Справа № 160/6969/21
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2021-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 жовтня 2021 року м. Дніпросправа № 160/6969/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Мельника В.В. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Чепурнова Д.В.,

розглянувши в порядку

письмового провадження

в м. Дніпро апеляційну скаргу Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 червня 2021 року (головуючий суддя - Ільков В.В.) в адміністративній справі

за позовом Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ливарно-Механічний завод»

про стягнення адміністративно-господарських санкцій у розмірі 5415504,64 гривень, -

ВСТАНОВИВ:

Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі - Позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ливарно-Механічний завод» (далі Відповідач), в якій просило суд: стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ливарно-Механічний завод» на користь держави в особі Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів суму адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за 2020 у рік у розмірі 5415504,64 гривень.

В обґрунтування позову зазначено про те, що за 28 робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю і не зайнятих особами з інвалідністю у 2020 році, Відповідач до 15.04.2021 року повинен був самостійно сплатити адміністративно-господарські санкції у розмірі 5415504,64 гривень. Позивач зазначив про те, що вказана сума заборгованості по адміністративно-господарським санкціям підтверджується наданим Відповідачем річним «Звітом про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2020 рік» №4534 від 08.02.2021 року за формою №10-ПІ, затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 10.02.2007 року №42 та розрахунком суми позову щодо стягнення заборгованості по сплаті адміністративно-господарських санкцій за незайняті робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю. Позивач вважає, що оскільки вищезазначена сума, у визначений законодавством строк, Відповідачем не сплачена, то у останнього виникла заборгованість в розмірі 5415504,64 гривень.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 червня 2021 року по справі №160/6969/21 в задоволенні адміністративного позову Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ливарно-Механічний завод» про стягнення адміністративно-господарських санкцій у розмірі 5415504,64 гривень відмовлено (т. 2, а.с.68-74).

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, оскаржив його в апеляційному порядку (т. 2, а.с.78-79).

В апеляційній скарзі Позивач, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що Відповідачем не вживалося необхідних заходів по працевлаштуванню осіб з інвалідністю, а тому останній, на думку Відповідача, повинен сплатити адміністративно-господарські санкції у розмірі 5415504,64 гривень.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.

Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Ливарно-механічний завод» () зареєстроване юридичною особою 05.05.2008 року, про що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань здійснено запис 0010241, з основним видом діяльності за КВЕД 25.62 Механічне оброблення металевих виробів.

ТОВ «Ливарно-механічний завод» перебуває на обліку у Дніпропетровському обласному відділенні Фонду соціального захисту інвалідів, як підприємство, яке в своїй діяльності використовує найману працю.

08.02.2021 року Відповідачем подано до Позивача Звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2020 рік за формою № 10-ПОІ, затвердженою наказом Міністерства соціальної політики України №591 від 27.08.2020 (т. 1, а.с.5).

Згідно вказаного Звіту середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу (осіб) складає 1728 осіб, з них середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність 41.

У зв`язку з невиконанням, на думку Позивача, Відповідачем нормативу щодо кількості штатних працівників з інвалідністю, Позивачем було здійснено розрахунок суми адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів за 2020 рік, за яким до Відповідача застосовано адміністративно-господарські санкції в розмірі 5415504,64 грн.

Відповідачем в добровільному порядку не було здійснено сплату адміністративно-господарських санкцій, у зв`язку з чим, Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулось до суду із позовом у даній справі.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Приймаючи рішення по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, зокрема про те, що Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що Відповідачем не виділено та не створено робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, а також не доведено факту протиправної відмови у працевлаштуванні осіб з інвалідністю з боку підприємства, що свідчить про безпідставність застосування до Відповідача адміністративно-господарських санкцій, передбачених Законом України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» від 21 березня 1991 року № 875-ХІІ.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» підприємства, установи і організації за рахунок коштів Фонду соціального захисту інвалідів або за рішенням місцевої ради за рахунок власних коштів, у разі необхідності, створюють спеціальні робочі місця для працевлаштування інвалідів, здійснюючи для цього адаптацію основного і додаткового обладнання, технічного оснащення і пристосування тощо з урахуванням обмежених можливостей інваліда.

