Справа № 440/6788/20
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2021-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2021 р. Справа № 440/6788/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22.12.2020 (суддя Костенко Г.В.; м. Полтава) по справі № 440/6788/20

за позовом ОСОБА_1

до Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

20 листопада 2020 року ОСОБА_1 (надалі також позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області (надалі також відповідач, ВК Кременчуцької міської ради) про:

- визнання протиправною бездіяльності виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області щодо ненадання публічної інформації за запитом від 20 жовтня 2020 року;

- визнання протиправною бездіяльності виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області щодо недотримання встановленого законом п`ятиденного строку надання інформації на запит на інформацію;

- зобов`язання виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Полтавської області розглянути запит від 20 жовтня 2020 року про надання публічної інформації щодо наявності на території м. Глобино вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Підставою звернення позивача із вказаним позовом є ненадання відповідачем відповіді на запит від 20.10.2020 про надання публічної інформації.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність виконавчого комітету Кременчуцької міської ради щодо ненадання відповіді на запит ОСОБА_1 від 20 жовтня 2020 року, у порядку та строки визначені Законом України "Про доступ до публічної інформації".

Зобов`язано виконавчий комітет Кременчуцької міської ради розглянути запит ОСОБА_1 від 20 жовтня 2020 року про надання публічної інформації щодо наявності на території м. Кременчук вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на його прийняття з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22.12.2020 року та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач посилається на те, що відповідь на запит позивача була надіслана разом з додатками на двох аркушах у визначений Законом України № 2939-VI п`ятиденний термін, а саме 30.10.2020. Вказує, що відповідь направлялась простою кореспонденцією, однак, був долучений опис вкладень до даного листа, який відповідачем долучено до апеляційної скарги та який відповідач просить врахувати як доказ направлення відповіді на запит. Крім того, з посиланням на абз. 23 п. 2 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою КМУ України № 270 від 05.03.2009, відповідач зазначає, що просте поштове відправлення на відміну від реєстрованого поштового відправлення приймається для пересилання без видачі розрахункового документа та вручається одержувачу без розписки. В свою чергу, Закон України № 2939-VI не зобов`язує розпорядника публічної інформації направляти відповідь на запит на інформацію рекомендованим листом, у зв`язку з чим вважає необґрунтованими твердження позивача про те, що належним доказом надсилання суб`єктом владних повноважень відповіді на його запит є квитанція або касовий чек, в якому зазначено найменування оператора та об`єкта поштового зв`язку, що надають послуги, дату, вид послуги та її вартість.

Враховуючи подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження, справа розглядається в порядку письмового провадження, відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, за наявними в справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20.10.2020 позивачем складено та направлено на адресу виконавчого комітету Кременчуцької міської ради запит на отримання публічної інформації, в якому позивач просив надати інформацію про наявність на території м. Кременчук вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд. Також, позивач просив відповідь надіслати за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказаний запит отримано відповідачем 27.10.2020, що не заперечується сторонами та підтверджується витягом з офіційного сайту Укрпошти, який наявний в матеріалах справи.

У зв`язку із неотриманням відповіді на запит на отримання публічної інформації, та вважаючи таку бездіяльність протиправною, звернувся до суду з цим позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не надав будь-яких доказів надіслання та/чи вручення позивачу відповіді на його запит на інформацію (фіскальний чек поштового відділення, повідомлення про вручення поштового відправлення, опис вкладення тощо), відповідно, не довів виконання свого обов`язку надання відповіді на запит на інформацію.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

За приписами ст.5 Закону України "Про інформацію" від 02 жовтня 1992 року №2657-ХІІ кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Спеціальним законом, який визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес, є Закон України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 №2939-VI (далі - Закон №2939-VI).

Відповідно до ст.1 Закону №2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. Закону № 2939 доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Відповідно до статті 5 Закону № 2939-VI доступ до інформації забезпечується шляхом:

1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на єдиному державному веб-порталі відкритих даних; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом;

2) надання інформації за запитами на інформацію.

За приписами ст. 19 Закону № 2939-VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Письмовий запит подається в довільній формі.

