Справа № 500/3110/21
Суддя: Баранюк Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2021-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/3110/21

06 жовтня 2021 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючого судді Баранюка А.З.

за участю:

секретаря судового засідання Якібчук О.Д.

представника позивача: Гураля Р.В.;

представника відповідача: Кущик А.Ю.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Адемн" до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Адемн" (далі - позивач) звернулося до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДПС у Тернопільській області (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Тернопільській області від 12.08.2020 № та від 12.08.2020 №.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Тернопільській області від 12.08.2020 № та від 12.08.2020 № винесені безпідставно, оскільки судження податкового органу про те, що ТОВ "Неонгрупп" та ТОВ "ВЕКТОР-МК" не могли поставити олію соєву, а позивач її фактично не отримував і реальність постачання товару документально не підтверджена є помилковими. Вказує, що продукція (олія соєва) після поставки була експортована позивачем закордон, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами. Крім того вказує, що оскільки податкові накладні ТОВ "Неонгрупп" та ТОВ "ВЕКТОР-МК", на підставі яких позивачем сформовано податковий кредит, зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, для позивача це є достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Ухвалою судді від 02.06.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

01.07.2021 представник відповідача подав до суду відзив на адміністративний позов, в якому просить відмовити в задоволенні позову та вказує, що ГУ ДПС у Тернопільській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "Адемн" з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку та від`ємного значення між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту за травень 2020 року.

Так, проведеною перевіркою ТОВ "Адемн" не підтверджено реальність виконання операцій з ТОВ "Неонгрупп" та ТОВ "Вектор-МК" стосовно придбання ТМЦ - олії соєвої.

Перевіркою встановлено відображення в бухгалтерському та податковому обліку документуванні операцій з придбання ТОВ "Адем" олії соєвої у ТОВ "Неонгрупп" протягом квітня 2020 року в кількості 47,7 т на загальну суму 930150,00 грн (в т.ч. 155025,00 грн ПДВ) згідно укладеного договору поставки № 0204-20 від 02.04.2020.

Відповідно до умов вищенаведеного договору поставка товару здійснюється на умовах EXW зі складу за адресою: АДРЕСА_1 покупцем за власний рахунок, своїми силами та засобами. Покупець здійснює оплату за товар у формі безготівкового розрахунку платіжний дорученням на поточний рахунок Продавця протягом 3 банківських дні з дати поставки товару згідне видаткової накладної.

На виконання умов договору поставки № 0204-20 від 02.04.2020 року ТОВ "Неонгрупп" протягом квітня 2020 надано ТОВ "Адемн" видаткові накладні від 01.04.2020 №8 (сума ПДВ 76505 грн) та 12.04.2020 №27 (сума ПДВ 78520,00 грн), які підписані від постачальника тільки директором Куліковським Олександром Леонідовичем, а від покупця - отримувачем - ОСОБА_1 .

До перевірки не надано наказів на відрядження ОСОБА_1 в м.Первомайськ на отримання олії соєвої та авансових звітів на відшкодування витрат на ці відрядження.

Відповідно до даних ІС "Податковий блок" та даних Єдиного реєстру податкових накладних за 2020 рік встановлено, що ТОВ "Неонгрупп" оформляло придбання олії соєвої у ТОВ "ТЕХНОСПЕЙС ХОЛД", ТОВ "КОРТЕКС ГРЕЙ", у яких відсутні основні фонди, 1 ДФ не подано, директор, засновник в одній особі.

Вказує, що враховуючи те, що фактично введено в товарообіг (легалізовано) товар - олію соєву невідомого виробництва та виробника, з метою формування податкового кредиту, перевіркою встановлено, що ТОВ "Неонгрупп" олію соєву фактично не поставляло, то у ТОВ "Адемн" відсутні підстави для віднесення до складу податкового кредиту сум ПДВ по операціях з ТОВ "Неонгрупп", які відображено в бухгалтерському обліку та складені податкові накладні з врахуванням відсутності факту поставки товару не відповідають вимогам ст.201 ПКУ та, відповідно, не дають право на податковий кредит.

