Справа № 420/12239/21
Суддя: Токмілова Л.М.
Дата ухвалення: 2021-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2021 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Токмілова Л.М., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської обласної прокуратури про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

15.07.2021 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Одеської обласної прокуратури, в якому позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність Одеської обласної прокуратури щодо затримки виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 січня 2021 року у справі № 420/4820/20;

- стягнути з Одеської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 січня 2021 року у справі № 420/4820/20 за період з 27.01.2021 року по 22.06.2021 року у розмірі 111110,67 грн. (сто одинадцять тисяч сто десять гривень 67 коп.).

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що фактично, рішення суду в частині поновлення позивача з 1 травня 2020 року на посаді в органах прокуратури виконано Одеською обласною прокуратурою лише 23 червня 2021 року шляхом видання наказу № 1422к, а виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу (що передбачено п.3 зазначеного наказу № 1422к) здійснено відповідачем тільки 29 червня 2021 року. Отже, внаслідок затримки виконання відповідачем рішення суду про поновлення позивача на роботі в органах прокуратури, останній був позбавлений можливості, зокрема, реалізувати конституційне право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя та своєчасно одержувати винагороду за працю. На переконання позивача вказані дії відповідача суперечать імперативним приписам законодавства та висновкам щодо застосування норм права, викладеним в постановах Верховного Суду, нормам міжнародного права, практики Європейського суду з прав людини.

20.07.2020 року ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

26.07.2021 року ухвалою суду заяву Одеської обласної прокуратури про закриття провадження в частині позовних вимог по справі задоволено. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської обласної прокуратури про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії закрито в частині вимог щодо визнання протиправною бездіяльності Одеської обласної прокуратури щодо затримки виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 січня 2021 року у справі № 420/4820/20.

19.08.2020 року від Одеської обласної прокуратури надійшов відзив на адміністративний позов в якому представник зазначив, що позивач подав заяву про скасування наказу прокурора Одеської області від 29.04.2020 № 782к про його звільнення та поновлення на посаді лише 11.06.2021 (вх. № 31078-21). На підставі вказаної заяви виконувачем обов`язків керівника Одеської обласної прокуратури видано наказ від 23.06.2021 року №1422к ОСОБА_1 поновлено на посаді прокурора відділу нагляду ювенальної юстиції прокуратури Одеської області та в органах прокуратури. До 11.06.2021 позивачем не подавалося жодної заяви про поновлення на посаді прокурора відділу нагляду ювенальної юстиції прокуратури Одеської області, що слугувало б підтвердженням його волевиявлення продовжувати фактичну службу на відповідній посаді прокурора. Вина обласної прокуратури у затримці виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27.01.2021 року та, як наслідок, наявність підстав для стягнення середнього заробітку за час затримки з 27.01.2021 року, на переконання відповідача, відсутня.

26.08.2021 року позивачем надано відповідь на відзив, в якій позивач заперечує щодо тверджень відповідача.

Справа розглянута у межах строків, встановлених КАС України, з урахуванням перебування судді Токмілової Л.М. у щорічній відпустці у період із 13.09.2021 по 06.10.2021 включно.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

27.01.2021 року рішенням Одеського окружного адміністративного суду адміністративний позов ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Одеської обласної прокуратури про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправним і скасування рішення №258 кадрової комісії №2, наказу Прокуратури Одеської області №782к від 29.04.2020 року, поновлення на посаді та в органах прокуратури, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення № 258 від 09.04.2020 року кадрової комісії № 2 про неуспішне проходження атестації прокурором відділу ювенальної юстиції прокуратури Одеської області ОСОБА_1 . Визнано протиправним та скасовано наказ прокурора Одеської області №782к від 29.04.2020 року про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу ювенальної юстиції прокуратури Одеської області та органів прокуратури на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокурату» з 30 квітня 2020 року. Поновлено ОСОБА_1 в органах прокуратури на посаді прокурора відділу ювенальної юстиції прокуратури Одеської області або на посаді, що є рівнозначною (рівноцінною) в Одеській обласній прокуратурі з 30 квітня 2020 р. Стягнуто з Прокуратури Одеської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу (з 30.04.2020 р. по 27.01.2021 р.) у сумі 208 734,78 гривень, з вирахуванням обов`язкових податків і зборів. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

31.05.2021 року постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Офісу Генерального прокурора залишено без задоволення. Апеляційну скаргу Одеської обласної прокуратури задоволено частково. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 січня 2021 року змінено у мотивувальній частині, виклавши його в редакції цієї постанови та змінити, виклавши абзац четвертий та п`ятий резолютивної частини у наступній редакції:

Поновити ОСОБА_1 в органах прокуратури на посаді прокурора відділу ювенальної юстиції прокуратури Одеської області або на посаді, що є рівнозначною (рівноцінною) в Одеській обласній прокуратурі з 01 травня 2020 р.

Стягнути з Прокуратури Одеської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу (з 01.05.2020 р. по 27.01.2021 р.) у сумі 207631,05 гривень, з вирахуванням обов`язкових податків і зборів.

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 січня 2021 року залишено без змін.

23.06.2021 року Одеською обласною прокуратурою прийнято Наказ № 1422к, яким ОСОБА_1 поновлено на посаді прокурора відділу ювенальної юстиції прокуратури Одеської області та в органах прокуратури з 20 квітня 2020 року (а.с.32).

Позивач вважає, що відповідач, внаслідок затримки виконання рішення суду про поновлення позивача на роботі в органах прокуратури, має сплатити позивачу середній заробіток за час затримки виконання рішення за період з 27.01.2021 року по 22.06.2021 року у розмірі 111110,67 грн.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 129 Конституції України проголошено однією із основних засад судочинства обов`язковість рішень суду.

Статтею 14 КАС України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частинами 1 та 7 ст. 235 Кодексу законів про працю України передбачено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Приписами ст. 236 КЗпП України передбачено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

У пункті 34 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 "Про практику розгляду судами трудових спорів" роз`яснено, що рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Відповідно до ст. 236 КЗпП України виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі проводиться незалежно від вини роботодавця в цій затримці. Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Добровільне виконання рішення суду боржником це його законодавчо встановлений обов`язок. Зазначений обов`язок не є похідним від дій особи (подання заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження), яку поновлено на роботі.

У постанові від 12.06.2019 у справі № 826/18436/16 Верховний Суд зазначив, що наведений обов`язок виплатити поновленій на посаді особі середнього заробітку за час вимушеного прогулу не залежить від обставин та причин невиконання судового рішення про поновлення такої особи на посаді.

Отже, період затримки необхідно рахувати від наступного дня після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі.

Суд зазначає, що Одеським окружним адміністративним судом рішення у справі № 420/4820/20 прийнято 27.01.2021 року.

31.05.2021 року постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27.01.2021 року по справі № 420/4820/20 змінено у мотивувальній частині, зокрема, абзац четвертий та п`ятий резолютивної частини викладено у наступній редакції: «Поновити ОСОБА_1 в органах прокуратури на посаді прокурора відділу ювенальної юстиції прокуратури Одеської області або на посаді, що є рівнозначною (рівноцінною) в Одеській обласній прокуратурі з 01 травня 2020 р. Стягнути з Прокуратури Одеської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу (з 01.05.2020 р. по 27.01.2021 р.) у сумі 207631,05 гривень, з вирахуванням обов`язкових податків і зборів.»

Рішення суду в частині поновлення на посаді позивача виконано відповідачем 23.06.2021 року шляхом прийняття Одеською обласною прокуратурою Наказу № 1422к, яким ОСОБА_1 поновлено на посаді прокурора відділу ювенальної юстиції прокуратури Одеської області та в органах прокуратури з 20 квітня 2020 року (а.с.32).

Тобто, фактично, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27.01.2021 року по справі № 420/4820/20 виконано лише 23.06.2021 року, відтак, у позивача наявне право на отримання середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі відповідно до ст. 236 КЗпП України з 01.05.2020 року по 27.01.2021 року.

Зазначене відповідає правовим висновкам Верховного Суду, які викладені в постанові від 08.11.2019 у справі № 813/5952/15 і в постанові від 30.01.2019 у справі № 808/1271/18.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України "Про оплату праці" за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі - Порядок).

З урахуванням цих норм, зокрема, абзацу 3 п. 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі працівника обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи.

Відповідно до п. 5 Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться, виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

За приписами пункту 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Середньоденна заробітна плата позивача відповідно до довідки №60 від 05.05.2020 року становить 1122,23 грн (а.с.34).

Кількість робочих днів у періоді з 01.05.2020 року по 27.01.2021 року становить 99 робочих днів.

Таким чином, середній заробіток за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі становить 111100,77 грн (1122,23 х 99).

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до вимог частини першої ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 1, п.9 ч. 1, ст. 5 Закону України від 08.07.2011 року №3674-VI «Про судовий збір».

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 9, 12, 139, 242, 246, 250, 251, 255, 295, 297 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Одеської обласної прокуратури (адреса: 65026, м.Одеса, вул. Пушкінська, 3, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Стягнути з Одеської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 січня 2021 року у справі № 420/4820/20 за період з 27.01.2021 року по 22.06.2021 року у розмірі 111110,67 грн. (сто одинадцять тисяч сто десять гривень 67 коп.).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 КАС України.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Токмілова Л.М.