Згідно з ч. 3 ст. 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Приписами статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» визначено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 50 Закону України «Про зайнятість населення» роботодавці зобов`язані своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про: попит на робочу силу (вакансії); заплановане масове вивільнення працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, у тому числі ліквідацією, реорганізацією або перепрофілюванням підприємств, установ, організацій, скороченням чисельності або штату працівників підприємства, установи, організації незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання за два місяці до вивільнення.

На виконання приписів вказаної статті, Наказом Міністерства соціальної політики України від 31.05.2013 року № 316, затверджено Порядок подання форми звітності № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)», який набрав чинності 12.07.2013 року, відповідно до якого форма подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше ніж через три робочих дні з дати відкриття вакансії(й). Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником. У розділі I форми відображаються основні дані про вакансії.

Частиною 3 статті 18-1 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» встановлено, що державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

Отже, суб`єкт звільняється від відповідальності, зокрема, за порушення правил здійснення господарської діяльності (тобто від адміністративно-господарських санкцій), якщо доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення правопорушення.

Колегія суддів звертає увагу, що періодичності подачі звітності за формою №3-ПН законодавством не встановлено, натомість передбачено, що така звітність подається не пізніше 3 робочих днів з дати відкриття вакансії, тобто передбачено одноразове інформування про кожну вакансію. Тому, якщо роботодавець одноразово подав звітність форми № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» у строк не пізніше 3 робочих днів з дати відкриття вакансії, він виконав обов`язок своєчасно та в повному обсязі у встановленому порядку подати інформацію про попит на робочу силу (вакансії). В такому випадку учасник господарських відносин вжив залежних від нього передбачених законодавством заходів для відповідності середньооблікової чисельності працюючих інвалідів установленим нормативам, тобто заходів для недопущення господарського правопорушення.

Доказом, який свідчить про створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, у тому числі, спеціальних робочих місць, та інформування органів зайнятості про наявність вільних робочих місць для осіб з інвалідністю, є наказ по підприємству стосовно створення відповідного робочого місця, звіт форми №3-ПН, що подається у порядку, визначеному наказом Міністерства соціальної політики України № 316 від 31 травня 2013 року.

Таким чином, передбачена частиною першою статті 20 Закону № 875-ХІІ міра юридичної відповідальності у вигляді виникнення обов`язку здійснити грошовий платіж на користь Фонду соціального захисту інвалідів має наставати або 1) в разі порушення роботодавцем вимог частини третьої статті 18 Закону № 875-ХІІ, а саме: не виділення та не створення робочих місць, не надання державній службі зайнятості інформації, не звітування перед Фондом соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів, тому як саме ця бездіяльність має своїм фактичним наслідком позбавлення державної служби зайнятості можливості організувати працевлаштування інвалідів, або 2) у разі порушення роботодавцем вимог частини третьої статті 17, частини першої статті 18, частин другої, третьої та п`ятої статті 19 Закону № 875-ХІІ, що полягає у безпідставній відмові у працевлаштуванні інваліда, який звернувся до роботодавця самостійно чи був направлений до нього державною службою зайнятості.

Отже, обов`язком роботодавця є створення робочих місць для осіб з інвалідністю, звітування перед Фондом соціального захисту інвалідів та центром зайнятості щодо наявності вакантних робочих місць, працевлаштування осіб з інвалідністю, які звертаються безпосередньо до роботодавця або направляються для працевлаштування центром зайнятості.