Таким чином, у ТОВ "Адемн" відсутні підстави для формування в обліку показників з податковою кредиту на суму 155025, 00 грн за квітень 2020 року згідно з податковими накладними ТОВ "Неонгрупп" та, як наслідок, порушено п. 198.1 ст. 198 ПК України.

Також, перевіркою встановлено наявність фінансово-господарських операцій ТОВ "Адемн" з ТОВ "Вектор-МК", яке перебуває за основним місцем обліку в ГУ ДПС у Миколаївській області (м.Первомайськ).

Перевіркою встановлено відображення в бухгалтерському та податковому обліку документування операцій з придбання ТОВ "Адемн" олії соєвої у ТОВ "Вектор-МК" протягом березня-травня 2020 року в кількості 167,21 т. на загальну суму 3235640,96 грн (в т.ч. 539273,50 грн ПДВ) згідно укладеного договору поставки № 2703-2020 від 27.03.2020 року.

На виконання умов договору поставки № 2703-2020 від 27.03.2020 року ТОВ "Вектор-МК" протягом березня-травня 2020 виписано на адресу ТОВ "Адемн" видаткові накладні від 27.03.2020 №12 (ПДВ 78600,02 грн), від 06.04.2020 №6 (ПДВ 77733,35 грн), від 26.04.2020 №37 (ПДВ 77773,37 грн), від 01.05.2020 №2 (ПДВ 74163,36 грн), від 07.05.2020 №9 (ПДВ 77583,37 грн), від 20.05.2020 №29 (ПДВ 76950,03 грн), від 22.05.2020 №33 (ПДВ 76375,00 грн), від 29.05.2020 №46 (ПДВ 78910,00 грн), які підписані від постачальника тільки директором Кононовим Олександром Миколайовичем, а від покупця - отримувачем - ОСОБА_1 .

До перевірки не надано наказів на відрядження ОСОБА_1 в м.Первомайськ ні отримання олії соєвої та авансових звітів на відшкодування витрат на ці відрядження.

Відповідно до даних ІС "Податковий блок" та даних Єдиного реєстру податкових накладних за січень травень 2020 року встановлено, що ТОВ "Вектор-МК" оформляло придбання олії соєвої у наступних суб`єктів господарювання: ТОВ "АККОРД ТОРГ", ТОВ "ГІЛЕЯ ЛЮКС", ТОВ "УКРОІЛКОМПАНГ, ТОВ "ТРЕВОРФІЛІПС ІНДАСТРІЗ". В усіх контрагентах відсутні основні фонди, 1 ДФ не подано, директор засновник в одній особі.

Перевіркою не можливо документально підтвердити реальність постачання товару по ланцюгу постачання до ТОВ "Вектор-МК" та від ТОВ "Вектор-МК" до ТОВ "Адемн".

Вказує, що враховуючи те, що фактично, введено в товарообіг (легалізовано) товар - олію соєву невідомого виробництва та виробника, з метою формування податкового кредиту, перевіркою встановлено, що ТОВ "Вектор-МК" олію соєву фактично не поставляло, то у ТОВ "Адемн" відсутні підстави для віднесення де складу податкового кредиту сум ПДВ по операціях з ТОВ "Вектор-МК", які відображено в бухгалтерському обліку та складені податкові накладні з врахуванням відсутності факту поставки товару не відповідають вимогам ст.201 ПКУ та, відповідно, не дають право на податковий кредит.

Таким чином, у ТОВ "Адемн" відсутні підстави для формування в обліку показників з податкового кредиту згідно з податковими накладними ТОВ "Вектор-МК" та як наслідок порушено п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України всього в загальній сумі 385949,00 грн, в тому числі по періодах: березень 2020 року - 78600,00 грн; квітень 2020 року - 155507,00 грн; травень 2020 року - 151842,00 грн.

Згідно з даними ЄРПН перевіркою не встановлено джерело походження, виробника продукції - олії соєвої та не підтверджено легальність руху продукції в "ланцюгу" постачання від виробника до ТОВ "Адемн".