Запит на інформацію має містити: 1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону №2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Відмова в задоволенні запиту на інформацію врегульована ст.22 Закону №2939-VI, відповідно до якої, розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Згідно із ч. 2 ст. 22 Закону №2939-VI відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

У відповідності до ч. 4 ст. 22 Закону №2939-VI у відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено: 1) прізвище, ім`я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації; 2) дату відмови; 3) мотивовану підставу відмови; 4) порядок оскарження відмови; 5) підпис.

Відмова в задоволенні запиту на інформацію надається в письмовий формі (ч. 5 ст. 22 Закону №2939-VI).

Як підтверджується матеріалами справи, 20.10.2020 року позивач звернувся до Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради із запитом на отримання публічної інформації, в якому просив надати інформацію про наявність на території м.Кременчук вільних земельних ділянок, які можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Відповідно до копії скриншоту трекінгу відправлень Укрпошти вказаний запит відповідачем отримано 27.10.2020.

У свою чергу, із матеріалів відзиву на позов убачається, що позивачу відповідь - лист на запит на отримання публічної інформації за № 01-18/268 надано 30.10.2020, зі змісту якого встановлено, що ОСОБА_1 повідомлено, що вільні земельні ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки) не сформовані та в комунальній власності не обліковуються.

Також повідомлено, що рішенням Кременчуцької міської ради від 23 грудня 2014 року "Щодо забезпечення реалізації прав на землю в м. Кременчуці учасниками бойових дій, в тому числі учасниками антитерористичної операції" введено мораторій на прийняття рішень в межах Кременчуцької міської ради щодо надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення вільних земельних ділянок для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) та щодо передачі їх у власність та користування, до забезпечення земельними ділянками учасників бойових дій, в тому числі учасників антитерористичної операції. Дотепер зазначене рішення є чинним.

Згідно з рішенням Кременчуцької міської ради від 30 березня 2018 року "Про затвердження Положення про порядок забезпечення учасників бойових дій, інвалідів війни, а також членів сімей загиблих учасників бойових дій, в тому числі учасників антитерористичної операції, земельними ділянками із земель комунальної власності міста Кременчука в новій редакції" розгляд заяв щодо надання графічного матеріалу розглядаються в порядку жеребкування. У жеребкуванні беруть участь громадяни, що зареєстровані та проживають у м. Кременчуці.

У виконавчому комітеті Кременчуцької міської ради Полтавської області обліковується 1150 звернень від учасників антитерористичної операції, учасників бойових дій, інвалідів війни та членів сімей загиблих (померлих) учасників бойових дій, які зацікавлені в отриманні земельних ділянок у власність на пільгових умовах згідно з Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки).

Наразі, рішеннями робочої групи з питання визначення порядку забезпечення земельними ділянками учасників бойових дій, в тому числі учасників антитерористичної операції, рішеннями Кременчуцької міської ради зарезервовано 23 земельні ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), 12 - для ведення садівництва, 1 - для будівництва індивідуального гаража для учасників бойових дій, інвалідів війни та членів сімей загиблих (померлих) учасників бойових дій.

Крім того, у додатку до вказаного листа-відповіді за № 01-18/268 надано 30.10.2020 відповідачем зазначено вищевказані зарезервовані земельні ділянки, їх площу, місце розташування та цільове призначення.

На підтвердження факту надіслання позивачу листа-відповіді № 01-18/268 від 30.10.2020, відповідач надав витяг з журналу реєстрації поштових відправлень, з якого вбачається, що даний лист відправлено запитувачу інформації простою поштовою кореспонденцією 30.10.2020 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що реєстрація листа в журналі реєстрації поштових відправлень установи не є доказом направлення такого листа і, тим більше, його доставлення адресату.

Інших доказів на підтвердження відправлення відповіді позивачу (фіскальний чек поштового відділення, повідомлення про вручення поштового відправлення, опис вкладення тощо) відповідачем до суду першої інстанції надано не було.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що відповідь на запит позивача направлялась простою кореспонденцією, в свою чергу, відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою КМУ України № 270 від 05.03.2009, просте поштове відправлення на відміну від реєстрованого поштового відправлення приймається для пересилання без видачі розрахункового документа та вручається одержувачу без розписки.

Також відповідач зазначає, що до зазначеного відправлення був долучений опис вкладень, який відповідач просить суд апеляційної інстанції врахувати як доказ направлення відповіді на запит.

Відповідно до долученого до апеляційної скарги опису вкладення у цінний лист, відповідь на запит з додатками № 01-18/268 від 30.10.2020 надіслано на адресу ОСОБА_1 30.10.2020, про що проставлено відбиток календарного штемпеля працівником поштового зв`язку.

Надаючи оцінку вказаним доводам відповідача колегія суддів зазначає наступне.

Загальні засади документування управлінської інформації в установах та особливості ведення діловодства у паперовій формі визначаються Типовою інструкцією з діловодства в міністерствах, інших центральних та місцевих органах виконавчої влади, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2018 р. № 55 (далі - Інструкція № 55).

Відповідно до п.п. 192-193 Інструкції № 55 вихідні документи у паперовій формі, створені в установі у разі наявності підстав, які визнаються обґрунтованими для створення документів у паперовій формі, надсилаються адресатам з використанням засобів поштового зв`язку, електрозв`язку, а також доставляються кур`єрською, фельд`єгерською службою. Опрацювання документів для відправлення засобами поштового зв`язку здійснюється службою діловодства установи відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку.

Згідно з п. 8 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 (надалі - Правила № 270), до внутрішніх поштових відправлень належать: листи - прості, рекомендовані, з оголошеною цінністю.

Поштові відправлення залежно від технології приймання, обробки, перевезення, доставки/вручення поділяються на такі категорії: прості, рекомендовані, без оголошеної цінності, з оголошеною цінністю (п. 11 Правил).

Пунктом 2 Правил визначено, що:

просте поштове відправлення - поштове відправлення, яке приймається для пересилання без видачі розрахункового документа та доставляється/вручається без розписки;

- поштове відправлення з оголошеною цінністю - реєстровані лист, бандероль, посилка, прямий контейнер, які приймаються для пересилання з оцінкою вартості вкладення, визначеною відправником.

Із аналізу наведених вище положень Правил № 270 слідує, що поштові відправлення поділяються на окремі види, зокрема, прості та з оголошеною цінністю, які є різними за своєю суттю та мають певні суттєві відмінності щодо порядку їх направлення та вручення адресату. При цьому за змістом наведених норм, з оголошеною цінністю надсилаються виключно реєстровані поштові відправлення.

В свою чергу, реєстроване поштове відправлення - поштове відправлення, яке приймається для пересилання з видачею розрахункового документа, пересилається з приписуванням до супровідних документів та вручається одержувачу під розписку (п. 2 Правил № 270).

Внутрішні реєстровані поштові відправлення (крім прямих контейнерів), поштові перекази можуть прийматися для пересилання з рекомендованим повідомленням про їх вручення в письмовому вигляді, через смс-повідомлення або повідомлення, що підтримуються засобами Інтернету, на вибір користувача. (п. 17 Правил № 270)

Відповідно до п. 61 Правил № 270, у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв`язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

Колегія суддів зазначає, що наданий відповідачем примірник опису вкладення у цінний лист не містить номеру поштового відправлення.

З огляду на викладене, колегія суддів відхиляє твердження відповідача про те, що ним було надіслано відповідь на запит позивача простим листом з оголошеною цінністю, оскільки це не узгоджується з вищенаведеними положеннями Правил № 270, та не приймає в якості доказу направлення відповіді долучений до апеляційної скарги опис вкладення у цінний лист, оскільки належним доказом надіслання поштового відправлення з оголошеною цінністю може бути опис вкладення разом з розрахунковим документом. Разом з цим колегія суддів зазначає, що в порушення вимог частини четвертої статті 308 КАС не навів жодного обґрунтування неможливості подання відповідних доказів під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За визначенням статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, відповідачем, який є суб`єктом владних повноважень, не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження надіслання чи вручення позивачу відповіді на його звернення від 20.10.2020, у зв`язку з чим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги ОСОБА_1 належить задовольнити.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 22.12.2020 по справі № 440/6788/20 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) О.А. Спаскін О.В. Присяжнюк