Вказані правові висновки, також, відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 22.10.2020 року по справі № 1.380.2019.003187, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Як свідчать встановлені обставини справи, 08.02.2021 року підприємством було подано до Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2020 рік, в якому останнім було самостійно визначено, що на підприємстві у 2020 році середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу становить 1728 осіб, з них середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, складає 41 осіб, а загальна кількість інвалідів, які повинні працювати на робочих місцях складає 69 особа (т. 1, а.с. 5).

Колегією суддів встановлено, що на підтвердження виконання ТОВ «Ливарно-механічний завод» покладеного на нього обов`язку щодо створення робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю Відповідачем до суду надано копії:

- наказу №116 від 12.05.2019 року, відповідно до якого внесено зміни в штатний розклад структурних підрозділів підприємства та додаткового створено робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю в кількості 12 одиниць;

- наказу № 325 від 02.12.2019 року відповідно до якого внесено зміни в штатний розклад структурних підрозділів підприємства та додаткового створено робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю в кількості 4 одиниць.

Також, на підтвердження вказаних вище положень Відповідачем було надано копії:

- наказів про прийняття на роботу працівників (осіб з інвалідністю), довідок МСЕК про встановлення інвалідності, трудових книжок щодо 48 осіб, що працювали протягом 2020 року та продовжують працювати на підприємстві;

- витягу з книги обліку руху трудових книжок та вкладишів до них ТОВ «Ливарно-механічний завод»;

- листів до управління соціального захисту населення виконкому Металургійної районної у місті Кривий Ріг ради про наявність вакансій для осіб з інвалідністю.

Таким чином, станом на 31.12.2020 року у Відповідача було створено 70 робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю.