Зазначає, що при відображенні ТОВ "Адемн" у декларації за травень 2020 року від`ємного значення між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту у сумі 2492369,00 грн (рядок 19 декларації), суми від`ємного значення попередніх та поточного звітного (податкового) періоду, що не перевищує суму, обчислену відповідно до п. 2001.3 ст. 2001 Податкового кодексу України на момент подання податкової декларації у сумі 74123,00 грн (рядок 19.1 декларації), суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у сумі 1998229,00 грн (рядок 21 декларації), бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку у сумі 494140,00 грн (рядок 20.2.1 декларації) та у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету у сумі 0,0 грн (рядок.20.2.2) встановлено порушення вимог п. п. б) п. 200.4 ст.200, п. 44.1, п. 44.2 ст. 44, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.,198, п.201.1, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", п.2.1, п.2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704, в результаті чого: завищено, суму бюджетного відшкодування ПДВ за травень 2020 року, на 155025,00 грн та завищено від`ємне значення ПДВ, різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду, за травень 2020 року, на суму 540974,00 грн.

Враховуючи викладене, вважає, що податкові повідомлення - рішення ГУ ДПС у Тернопільській області від 12.08.2020 № та № винесенні на підставі та відповідно до норм чинного законодавства.

Ухвалами суду від 01.07.2021, 12.07.2021, 22.07.2021, 18.08.2021, 31.08.2021, 22.09.2021, 30.09.2021 розгляд справи було відкладено.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечила, просила відмовити в їх задоволенні.

Заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ТОВ "Адемн" зареєстроване Тернопільською міською радою, свідоцтво про державну реєстрацію від 30.06.2015 №0009795, 30.06.2015 його взято на податковий облік в органах державної податкової служби за №24, товариство перебуває на обліку в Тернопільському управлінні ТУ ДПС у Тернопільській області.

ТОВ "Адемн" є платником податку на додану вартість. Фактичний вид діяльності за КВЕД 49.41 вантажний автомобільний транспорт.

На підставі наказу Головного управління ДПС у Тернопільській області від 10.07.2020 №817 "Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки" та від 16.07.2020 №875 "Про продовження терміну проведення перевірки ТОВ "Адемн", у період з 10.07.2020 по 21.07.2020 року, було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "Адемн" з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку та від`ємного значення між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту за травень 2020 року, результати якої оформлено актом від 28.07.2020 №511/19-00-04-02/39864030.

Як вбачається із висновків даного акту, в ході проведення перевірки контролюючим органом встановлено порушення ТОВ "Адемн" вимог п. п. б) п.200.4 ст.200, п.44.1, п.44.2 ст.44, п.198.1., п.198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст.198, п.201.1, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", п.2.1, п.2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704, в результаті чого:

- завищено, суму бюджетного відшкодування ПДВ за травень 2020 року на 155025, 00 грн;

- завищено від`ємне значення ПДВ, різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду за травень 2020 року на суму 540974,00 грн.

Перевіркою підтверджено бюджетне відшкодування ПДВ за травень 2020 року на суму 339115 грн.

На підставі висновків, викладених в акті перевірки, Головним управлінням ДПС у Тернопільській області 12.08.2020 винесене податкові повідомлення-рішення:

№, яким застосовано до позивача суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 0 копійок;

№, яким зменшено суму бюджетного відшкодування у розмірі 155025,00 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 38756,00 грн.

ТОВ "Адемн" не погоджуючись із винесеними податковими повідомленнями-рішеннями звернулось до суду із вказаною позовною заявою.

Також в судовому засіданні було допитано в якості свідків головного державного ревізора-інспектора ГУ ДПС у Тернопільській області ОСОБА_2 та директора ТОВ "Адемн" ОСОБА_1 .

Так ОСОБА_2 пояснив, що в ході проведення перевірки встановлено, що позивач раніше не здійснював таких операцій. Також встановлено, що ТОВ "Неонгрупп" не здійснює господарську діяльність, свідоцтво платника ПДВ анульовано. У ТОВ "Неонгрупп" відсутні основні засоби, що унеможливлює факт виробництва олії соєвої. Постачальниками олії на ТОВ "Неонгрупп" є ТОВ "ТЕХНОСПЕЙС ХОЛД", ТОВ "КОРТЕКС ГРЕЙ", а в паспортах якості олії вказано, що виробником є саме ТОВ "Неонгрупп". Вказує, що постачальниками теж не могли виготовити олію і вході проведення перевірки не встановлено виробника чи імпортера продукції. Тому неможливо перевірити "ланцюг" постачання. Чому саме позивач допустив порушення податкового законодавства пояснити не може. Від кого позивач отримав олію не з`ясовував.

