Справа № 200/10273/20-а
Суддя: Стойка В.В.
Дата ухвалення: 2021-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

11 жовтня 2021 р. Справа №200/10273/20-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Стойки В.В. розглянувши в порядку письмового провадження заяву позивача про зміну способу і порядку виконання рішення суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області про зобов`язання нарахувати та виплатити суддівську винагороду, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області в якому просила зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суддівську винагороду в розмірі 116 920, 49 грн. за період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року, обчисливши її відповідно до ст. 130 Конституції України і ст. 135 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII Про судоустрій і статус суддів з відрахуванням відповідних сум податків і зборів.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 27 січня 2021 року позов задоволено, зобов`язано ТУ ДСА нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суддівську винагороду в розмірі 116 920, 49 грн. за період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року, обчисливши її відповідно до ст. 130 Конституції України і ст. 135 Закону № 1402-VIII з відповідних сум податків і зборів.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 08.06.2021 року апеляційна скарга Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області була залишена без задоволення, а Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27.01.2021 року у справі № 200/10273/20-а залишено без змін.

15.07.2021 року на адресу позивача Донецьким окружним адміністративним судом направлений виконавчий лист, який отриманий позивачем.

06.10.2021 року від позивача до суду надійшла заява про зміну способу і порядку виконання рішення суду.

В обґрунтування поданої заяви позивачем зазначено, що рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі № 200/10273/20-а відповідачем добровільно не було виконано. У листі № 05-3396/21 від 26.08.2021року, адресованого головам місцевих загальних судів, відповідачем вказано, що ТУ ДСА України у Донецькій області здійснює всі нарахування і виплати лише у межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисом, які затверджує Державна судова адміністрація України.

На рівні головного розпорядника бюджетних коштів ДСА України відкрито бюджетну програму 0501150 Виконання рішень судів на користь суддів і працівників апаратів судів, за рахунок якої здійснюється виконання судових рішень, ухвалених на користь суддів.

За таких обставин ОСОБА_1 вважає, що виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27.01.2021 року можливе лише після зміни способу і порядку виконання судового рішення і порядку виконання судового рішення шляхом стягнення з бюджетної програми 0501150 Виконання рішень судів на користь суддів і працівників апаратів судів.

На підставі викладеного позивач просив суд змінити спосіб виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 січня 2021 року по справі № 200/10273/20-а та встановити спосіб виконання рішення шляхом стягнення з Територіального управління Державної судової адміністрації України у Донецькій області (84112 м. Слов`янськ вул. Добровольського, 2 E-mail: ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) нараховану та невиплачену суддівську винагороду за період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року у розмірі 116 920 грн. 49 коп.

Крім того, позивача просила суд розглядати зазначену заяву без її участі.

У судове засідання сторони та їх представники не прибули, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.2 ст. 378 КАС України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Суд, дослідивши доводи подання, надані сторонами докази, дійшов наступного.

Згідно із ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Положеннями ст. 370 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.

Таким чином, у відповідності до зазначених правових норм, зокрема, Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, рішення Донецького окружного адміністративного суду по даній справі є обов`язковим до виконання на всій території України для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України Про виконавче провадження. Зміна чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення, також є формою забезпечення виконання судових рішень.

Відповідно до вимог ст.1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Отже, у разі невиконання рішення суду, саме на стадії виконавчого провадження мають бути остаточно відновлені порушені права позивача (стягувача).

Як вже зазначалось у цій ухвалі, що позивачу було направлено виконавчий лист, який був отриманий 28.07.2021, що підтверджується матеріалами справи. При цьому, зі змісту заяви позивача про зміну способу і порядку виконання судового рішення, судом не встановлено факту звернення позивача до органів державної виконавчої служби або до органів Державної казначейської Служби України з метою примусового виконання судового рішення.

Згідно з ч. 3 ст. 33 Закону України Про виконавче провадження, за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень, мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Частиною 3 ст. 378 КАС України передбачено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Тобто, в розумінні наведеної ст. 378 КАС України при вирішенні заяв про відстрочення чи розстрочення, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

Отже, наведена норма пов`язує можливість зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення у виняткових випадках за умови доведення заявником існування конкретних обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у певний строк.

Під обґрунтованими підставами слід розуміти наявність виключних обставин, які є об`єктивно непереборними, тобто такими, що ускладнюють або унеможливлюють виконання рішення суду боржником, зазначення настання обставин, що дозволяють виконати рішення суду протягом визначеного терміну. Наявність таких обставин має бути підтверджено належними та допустимими доказами.

Тобто, для зміни способу і порядку виконання необхідні обставини, які роблять виконання неможливим.

Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановленими раніше порядку і способом. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Аналізуючи норми статті 378 КАС України у системному зв`язку із нормами, які гарантують право на судовий захист і передбачають форми й способи його реалізації, можна дійти висновку, що в контексті спірних правовідносин обставини, якими обґрунтовується необхідність зміни способу виконання судового рішення, не можуть бути підставами для такої зміни, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушеного права не може бути змінений на стадії виконання судового рішення і поза межами судового розгляду позову по суті.

Суд зазначає, що заява стосується не зміни способу і порядку виконання судового рішення, а фактично стосується зміни суті резолютивної частини вказаного рішення суду, оскільки з неї випливає наявність нових позовних вимог, які не були заявлені позивачем під час розгляду справи та неможливості їх заявлення при первинному зверненні до суду.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду України від 11 листопада 2014 року (справи №№ 21-394а14, 21-475а14) та постановах Верховного Суду від 30.07.2019 року (справа №281/1618/14-а), від 10.07.2019 року (справа № 755/7078/16-а).

Суд зазначає, що ні позивачем ні представником відповідача не надано до суду належних та допустимих доказів неможливості виконання Рішення Донецького окружного адміністративного суду 27 січня 2021 року у справі № 200/10273/20-а.

Таким чином, зміна на підставі статті 378 КАС України способу і порядку виконання судового рішення не передбачає зміни обраного судом відповідно до статті 245 КАС України при ухваленні рішення способу відновлення порушеного права.

Оцінивши докази у їх сукупності відповідно до положень ст. 76 КАС України, суд дійшов висновку, що зазначені заявником обставини, які обумовили подання вказаної заяви не є винятковими, які б вказували про ускладнення або неможливість виконання судового рішення.

При цьому, суд зауважує, що при вирішенні спору судом були враховані як характер спірних правовідносин, так і зміст та специфіка реалізації управлінських функцій відповідачем. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви позивача про заміну способу і порядку виконання судового рішення.

Керуючись положеннями ст. ст. 241-243, 248, 256, 294, 295, 378 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 січня 2021 року у справі № 200/10273/20-а позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Донецькій області шляхом стягнення з Територіального управління Державної судової адміністрації України у Донецькій області на користь ОСОБА_1 нараховану та невиплачену суддівську винагороду за період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року у розмірі 116 920, 49 коп. - залишити без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Першого апеляційного адміністративного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя В.В. Стойка