Крім того, Відповідачем на підтвердження виконання покладеного на них обов`язку щодо створення робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю до суду було надано копії: наказу № 31-к від 28.03.2018 року щодо ОСОБА_1 , довідка МСЕК серія 2-18 АТ № 054948 від 30.10.1996 р.; наказу № 9-к від 12.03.2018 року щодо ОСОБА_2 , довідки МСЕК серія 12 ААБ №617114 від 22.08.2019 р. та серії 12 ААБ № 591325 від 17.09.2020 року; наказу № 86-к від 21.03.2019 року щодо ОСОБА_3 , довідка МСЕК серія 12 ААБ №017849 від 17.03.2020 року; наказу № 20-к від 20.03.2018 року щодо ОСОБА_4 , довідка МСЕК серія 10 ААГ №022720 від 30.10.2014 року; наказу № 32-к від 28.03.2018 року щодо ОСОБА_5 , довідка МСЕК серія 10 ААГ № 025315 від 03.09.2014 року; наказу № 27-к від 26.03.2018 року щодо ОСОБА_6 , довідка МСЕК від 30.01.2014 року; наказу № 15-к від 16.03.2018 року щодо ОСОБА_7 , довідка МСЕК серія ААА № 575599 від 18.01.2012 року; наказу № 31-к від 28.03.2018 року щодо ОСОБА_8 , довідка МСЕК серія 12 ААА № 732629 від 07.11.2017 року; наказу №173-к від 20.07.2018 року щодо ОСОБА_9 , довідка МСЕК серія ААБ № 005234 від 22.06.2018 року; наказу №50-к від 21.02.2020 року щодо ОСОБА_10 , довідка від 05.04.2019 року, довідки МСЕК серія 12 ААБ № 227917 від 25.07.2019 року та серія 12 ААБ № 586723 від 21.07.2020 року; наказу № 25-к від 23.03.2018 року щодо ОСОБА_11 , довідка МСЕК серія 12 ААА № 650786 від 01.03.2018 року; наказу № 30-к від 27.03.2018 року щодо ОСОБА_12 , довідка МСЕК серія 12 ААА № 397898 від 22.11.2016 року, довідка МСЕК серія 12 ААБ № 021171 від 22.11.2018 року; наказу № 15-к від 16.03.2018 року щодо ОСОБА_13 , довідка МСЕК серія 12 ААА №617036 від 02.06.2020 року; наказу № 30-к від 27.03.2018 року щодо ОСОБА_14 , довідка МСЕК серія 10 ААГ № 023477; наказу № 7-к від 07.03.2018 року щодо ОСОБА_15 , довідка МСЕК серія 10 ААА № 581105 від 09.04.2012 року; наказу № 30-к від 27.03.2018 року щодо ОСОБА_16 , довідка МСЕК серія 12 ААА №634226 від 21.02.2017 року; наказу № 11-к від 13.03.2018 року щодо ОСОБА_17 , довідка МСЕК серія ААГ № 019392 від 16.10.2014 року; наказу № 113-к від 18.05.2018 року щодо ОСОБА_18 , довідка МСЕК серія 12 ААА № 067706 від 13.10.2015 року; наказу № 30-к від 27.03.2018 року щодо ОСОБА_19 , довідка МСЕК серія Д-70 № 884856 від 28.03.1972 року; наказу № 65-к від 13.04.2018 року щодо ОСОБА_20 , довідка МСЕК серія 12 ААА № 733309 від 30.01.2018 року; наказу № 11-к від 13.03.2018 р. щодо ОСОБА_21 , довідка МСЕК серія 12 ААА № 630112 від 07.12.2016 року; наказу № 30-к від 27.03.2018 року щодо ОСОБА_22 , довідка МСЕК ДНА-01 № 481118 від 18.05.2006 року; наказу № 24-к від 23.03.2018 року щодо ОСОБА_23 , довідка МСЕК ДНА-01 № 653538 від 27.11.2008 року; наказу № 29-к від 27.03.2018 року щодо ОСОБА_24 , довідка МСЕК серія 12 ААА № 433828 від 13.06.2016 року; наказу № 9-к від 12.03.2018 року щодо ОСОБА_25 , довідка МСЕК серія 12 ААА № 726217 від 25.10.2017 року; наказу № 81-к від 24.04.2018 року щодо ОСОБА_26 , довідка МСЕК серія 12 ААА № 397579 від 07.09.2016 року; наказу № 30-к від 27.03.2018 р. щодо ОСОБА_27 , довідка МСЕК серія 12 ААА №492676 від 09.09.2016 року, довідка МСЕК серія 12 ААА № 005670 від 03.10.2018 року; наказу № 29-к від 27.03.2018 року щодо ОСОБА_28 , довідка МСЕК серія 10 ААА № 580895 від 28.02.2012 року; наказу № 30-к від 27.03.2018 року щодо ОСОБА_29 , довідка МСЕК серія 10 ААА № 012014 від 25.01.2010 року; наказу № 161-к від 03.07.2018 року щодо ОСОБА_30 , довідка МСЕК серії 12 ААБ № 011137 від 26.06.2018 року; наказу № 16-к від 19.03.2018 року щодо ОСОБА_31 , довідка МСЕК серія 2-18 АЄ № 051063 від 26.09.1995 року; наказу № 30-к від 27.03.2018 року щодо ОСОБА_32 , довідка МСЕК ДНА-01 №547193 від 11.03.2002 року; наказу № 19-к від 20.03.2018 оку щодо ОСОБА_33 , довідка МСЕК 12 ААА № 420505 від 23.09.2015 року; наказу № 20-к від 20.03.2018 року щодо ОСОБА_34 , довідка МСЕК ДНП-Р-82 №127428 від 16.02.1987 року; наказу № 30-к від 27.03.2018 року щодо ОСОБА_35 , довідка МСЕК ДНА-01 № 676488 від 12.08.2009 року; наказу № 65-к від 13.04.2018 року щодо ОСОБА_36 , довідка МСЕК серія 12 ААА №630605 від 06.04.2017 року; наказу № 17-к від 19.03.2018 року щодо ОСОБА_37 , довідка МСЕК серія 12 ААА № 634622 від 13.06.2017 року, довідка МСЕК серія 12 ААА № 739438 від 05.06.2018 року; наказу № 17-к від 19.03.2018 року щодо ОСОБА_38 , довідка МСЕК серія ВТЕ-29 № 022949 від 23.10.1992 року; наказу № 27-к від 26.03.2018 року щодо ОСОБА_39 , довідка МСЕК ДНА-01 №534823 від 19.12.2006 року; наказу № 186-к від 03.08.2018 року щодо ОСОБА_40 , довідка МСЕК серія 12 ААА № 588945 від 16.12.2020 року; наказу № 39-к від 03.04.2018 р. щодо ОСОБА_41 , довідка МСЕК серія 12 ААА № 629242 від 22.10.2019 року; наказу № 9-к від 12.03.2018 року щодо ОСОБА_42 , довідка МСЕК серія 12 ААБ № 206962 від 06.08.2019 року; наказу № 219-к від 21.06.2019 року щодо ОСОБА_43 , довідка МСЕК серія 12 ААБ №613509 від 15.04.2020 року; наказу № 3-к від 05.03.2018 року щодо ОСОБА_44 , довідка МСЕК серія 12 ААА № 597688 від 28.10.2020 року; наказу № 19-к від 20.03.2018 року щодо ОСОБА_45 , довідки МСЕК серія 12 ААА № 223382 від 07.08.2019 року та серії 12 ААБ №597516 від 15.09.2020 року; наказ № 31-к від 28.03.2018 року щодо ОСОБА_46 , довідка МСЕК серії 12 ААБ № 217508 від 12.02.2019 року; наказу № 162-к від 16.05.2018 року щодо ОСОБА_47 , довідка МСЕК серії 10 ААБ № 012614 від 15.08.2012 року; наказу № 33-к від 12.02.2020 року щодо ОСОБА_48 , довідка МСЕК серії 12ААБ № 211838 від 02.04.2019 року.