ОСОБА_1 пояснив, що договори на поставку ним підписувалися в м. Первомайськ Миколаївської області з постачальниками, ТТН та видаткові накладні підписані ним в місті Тернополі хоч в них і відсутнє його прізвище. Посвідчення про якість на соєву олію видавались продавцями. Олія транспортувалася позивачем з м.Первомайськ Миколаївської обл. до м.Тернополя і далі експортувалася позивачем закордон.

Відповідно до положень ст. 109 Податкового кодексу України, податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Вчинення платниками податків, їх посадовими особами та посадовими особами контролюючих органів порушень законів з питань оподаткування та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.

Стаття 110 Податкового кодексу України встановлює, що платники податків, податкові агенти та/або їх посадові особи несуть відповідальність у разі вчинення порушень, визначених законами з питань оподаткування та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Отже, відповідальність за порушення норм податкового законодавства настає у разі вчинення платником податків протиправних дій.

Судом встановлено, що в квітні 2020 року на підставі договору поставки №0204-20 від 02.04.2020 позивач придбав у ТОВ "Неонгрупп" олію соєву в кількості 47,7 тонн на загальну суму 930150,00 грн, в т. ч. 155025,00 грн ПДВ.

Відповідно до умов вищенаведеного договору ТОВ "Неонгрупп", іменоване надалі "Постачальник", в особі директора підприємства Куліковського Олександра Леонідовича, що діє на підставі Статуту, з однієї сторони, та ТОВ "Адемн", іменоване надалі "Покупець", в особі директора ОСОБА_1, що діє на підставі Статуту, з іншої сторони, уклали даний договір поставки №0204-20 від 02.04.2020.

Згідно розділу 4 Договору поставка товару здійснюється на умовах ЕХW зі складу за адресою: АДРЕСА_1 . Покупець за власний рахунок, своїми силами та засобами здійснює перевезення товару.

Поставка товару підтверджується оригіналами наступних документів: 1) Рахунок, 2) Видаткова накладна 3) ТТН, 4) Сертифікат якості для кожної відправленої цистерни виданий лабораторією виробника.

Датою поставки товару вважається дата оформлення ТТН та підписання видаткової накладної.

До перевірки надано наступні документи: видаткові накладні №8 від 01.04.2020 та №27 від 12.04.2020, товарно-транспортні накладні форми №1-ТТН від 01.04.2020 №1 та від 12..04.2020 №12 та посвідчення про якість на соєву олію від 01.04.2020 №0104-20 та від 11.04.2020 б/н.

Проте, контролюючим органом в акті перевірки зазначено, що до перевірки не надано наказів на відрядження ОСОБА_1 в м. Первомайськ на отримання олії соєвої та авансових звітів на відшкодування витрат на ці відрядження. Також зазначено, що в усіх товарно-транспортних накладних форма № 1-ТТН, представлених до перевірки, вказано що: автомобільне підприємство - ТОВ "Адемн"; пункт навантаження: бульвар Миру 4Ж, м. Первомайськ, Миколаївська обл.; пункт розвантаження - м. Тернопіль, вул. Петрушевича, буд. 10, кв. 1 (адреса житлової квартири); олію отримав водій/експедитор - зазначено прізвище, ім`я, по-батькові, однак відсутні їх підписи; олію здав (відповідальна особа вантажовідправника) - директор Кононов О.М. і його підпис скріплено печаткою ТОВ "Вектор-МК"; олію прийняв (відповідальна особа вантажоодержувача) - ПІБ не вказано, а підпис скріплено печаткою ТОВ "Адемн".

Також судом встановлено, що в березні-травні 2020 року на підставі договору поставки №2703-2020 від 27.03.2020 позивач придбав у ТОВ "Вектор-МК" олію соєву в кількості 167,21 тонн на загальну суму 3235640,96 грн, в т. ч. 539273,50 грн ПДВ.

Відповідно до умов вищенаведеного договору ТОВ "Вектор-МК", іменоване надалі "Постачальник", в особі директора підприємства Куліковського Олександра Леонідовича, що діє на підставі Статуту, з однієї сторони, та ТОВ "Адемн", іменоване надалі "Покупець", в особі директора ОСОБА_1, що діє на підставі Статуту, з іншої сторони, уклали даний договір поставки №2703-2020 від 27.03.2020.

Згідно розділу 4 Договору поставка товару здійснюється на умовах ЕХW зі складу за адресою: АДРЕСА_1 . Покупець за власний рахунок, своїми силами та засобами здійснює перевезення товару.

Поставка товару підтверджується оригіналами наступних документів: 1) Рахунок, 2) Видаткова накладна 3) ТТН, 4) Сертифікат якості для кожної відправленої цистерни виданий лабораторією виробника.

Датою поставки товару вважається дата оформлення ТТН та підписання видаткової накладної.

До перевірки надано наступні документи: видаткові накладні від 27.03.2020 №12, від 06.04.2020 №6, від 26.04.2020 №37, від01.05.2020 "2, від 07.05.2021 №9, від 20.05.2020 №29, від 22.05.2020 №33, від 29.05.2020 №46, товарно-транспортні накладні форми №1-ТТН від 27.03.2020 №2703, від 06.04.2020 №604, від 26.04.2020 №2604, від 01.05.2020 №105, від 07.05.2020 №0705/1, від 20.05.2020 №2005/1, від 22.05.2020 №2205, від 29.05.2020 №2905/1та посвідчення про якість на соєву олію від 10.02.2020 №10/02-20, від 01.04.2020 №1/04-20, від 04.05.2020 №04/05-20, від 18.05.2020 №18/05-20.

Проте, контролюючим органом в акті перевірки зазначено, що до перевірки не надано наказів на відрядження ОСОБА_1 в м. Первомайськ на отримання олії соєвої та авансових звітів на відшкодування витрат на ці відрядження. Також зазначено, що в усіх товарно-транспортних накладних форма № 1-ТТН, представлених до перевірки, вказано що: автомобільне підприємство - ТОВ "Адемн"; пункт навантаження: бульвар Миру 4Ж, м. Первомайськ, Миколаївська обл.; пункт розвантаження - м. Тернопіль, вул. Петрушевича, буд. 10, кв. 1 (адреса житлової квартири); олію отримав водій/експедитор - зазначено прізвище, ім`я, по-батькові, однак відсутні їх підписи; олію здав (відповідальна особа вантажовідправника) - директор Кононов О.М. і його підпис скріплено печаткою ТОВ "Вектор-МК"; олію прийняв (відповідальна особа вантажоодержувача) - ПІБ не вказано, а підпис скріплено печаткою ТОВ "Адемн".

Щодо посилань контролюючого органу на те, що до перевірки не надано наказів на відрядження керівника ТОВ "Адемн" в м.Первомайск з метою отримання ТМЦ та авансових звітів на відшкодування витрат на ці відрядження, суд зазначає наступне.

У листі Мінсоцполітики від 13.09.06 N 905/13/84-06 зазначено, що питання, пов`язані зі службовими відрядженнями, врегульовані статтею 121 Кодексу законів про працю України, постановою Кабінету Міністрів України від 23.04.99 N 663 "Про норми відшкодування витрат на відрядження в межах України та за кордон" (зі змінами), Інструкцією про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 13.03.98 N 59 (зі змінами). Зазначеною Інструкцією передбачено, що службовим відрядженням вважається поїздка працівника за розпорядженням керівника підприємства, об`єднання, установи, організації на певний строк до іншого населеного пункту для виконання службового доручення поза місцем його постійної роботи. Крім того, вищеназваною Інструкцією передбачено, що службові поїздки працівників, постійна робота яких проходить в дорозі або має роз`їзний (пересувний) характер, не вважаються відрядженнями.

Міністерство фінансів України у своєму листі від 16.02.2017 N 31-08030-16-10/4313 роз`яснило, що у відповідності із Інструкцією про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженою наказом Міністерства фінансів від 13.03.98 N59, службовим відрядженням вважається поїздка працівника за розпорядженням керівника підприємства на певний строк до іншого населеного пункту для виконання службового доручення поза місцем його постійної роботи. Тобто, рішення щодо оформлення поїздки працівника як службового відрядження у кожному конкретному випадку приймається керівником, виходячи з посадових обов`язків такого працівника, мети та завдань поїздки тощо.

Отже, суд приходить до висновку, що вказані роз`яснення Міністерства фінансів України та Мінсоцполітики спростовують обов`язкове оформлення документів про відрядження, відсутність яких також покладена в основу висновків акту перевірки.

Щодо тверджень контролюючого органу про те, що в усіх товарно-транспортних накладних форма № 1-ТТН, представлених до перевірки, вказано що: автомобільне підприємство - ТОВ "Адемн"; пункт навантаження: бульвар Миру 4Ж, м. Первомайськ, Миколаївська обл.; пункт розвантаження - м. Тернопіль, вул. Петрушевича, буд. 10, кв. 1 (адреса житлової квартири); олію отримав водій/експедитор - зазначено прізвище, ім`я, по-батькові, однак відсутні їх підписи; олію здав (відповідальна особа вантажовідправника) - директор Кононов О.М. і його підпис скріплено печаткою ТОВ "Вектор-МК"; олію прийняв (відповідальна особа вантажоодержувача) - ПІБ не вказано, а підпис скріплено печаткою ТОВ "Адемн", суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про автомобільний транспорт" товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу (крім фізичних осіб, які здійснюють перевезення вантажу за рахунок власних коштів та для власних потреб) документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, який складається у паперовій та/або електронній формі та містить обов`язкові реквізити, передбачені цим Законом та правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом.

Згідно із ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт" при оформленні товарно-транспортної накладної вантажовідправник зазначає такі обов`язкові реквізити:

дата і місце складання;

вантажовідправник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті);

автомобільний перевізник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), прізвище, ім`я, по батькові водія та номер його посвідчення;

вантажоодержувач (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті);

транспортний засіб (марка, модель, тип, реєстраційний номер автомобіля, причепа/напівпричепа), його параметри із зазначенням довжини, ширини, висоти, загальної ваги, у тому числі з вантажем, та маси брутто;

пункти завантаження і розвантаження.

Отже, як вбачається із наведеного оформлення товарно-транспортної накладної здійснює вантажовідправник в якій зазначає обов`язкові реквізити.

Поряд із цим, суд зазначає, що недоліки на які посилається контролюючий орган є незначними, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції.

Верховний Суд у постанові від 25.06.2019 по справі №1240/1982/18 вказав, що недоліки складання товарно-транспортних накладних не можуть слугувати підставою невідбуття певних господарських операцій, оскільки метою складання зазначених документів є підтвердження правомірності відображення в податковому обліку витрат, пов`язаних із транспортуванням, проте, зазначені документи не впливають на формування податкового кредиту за спірними господарськими операціями з приводу постачання товарно-матеріальних цінностей.

До того ж, суд приймає до уваги пояснення керівника ТОВ "Адемн", допитаного в якості свідка, згідно яких товарно-транспортні накладні були підписані ним особисто, хоч там і відсутнє його прізвище, в місті Тернополі.

Щодо якості продукції то вона підтверджується посвідченнями виробника ТОВ "Неонгрупп" про якість на соєву олію від 01.04.2020 №0104-20 та від 11.04.2020 б/н та посвідченнями виробника ТОВ "Вектор-МК" про якість на соєву олію від 10.02.2020 №10/02-20, від 01.04.2020 №1/04-20, від 04.05.2020 №04/05-20, від 18.05.2020 №18/05-20.

Крім того, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 440/3783/18, надаючи оцінку висновкам контролюючого органу про відсутність реального факту поставки за договором зазначив, що паспорти та сертифікати якості також не є документами, що фіксують факти здійснення господарських операцій, тобто не є первинними документами, на підставі яких формуються показники податкової звітності, а відтак їх відсутність не може однозначно свідчити про відсутність факту поставки товару.

Водночас, в ході розгляду справи сторонами не заперечувалось, що податкові накладні за наслідками здійснення господарських операцій між ТОВ "Адем" і ТОВ "Неогрупп" та ТОВ "Адем" і ТОВ "Вектор-ВМ" зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних і контрагентами задекларовано податкові зобов`язання.

Відповідно до п. 198.6 Податкового кодексу України (далі - ПКУ) не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 ПКУ.

Відповідно до п. 201.10 ПКУ при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг і платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених п. 201.1 та/або п. 192.1 ПКУ, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до п. 201.16 ПКУ, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно із Законом № 1797-УІІІ від 21.12.2016 пункт 201.10 статті 201 Податкового кодексу України доповнено абзацом третім, відповідно до якого податкова накладна, складена та зареєстрована після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів, є для покупця таких товарів достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Разом з тим, відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України реєстрація податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України (Статтю 201 доповнено пунктом 201.16 згідно із Законом № 1797-УІІІ від 21.12.2016; в редакції Закону № 2245-УІІІ від 07.12.2017).

Таким чином, після 1 липня 2017 року контролюючий орган здійснює моніторинг наявності ризиків порушення норм податкового законодавства під час реєстрації податкової накладної. Одним із ризиків порушення норм податкового законодавства є ймовірність складання та надання податкової накладної для реєстрації в Реєстрі за наявності об`єктивних ознак неможливості здійснення операції з постачання товарів/ послуг, дані про яку зазначено у такій податковій накладній.

Оскільки податкові накладні ТОВ "Неонгрупп" №3 від 01.04.2020 та №34 від 12.04.2020 №27 і ТОВ "Вектор-МК" №11 від 27.03.2020, №8 від 06.04.2020, №48 від 26.04.2020, №7 від 01.05.2020, №9 від 07.05.2020, №33 від 20.05.2020, №38 від 22.05.2020 та №57 від 29.05.2020 зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, що підтверджується актом перевірки, для позивача це є достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Верховним Судом у постанові від 20 червня 2018 року у справі №819/1383/17 викладено висновок про те, що відсутність квитанцій про неприйняття податкових накладних свідчать про наявність у позивача підстав для формування сум податкового кредиту за такими податковими накладними.

Тобто, при реєстрації податкової накладної контролюючий орган здійснює перевірку. Якщо контролюючий орган в ході перевірки не знаходить порушень і податкова накладна не відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків господарської операції та оцінки ступеня ризиків платника податків, серед яких є і перевірка номенклатури товарів, в такому випадку податкова накладна приймається до реєстрації та реєструється, а платнику податків надсилається засобами електронного зв`язку підтвердження про реєстрацію - квитанція. Платник податків, якому надіслано Квитанцію, як підтвердження реєстрації податкової накладної, фактично пройшов перевірку законності формування податкового зобов`язання ним, як продавцем, та законність формування податкового кредиту його контрагентом- покупцем, який зазначений у зареєстрованій податковій накладній, а отже, неможливо припускати, що має місце незаконність дій або підміна номенклатури у платника податків, якого контролюючий орган вже перевірив та підтвердив законність цієї дії.

Суд зазначає, що норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними (постанови Верховного суду від 10 вересня 2018 року справа № 826/8016/13-а,адміністративне провадження № К/9901/4058/18, від 10 вересня 2018 року справа № 826/25442/15, адміністративне провадження № К/9901/24925/18, від 11 вересня 2018 року у справі № 810/2677/17, адміністративне провадження № К/9901/47242/18 та ін.).

Тобто, норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності.

Зазначена правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду №808/3412/16 від 29.03.2019.

При цьому, суд бере до уваги пояснення представника позивача, що якщо і мало місце порушення податкового законодавства щодо формування податкового кредиту, то воно було допущено не позивачем а постачальниками, або ж їх контрагентами.

Надані до перевірки первинні документи, що підтверджують господарські операції між товариствами, згідно даних акту перевірки, не мають таких дефектів, що свідчили б про нереальність таких операцій. Складені та зареєстровані податкові накладні відповідають вимогам законодавства.

Згідно з підпунктами "а", "б" пункту 185.1 статті 185 ПК України, об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України та постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України.

Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг згідно приписів пункту 187.1 статті 187 ПК України вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (пункт 188.1 статті 188 ПК України).

Пунктом 201.10 статті 201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Пунктом 198.1. ст. 198 ПК України передбачено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Пунктом 198.3 встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6. встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/ розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані (зареєстровані) з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Таким чином, підставою для включення платником податку - покупцем (отримувачем) товарів/послуг сум податку до складу податкового кредиту є:

- податкова накладна, належним чином складена та зареєстрована в ЄРПН;

- інші документи, визначені пунктом 201.11 статті 201 ПКУ.

Формування податкового кредиту та витрат підприємства обумовлено придбанням товарів, послуг з метою їх використання в межах господарської діяльності та реалізується за наявності у платника належно оформлених підтверджуючих проведення господарських операцій первинних документів.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України від 16 липня 1999 року № 996-ХIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, встановлені статтею 44 ПК. Так, згідно з положенням пункту 44.1 цієї статті для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК визначено, що господарська діяльність це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно зі статтею 1 Закону № 996-ХIV господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції, і власне її результат, підлягають відображенню в бухгалтерському обліку, що підтверджується наданими до перевірки та долученими до матеріалів справи первинними документами.

За змістом частин першої та другої статті 9 Закону № 996-ХIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Відповідно до вищенаведеного визначення господарська операція пов`язана не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу.

Отже, фактичне здійснення господарської операції підтверджується наступним: 1) дією або подією; 2) зміною в структурі активів та зобов`язань або власному капіталі; 3) відомостями про господарську операцію; 4) економічним ефектом (приріст/збиток) у часі.

Надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Отже, допущені контрагентом порушення вимог законодавства при творенні підприємства та веденні господарської діяльності можуть потягнути відповідну відповідальність щодо нього та не впливають на право позивача на віднесення до складу податкового кредиту сплаченого (нарахованого) податку на додану вартість та до складу бюджетного відшкодування сплаченого у попередніх періодах постачальнику податку на додану вартість.

Таким чином, висновки перевірки, які ґрунтуються лише на даних електронних баз без проведення зустрічних звірок із реальним дослідженням первинної документації контрагентів є безпідставним.

Як встановлено судом, зустрічних звірок щодо контрагентів проведено не було.

Крім того, що отримання податковим органом податкової інформації, в якій викладені висновки про наявність ознак фіктивної господарської діяльності, відсутність факту реального вчинення господарських операцій, вчинення контрагентами платника податків нікчемного правочину або відображення в звітності показників господарських операцій, які фактично не відбулись, не звільняє такий податковий орган від виконання обов`язку по самостійному встановленню та доведенню факту вчинення платником податків порушення закону, податкова інформація, акт перевірки контрагента або акт про неможливість проведення зустрічної звірки тощо, не має преюдиціального значення при розгляді справи судом та не є документом, що достовірно та безсумнівно підтверджують обставини фактичної дійсності.

Отже, платник податків не має повноважень та обов`язку відслідковувати, контролювати і забезпечувати виконання контрагентом його обов`язків із складення та подання декларації з податку на додану вартість, обов`язку сплати податку, а також вчинення інших дій, пов`язаних з провадженням господарської діяльності контрагента.

Також, суд зазначає, що первинні документи, надані позивачем - за своєю формою та змістом відповідають вимогам чинного законодавства, засвідчують факт виконання позивачем зобов`язань.

Таким чином, факт реальності понесення позивачем витрат у спірних правовідносинах підтверджений матеріалами справи.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що порушення, викладені в акті перевірки, є необґрунтованими, зроблені на припущеннях контролюючого органу, які не підтвердженні жодними доказами, у зв`язку з чим оскаржувані податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовної заяви.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 КАС України.Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Тернопільській області від 12.08.2020 № та від 12.08.2020 №.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Тернопільській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Адемн" сплачений судовий збір у розмірі 11021 (одинадцять тисяч двадцять одна) грн 32 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 11 жовтня 2021 року.

Реквізити учасників справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Адемн" (місцезнаходження: вул. Є. Петрушевича, 10/1, м. Тернопіль, 46002, );

відповідач: Головне управління ДПС у Тернопільській області (місцезнаходження: вул. Білецька, 1, м. Тернопіль, 46003, ).

Головуючий суддя Баранюк А.З.