Справа № 425/259/21
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2021-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2021 року справа №425/259/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),

суддів Блохіна А.А., Гайдара А.В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Кремінського районного суду Луганської області від 22 червня 2021 року у справі № 425/259/21 (головуючий І інстанції Костроба Ю.Ю. ) за позовом ОСОБА_1 до сержанта поліції поліцейського Управління патрульної поліції в Луганській області Верезія Сергія Валерійовича про визнання дій протиправними, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження по справі ,-

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

визнати протиправними та незаконними дії сержанта поліції Верезія С.В. управління патрульної поліції в Луганській області;

скасувати постанову серії ЕАН №3708968 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , винесену сержантом поліції Верезій С.В.;

закрити провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 122 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтування позовних вимог.

Позивач не порушував Правил дорожнього руху України, рухався відповідно до правил.

Відповідачем сформовано докази на своєму власному переконані, без додавання доказів, отриманих законним шляхом.

Відповідач не попередив про відео зйомку з використанням сертифікованого обладнання поліції, щодо збирання доказів, що можуть бути використані проти позивача та його родини.

В постанові відповідача не вмотивовано, чому не були прийняті до уваги положення рівності всіх громадян, та надано позивачеві право на відкладення розгляду справи, а також не надано права, передбачені ст. 248, 256, 258 КУпАП та ст. 10, 64 Конституції України.

Відповідачем не враховано, що позивач має статус внутрішньо переміщеної особи з тимчасово окупованої території.

Рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 22 червня 2021 року позов задоволено.

Визнано незаконними та протиправними дії сержанта поліції Верезій Сергія Валерійовича управління патрульної поліції в Луганській області.

Скасовано винесену 25 січня 2021року сержантом поліції Верезій Сергієм Валерійовичем постанову серії ЕАН № 3708968 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Вирішено питання судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Обґрунтування апеляційної скарги.

На відеозаписах з нагрудних камер поліцейських та реєстратора, які додані до постанови, зафіксовано рух позивача на транспортному засобі CHEVROLET CRUZE д.н.з. НОМЕР_1 в темну пору доби без ввімкненого ближнього світла фар, а також порушення позивачем правил проїзду перехрестя.

Посилання позивача, що на його автомобілі світло вмикається автоматично, відповідно до «Посібника з експлуатації автомобіля CHEVROLET CRUZE», є безпідставним, оскільки відсутня інформації щодо оснащення саме цієї моделі та саме цього автомобіля, такою системою. Крім того, позивачем не надано неспростовних доказів що така система була ввімкнена та працювала на момент події.

Суд першої інстанції в своєму рішення посилається на відеозапис з системи «Безпечне місто», однак жодного відеозапису позивачем не було надано ні відповідачу, ні представнику, чим було порушено право на змагальність сторін.

Посилання позивача про порушення його права на захист є безпідставним .

Суд вирішуючи питання про розподілу судових витрат має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути спів розмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову.

Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, тому за ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №3708968 від 25.01.2021 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Згідно змісту вказаної постанови ОСОБА_1 09.01.2021 року об 15 год. 57 хв. керував транспортним засобом в темну пору доби без ввімкненого ближнього (дальнього) світла фар та на перехресті не надав дорого транспортному засобу, , що рухався в зустрічному напрямку та повертав праворуч, чим порушив п. 19.1. а та п. 16.6. ПДР України.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що матеріалами справи не підтверджено факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Оцінка суду.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з ст. 6 Закону України Про Національну поліцію поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Національну поліцію» під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з частиною 5 статті 14 Закону України Про дорожній рух учасникам дорожнього руху ставиться в обов`язок знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями).

Згідно з п. 1.1. ПДР, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п. 1.9. ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити:

найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову;

дату розгляду справи;

відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування;

опис обставин, установлених під час розгляду справи;

зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;

прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про:

дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;

транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);

технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався);

розмір штрафу та порядок його сплати;

правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;

відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Матеріали справи свідчать, що постановою відповідача серії ЕАН №3708968 від 25.01.2021 року ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 грн за порушення п. 19.1. а та п. 16.6. ПДР України.

Згідно з п. 1.10 Правил дорожнього руху, темна пора доби - частина доби від заходу до сходу сонця.

Відповідно до п.п. 19.1. "а" Правил дорожнього руху, у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої: на всіх механічних транспортних засобах - фари ближнього (дальнього) світла.

Згідно з п.п. 16.6. Правил дорожнього руху, повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч.

Відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП України, настає в разі порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

При цьому, відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

З викладеного вбачається, що передумовою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності є встановлення факту ненадання дороги транспортним засобам, які рухаються в зустрічному напрямку, транспортним засобом, яким керував позивач, під час здійснення повороту ліворуч та включення або не включення ним ближнього (дальнього) світла фар в темну пору доби.

В свою чергу, відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Статтею 40 Закону України "Про національну поліцію" передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Так, частиною 1 ст. 40 цього Закону закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Матеріали справи свідчать, що відповідачем на підтвердження вчиненого позивачем адміністративного правопорушення надано відеозапис здійснений з патрульного автомобіля, з якого вбачається, що транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 , 09.01.2021 року об 15 год. 57 хв., здійснив поворот ліворуч на зелений сигнал світлофора, не надавши дорогу транспортним засобам, що рухались в зустрічному напрямку та повертав праворуч, при цьому на транспортному засобі під керуванням позивача не були ввімкнені фари ближнього (дальнього) світла та навіть габаритні вогні.

Інформація про відеофіксацію відеореєстратором та бодікамерами із зазначенням номерів пристроїв, якими здійснена фіксація, відображена в постанові.

З відкритих та загальнодоступних джерел в мережі Інтернет (https://dateandtime.info/uk/citysunrisesunset.php?id=695274&month=1&year=2021#) судом, виходячи з принципу офіційного з`ясування обставин справи, встановлено, що 09 січня 2021 року захід сонця у м. Рубіжне відбувся о 15 год. 48 хв.

При цьому, суд наголошує, що згідно з п. 1.10 Правил дорожнього руху, темна пора доби - частина доби від заходу до сходу сонця.

З відеозапису, надано відповідачем на підтвердження обставин, викладених в постанові, чітко вбачається рух транспортного засобу CHEVROLET CRUZE д.н.з. НОМЕР_1 без ввімкненого світла фар.

Посилання позивача, що на його автомобілі світло вмикається автоматично, суд не приймає, оскільки обладнання автомобіля системою автоматичного вмикання світла не звільняє водія від обов`язку дотримання Правил дорожнього руху України та особистому слідкуванні за тим, чим ввімкнулася фари при настанні темної пори доби.

Таким чином, зважаючи на докази, які містяться в матеріалах справи, та беручи до уваги встановлені колегією суддів обставини, що мають значення для справи, суд приходить висновку, що в даному випадку позивач дійсно порушив вимоги пункту 19.1.а ПДР, внаслідок здійснення керування транспортним засобом у темну пору доби із вимкненими фарами ближнього (дальнього) світла, а тому, відповідачем правомірно притягнуто позивача до відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Що стосується оскаржуваної постанови в частині притягнення позивача до відповідальності за порушення п.п. 16.6. Правил дорожнього руху, суд зазначає наступне.

П.п. 16.6. Правил дорожнього руху України встановлено обов`язок водія, зокрема, при повороті ліворуч при зеленому сигналі основного світлофора, дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо або повертають праворуч.

Відповідно до п.1.10 ПДР України дати дорогу - вимога до учасника дорожнього руху не продовжувати або не відновлювати рух, не здійснювати будь-яких маневрів (за винятком вимоги звільнити займану смугу руху), якщо це може примусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість.

Наданий відповідачем, на підтвердження обставин викладених в постанові, відеозапис свідчить, що транспортний засіб, яким керував позивач, здійснив поворот ліворуч на зелений сигнал світлофора, не надавши дорогу транспортному засобу, що рухались в зустрічному напрямку та повертав праворуч (автомобіль поліції).

Отже, позивач не дотримався відповідних вимог Правил дорожнього руху, що призвело до їх порушення та притягнення його до адміністративної відповідальності.

При цьому, висновок суду першої інстанції, що маневр, здійснений позивачем, не створив перешкоди для зустрічного транспортного засобу, є помилковими, оскільки відсутність створення перешкод не позбавляє обов`язку водія не продовжувати рух, не здійснювати маневр на перехресті та пропустити зустрічний транспортній засіб.

Те, що вчинення повороту ліворуч транспортного засобу, яким керував позивач, перед транспортними засобами, які розпочали рух у зустрічному напрямку не призвело до аварійної ситуації, не свідчить про відсутність для них перешкод у русі.

Зазначене також не звільняє позивача від обов`язку дотримання вимог п.16.6 ПДР України.

Суд зазначає, що обов`язковому доказуванню під час розгляду справ про адміністративні правопорушення підлягають лише факти вчинення або невчинення певною особою адміністративного правопорушення, які в свою чергу, підтверджуються відеозйомкою фіксації події адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суд погоджується з доводами апелянта, що факт вчинення позивачем адміністративних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 122 КУпАП підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а отже постанова від 25.01.2021 прийнята відповідачем правомірно, відповідно до закону в межах повноважень та у спосіб встановлений законодавством.

Наявні в матеріалах справи докази та відеозаписи свідчать, що відповідачем за клопотанням позивача двічі відкладався розгляд справи, з метою отримання позивачем правничої допомоги.

При цьому, з 09.01.2021 року (дата скоєння позивачем правопорушення) по 25.01.2021 року (дата складання відповідачем постанови), позивач своїм правом на отримання правової допомоги не скористався, та знов просив відкласти розгляд справи.

Суд вважає, що такі дії відповідача фактично зводяться до намагання уникнення від адміністративної відповідальності.

Викладені позивачем обставини, не є такими, що свідчать про порушення відповідачем порядку винесення оскаржуваної постанови, не вплинули та не могли вплинути на повноту і достовірність встановлення відповідачем обставин справи про адміністративне правопорушення.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994, серія A, N 303-A, п.29).

Інші доводи позивача не спростовують правильності висновків відповідача про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, тому судом апеляційної інстанції не приймаються.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п. 1,3 ч.1 ст. 317 КАС України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, що обумовлює задоволення апеляційної скарги.

Предметом позову в цій справі є рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, тому судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з ч. 3 ст. 272 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 268, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Кремінського районного суду Луганської області від 22 червня 2021 року у справі № 425/259/21 задовольнити.

Рішення Кремінського районного суду Луганської області від 22 червня 2021 року у справі № 425/259/21 скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до сержанта поліції поліцейського Управління патрульної поліції в Луганській області Верезія Сергія Валерійовича про визнання дій протиправними, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження по справі відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 11 жовтня 2021 року та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення виготовлено 11 жовтня 2021 року.

Головуючий І.Д. Компанієць

Судді А.А. Блохін

А.В. Гайдар