В матеріалах даної справи, також, містяться звіти Відповідача за формою №3-ПН, а саме:

- інформація про попит на робочу силу (вакансії) форми звітності № 3-ПН, що було 20.03.2020 року, яка подана відповідачем до територіального центру зайнятості населення з інформацією про наявність 32 вакансії підсобного робочого для осіб з інвалідністю;

- інформація про попит на робочу силу (вакансії) форми звітності № 3-ПН, що було 14.04.2020 року, яка подана відповідачем до територіального центру зайнятості населення з інформацією про наявність 33 вакансії підсобного робочого для осіб з інвалідністю;

- інформація про попит на робочу силу (вакансії) форми звітності № 3-ПН, що було 28.07.2020 року, яка подана відповідачем до територіального центру зайнятості населення з інформацією про наявність 1 вакансії підсобного робочого для осіб з інвалідністю.

Також, Відповідачем були надані копії листів до управління соціального захисту населення виконкому Металургійної районної у місті Кривий Ріг ради про наявність вакансій для осіб з інвалідністю, а саме:

- лист від 11.11.2020 року вих. № 922-1070 про наявність 33 вакансій для осіб з інвалідністю;

- лист від 04.12.2020 року вих. № 922-1139 про наявність 33 вакансій для осіб з інвалідністю.

Доказів на підтвердження того, що Відповідачем не виділено та не створено робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, Позивачем не надано, а також не доведено факту протиправної відмови у працевлаштуванні осіб з інвалідністю з боку підприємства.

Таким чином, аналізуючи встановлені обставини справи у сукупності, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що Відповідач у 2020 році здійснив усіх залежних від нього заходів по працевлаштуванню інвалідів на створені ним вакантні робочі місця, у зв`язку з чим, відсутні правові підстави для стягнення з останнього адміністративно-господарських санкцій.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про відмову в задоволенні адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому рішення суду першої інстанції у даній адміністративній справі від 16 червня 2021 року необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги Позивача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування рішення суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 311, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 червня 2021 року по справі №160/6969/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - суддя В.В. Мельник

суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов