», які передбачають, що рапорт є обов`язковою умовою для призначення (переведення) на подальшу службу до Національної поліції. Перебування позивача на адміністративній посаді не позбавляє його права на звернення із заявою про прийняття на службу до органів поліції. Відповідач 1 звертає увагу суду проте, що Ланівська сільська рада Стрийського району Львівської області є такою, що 17.05.2021 року припинила свою діяльність, а село Ланівка підпорядковане Стрийській міській громаді. Як наслідок покладене судом зобов`язання щодо зобов`язання МВС України видати наказ про продовження позивачу терміну прикомандирування до Ланівської сільської ради, як органу, що припинив свою діяльність є безпідставним. Позивач вважає протиправним і рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання відповідача 1 видати наказ про зарахування позивача в кадри Національної поліції, позаяк МВС України не наділено повноваженнями щодо здійснення кадрового добору в органи Національної поліції. Разом з тим зазначає, що діяльність ГУ МВС України у Львівській області (КОД ) не є припиненою. Вважає суперечливим та взаємовиключним і рішення суду першої інстанції в частині, яка одночасно передбачає поновлення позивача на посаді в кадрах МВС України та зарахування його в кадри Національної поліції України.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, з мотивів аналогічних тим, що викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

У зв`язку з критичною ситуацією, що склалася із фінансовим забезпеченням діяльності судів, зокрема, відсутністю асигнувань на оплату послуг з пересилання поштової кореспонденції, копія ухвали суду про відкриття апеляційного провадження та повістки-повідомлення скеровано за допомогою електронних засобів зв`язку на електронну адресу відповідача- Міністерства внутрішніх справ України, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази. В судове засідання представник Міністерства внутрішніх справ України не прибув, про причини неприбуття не повідомив. Клопотань про відкладення слухання справи не направляв.

В судовому засіданні позивач надав пояснення по справі та заперечив проти доводів апеляційної скарги. Представник відповідача - Головного управління Національної поліції у Львівській області Терех І.М. надав пояснення, та підтримав доводи апеляційної скарги.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд виходив з положень ч. 5 ст. 12 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні (відповідно до яких на сільських, селищних, міських голів поширюються повноваження та гарантії депутатів рад, передбачені законом) та ст. 118 Кодексу законів про працю України (яка передбачає, що працівникам, звільненим від роботи внаслідок обрання їх на виборні посади в державних органах, а також у партійних, профспілкових, комсомольських, кооперативних та інших громадських організаціях, надається після закінчення їх повноважень за виборною посадою попередня робота (посада), а при її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою працівника, на іншому підприємстві, в установі, організації).

Позаяк позивач до обрання на посаду голови Ланівської сільської ради Стрийського району Львівської області проходив службу в органах внутрішніх справ України, то вимоги позивача про поновлення його на роботі в кадрах Міністерства внутрішніх справ є підставними.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 , починаючи з 22 серпня 1995 року, перебував на службі в органах внутрішніх справ України.

Згідно результатів виборів депутатів Верховної Ради Автономної Республіки Крим, місцевих рад та сільських, селищних, міських голів 31 жовтня 2010 року, ОСОБА_1 було обрано на посаду голови Ланівської сільської ради Стрийського району Львівської області згідно рішення Ланівської сільської виборчої комісії Стрийського району Львівської області від 11.11.2010 року №2.

Згідно наказу Головного управління МВС України у Львівській області від 02.12.2010 №374/о/с По особовому складу, відповідно до ст. 18 Закону України Про міліцію, керуючись пунктом 1 статті 33 Закону України Про статус депутатів місцевих рад та пунктом 4 статті 12 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні звільнено з посади та прикомандировано із залишенням у кадрах МВС до Ланівської сільської ради Стрийського району Львівської області старшину міліції ОСОБА_1 , міліціонера-водія сектору ресурсного забезпечення Стрийського міського відділу ГУМВС, з 27.11.2010 року. Підстава: наказ МВС України від 27.11.2010 року за № 2047 о/с.

Постановою Ланівської сільської виборчої комісії від 30.10.2015 року № 9, ОСОБА_1 повторно обрано головою сільської ради за результатами чергових виборів депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів 25 жовтня 2015 року.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2015 року №2388 о/с По особовому складу згідно з пунктами 10 та 11 розділу ХІ Закону України Про Національну поліцію та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено з 06 листопада 2015 року в запас Збройних Сил за п. 63 з (через скорочення штатів) старшину міліції ОСОБА_1 прикомандированого до Ланівської сільської ради Стрийського району Львівської області.

Із вказаним наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 року № 2388 о/с позивач ознайомився 13.10.2020 року, отримавши його копію в Головному управлінні національної поліції у Львівській області, що підтверджується записом в журналі про видачу копій наказу.

Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивач вважає протиправним спірний наказ відповідача, оскільки такий прийнятий протиправно, під час перебування позивача на виборній посаді та поширення на нього гарантій, передбачених Законом України Про статус депутатів місцевих рад.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 5 статті 12 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 №280/97-ВР (надалі - Закон №280/97-ВР) на сільських, селищних, міських голів поширюються повноваження та гарантії депутатів рад, передбачені законом про статус депутатів рад, якщо інше не встановлено законом.

Правовий статус депутата сільської, селищної, міської, районної у місті, районної, обласної ради, гарантії депутатської діяльності визначено в Законі України "Про статус депутатів місцевих рад" від 11.07.2002 №93-IV (надалі - Закон №93-IV).

Частинами 1-2 статті 6 Закону №93-IV передбачено, що депутат місцевої ради здійснює свої повноваження, не пориваючи з виробничою або службовою діяльністю. Депутат місцевої ради, обраний секретарем сільської, селищної, міської ради, головою, заступником голови районної, обласної, районної у місті ради, працює у відповідній раді на постійній основі і не може суміщати свою службову діяльність з іншою роботою, у тому числі на громадських засадах (за винятком викладацької, наукової та творчої у позаробочий час), займатися підприємницькою діяльністю, одержувати від цього прибуток, якщо інше не передбачено законом.

Як передбачено частиною 5 статті 12 Закону №280/97-ВР на сільських, селищних, міських голів поширюються повноваження та гарантії депутатів місцевих рад, що визначені Законом №93-IV.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 33 Закону України № 93-IV у разі обрання депутата місцевої ради на виборну посаду у раді, на якій він працює на постійній основі, трудовий договір з ним за попереднім місцем роботи припиняється відповідно до законодавства. Обраний на виборну посаду у відповідній раді, на якій він працює на постійній основі, депутат місцевої ради, який перебуває на службі у військових формуваннях чи правоохоронних органах держави, прикомандировується до місцевої ради із залишенням на цій службі.

З працівником, якого прийнято на роботу (посаду), що її виконував (займав) депутат місцевої ради, укладається строковий трудовий договір; цей договір розривається у разі повернення депутата місцевої ради на роботу, але не пізніш як через три місяці після припинення повноважень депутата місцевої ради.

Депутату місцевої ради, який працював у раді на постійній основі, після закінчення таких повноважень надається попередня робота (посада), а за її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою депутата, на іншому підприємстві, в установі, організації.

У разі неможливості надання відповідної роботи (посади) на період працевлаштування за колишнім депутатом місцевої ради зберігається, але не більше шести місяців, середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді у раді, що виплачується з відповідного місцевого бюджету. У разі, якщо колишній депутат місцевої ради має право на пенсійне забезпечення або йому призначена пенсія за віком, по інвалідності, у зв`язку із втратою годувальника, за вислугу років відповідно до закону, за ним не зберігається середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді в раді.

Час, коли колишній депутат тимчасово не працював у зв`язку з неможливістю надання йому попередньої або рівноцінної роботи (посади) безпосередньо після закінчення строку його повноважень, зараховується, але не більше шести місяців, до страхового стажу і стажу роботи (служби) за спеціальністю, за якою депутат працював до обрання у місцеву раду, де він виконував свої обов`язки на постійній основі.

Досліджуючи доводи апеляційної скарги в частині прийнятого судом рішення про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства внутрішніх справ України за №2388 о/с від 06.11.2015 року По особовому складу в частині звільнення з 06 листопада 2015 року в запас Збройних Сил старшини міліції ОСОБА_1 прикомандированого до Ланівської сільської ради Стрийського району Львівської області та поновлення ОСОБА_1 на роботі в кадрах Міністерства внутрішніх справ України, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до частини 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (ч.5 ст. 122 КАС України).

З приведених норм слідує, що у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби позов може бути подано в місячний строк який, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Судом першої інстанції встановлено, що із вказаним наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 року № 2388 о/с позивач ознайомився 13.10.2020 року, отримавши його копію в Головному управлінні національної поліції у Львівській області, що підтверджується записом в журналі про видачу копій наказу. На спростування вказаних обставин відповідачем не приведено жодних доводів та не надано жодних доказів.

До суду з позовною заявою позивач звернувся 11.11.2020 року, тобто в межах місячного строку з дня, коли позивач дізнався про порушення своїх прав та інтересів.

Наявність зазначених обставин позбавляє суд можливості застосувати наслідки передбачені ч. 3 ст. 123 КАС України.

Як наслідок, суд відхиляє доводи апеляційної скарги щодо пропуску позивачем строків звернення до суду.

Відносно ж решти доводів апеляційної скарги, які стосуються наказу Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2015 року №2388 о/с, то із змісту вказаного наказу слідує, що підставою для його прийняття слугували положення пунктів 10 та 11 розділу ХІ Закону України Про Національну поліцію та п. 63 з Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Закон України «Про національну поліцію» № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII) прийнято 02.07.2015 , який опубліковано 06.08.2015. Вказаний закон набрав чинності 07.11.2015, а його окремі положення - 07.08.2015.

Питання звільнення зі служби в органах внутрішніх справ регламентовано пунктом 10 Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 580-VIII, згідно якого працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

З системного аналізу вказаної норми слідує, що законодавчо визначено виключно дві умови для можливості звільнення зі служби працівника міліції :1) відмова від проходження служби в поліції; 2) неприйняття на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення.

Водночас, пунктом 11 Прикінцевих та Перехідних положень вищевказаного Закону № 580-VIII визначено, що не є перешкодою для звільнення працівників міліції зі служби в органах внутрішніх справ відповідно до «Прикінцевих та перехідних положень» цього Закону їх перебування на лікарняному чи у відпустці.

Відтак, колегія суддів зазначає, що положеннями Закону № 580-VIII визначено вичерпний перелік передбачених чинним законодавством України гарантій, які не поширюються на осіб, що звільняються відповідно до «Прикінцевих та перехідних положень» цього Закону. При цьому зазначений перелік є виключним та поширеному тлумаченню не підлягає.

Водночас обмеження гарантії, передбаченої Законом України «Про місцеве самоврядування», а саме: перебування на виборній посаді, п. 11 Прикінцевих та Перехідних положень не передбачено.

Постановою Ланівської сільської виборчої комісії від 30.10.2015 року № 9, ОСОБА_1 повторно обрано головою сільської ради за результатами чергових виборів депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів 25 жовтня 2015 року.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що МВС України протиправно винесено наказ від 06 листопада 2015 року №2388 о/с про звільнення позивача зі служби, оскільки останній був прикомандирований до Ланівської сільської ради Стрийського району Львівської області із залишенням на службі в органах МВС України до закінчення повноважень та не міг бути звільнений зі служби без додержання відповідних гарантій, які позивач набув, як обраний на посаду голови сільської ради.

Аналогічна позиція викладена у постановах ВС від 14 лютого 2018 року справа №299/123/16-а, від 17 жовтня 2019 року справа №809/80/16.

Враховуючи приведені положення законодавства та фактичні обставини справи позивач підлягає поновленню з 07.11.2015 року на службі кадрах Міністерства внутрішніх справ України до закінчення терміну повноважень керівника органу місцевого самоврядування.

Водночас, колегія суддів погоджується доводами апеляційної скарги відповідача 1 щодо порушення судом першої інстанції норм матеріального права при прийнятті рішення щодо покладання обов`язку на МВС України з приводу зарахування ОСОБА_1 в кадри Національної поліції України до закінчення повноважень керівника органу місцевого самоврядування.

Відповідно до Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про національну поліцію» працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. При цьому згідно ст. 47 Закону призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції відповідно до номенклатури посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України. Відповідно до статті 48 призначення та звільнення з посад поліцейських здійснюється наказами посадових осіб, зазначених у статті 47 цього Закону. Тобто зарахування до національної поліції не відноситься до компетенції відповідача.

З огляду на вище викладене колегія суддів приходить до висновку, що Законом України «Про Національну поліцію» передбачений особливий порядок прийняття на службу в дані органи, а відтак суд не може зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти рішення про зарахування позивача в кадри Національної поліції України всупереч встановленому чинним законодавством України порядку.

Як наслідок, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги у названій частині.

Відносно ж решти доводів апеляційної скарги, які стосуються порушення судом першої інстанції норм процесуального права та припинення повноважень Ланівської сільської Ради, то приведені доводи не спростовують висновків суду першої інстанції по суті справи та не впливають на правомірність прийнятого судом рішення. Також колегія суддів зазначає, що не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги відносно того, що розгляд вказаної справи впливає на інтереси Ланівської сільської Ради. Позаяк, відповідач не обґрунтував належними доказами та доводами яким саме чином впливає розгляд даної справи, який стосується звільнення позивача з кадрів МВС на інтереси Ланівської сільської Ради, яка припинила свою діяльність або на інтереси новоутвореного органу територіального самоврядування.

Відповідно до пп.б) п.4 ч.1 ст. 322 КАС України у випадку скасування або зміни судового рішення, суд апеляційної інстанції вирішує питання щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи. З огляду на обставини щодо часткового задоволення апеляційної скарги відповідача 1, скасуванню також підлягає рішення суду в частині стягнення з Міністерства внутрішніх справ України судового збору у розмірі 840,80 грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що оскаржуване рішення суду не відповідає дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції слід скасувати у частині: зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України видати наказ, яким зарахувати ОСОБА_1 в кадри Національної поліції України до закінчення повноважень керівника органу місцевого самоврядування; стягнення з Міністерства внутрішніх справ України на користь ОСОБА_1 судового збору у розмірі 840,80 грн та ухвалити у названій частині постанову, якою у задоволенні вказаних вимог - відмовити. У решті рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. 308, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України задовольнити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2021 року у справі № 380/10115/20 скасувати у частині: зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України видати наказ, яким зарахувати ОСОБА_1 в кадри Національної поліції України до закінчення повноважень керівника органу місцевого самоврядування; стягнення з Міністерства внутрішніх справ України на користь ОСОБА_1 судового збору у розмірі 840,80 грн та ухвалити у названій частині постанову, якою у задоволенні вказаних вимог - відмовити.

У решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 07 жовтня 2021 року.