Справа № 420/9663/21
Суддя: Бжассо Н.В.
Дата ухвалення: 2021-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/9663/21
УХВАЛА

05 жовтня 2021 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бжассо Н.В.,

за участі секретаря судового засідання Музики І.О.,

за участі сторін:

представника позивача адвоката Портного М.ФІ. (за ордером),

представника відповідача Пашаєва Г.В. (згідно довіреності),

розглянувши в відкритому судовому засіданні у м. Одесі за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про стягнення вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки виплати у зв`язку з невиплатою вихідної допомоги

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, за результатом розгляду якого позивач просить суд:

Стягнути з офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 вихідну допомогу в сумі 33 023,76 грн.;

Стягнути з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки при звільненні з 15.11.2019 року по день ухвалення судового рішення.

В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначає, що під час звільнення його зі служи з органів прокуратури у листопаді 2019 року, відповідачем не виплачено йому вихідну допомогу при звільненні.

Ухвалою суду від 23.06.2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 20.07.2021 року.

30.09.2021 року від представника відповідача надійшло клопотання про залишення позову без розгляду у зв`язку із пропуском позивачем, передбаченого ч. 5 ст. 122 КАС України строку звернення до суду із вказаним позовом.

Під час підготовчого засідання представник відповідача клопотання підтримав та просив задовольнити.

Представник позивача заперечував проти задоволення клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду, оскільки позивач дізнався про порушення своїх прав після отримання у травні 2021 року адвокатом Портним М.І., який є представником позивача, відповіді від 31.03.2021 року на запит щодо виплати позивачу під час звільнення зі служби вихідної допомоги.

Також, у підготовчому засіданні представник позивача зазначив, що вихідна допомога є тотожною заробітній платі, у зв`язку із чим звернення до суду із вимогою щодо виплати вихідної допомоги не обмежується будь-яким строком, а тому строки звернення до суду позивачем не порушені.

Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи в частині заявленого клопотання, суд робить наступний висновок.

Згідно з ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 5 ст. 122 КАС України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, що наведені у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 711/4010/13-ц, вихідна допомога та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні (зокрема, і за час затримки виплати такої допомоги) не належать до структури заробітної плати, тобто не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є іншою заохочувальною чи компенсаційною виплатою, що входить до такої структури.

Таким чином, враховуючи, що вихідна допомога не входить до структури заробітної плати, суд вважає, що зазначений спір є спором у справі щодо звільнення позивача з публічної служби та для звернення до суду із позовом щодо стягнення вихідної допомоги встановлюється місячний строк з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд встановив, що відповідно до наказу Генеральної прокуратури № 1424ц від 12.11.2019 року, ОСОБА_1 звільнено з посади начальника першого відділу організації керівництва управління організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, яке здійснюється слідчими регіональних прокуратур та територіальних органів досудового розслідування, Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів, його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України та органів прокуратури на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 ЗУ «Про прокуратуру» з 15.11.2019 року.

З огляду на вказаний наказ, Департаменту планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності Генеральної прокуратури України доручено провести остаточний розрахунок та виплатити усі належні ОСОБА_1 виплати при звільненні.

29.07.2020 року Офіс Генерального прокурора України видав ОСОБА_1 довідку № 21-1528зп про складові заробітної плати за період 2014-2019 роки, з якої не вбачається нарахування та виплата позивачу вихідної допомоги.

Суд вважає, що факт отримання позивачем у 2020 році довідки про складові грошового забезпечення свідчить про те, що позивач повинен був дізнатися про порушення своїх прав у липні 2020 року, отримавши вказану довідку.

Суд встановив, що 23.03.2021 року представник позивача звернувся до Офісу Генерального прокурора із запитом № 22 про надання інформації щодо нарахування та виплати позивачу вихідної допомоги, на який відповідачем надано відповідь від 31.03.2021 року № 21-882вих-21.

Проте, звернення представника позивача у березні 2021 року до відповідача із запитом з приводу виплати вихідної допомоги та отримання відповіді від 31.03.2021 року не є підставою вважати, що строк звернення до суду позивачем не пропущено, так як про порушення свого права щодо невиплати вихідної допомоги позивач міг і повинен був дізнатися після розрахунку з ним при звільненні.

Строки мають суттєве значення в правовому регулюванні суспільних відносин. З ними пов`язані початок і закінчення дії правової норми матеріального права, вони вказують на своєчасне здійснення прав і обов`язків, визначають момент настання чи припинення виконання будь-якої процесуальної дії. Можливість захисту прав та інтересів у багатьох випадках залежить від дотримання строків, встановлених законом для звернення за захистом прав та інтересів, розглядом і вирішенням адміністративних справ, оскарженням і переглядом постанов, інших актів у адміністративних справах. Зазначені строки дисциплінують суб`єктів адміністративного судочинства, роблять процес динамічним і прогнозованим. Без наявності строків на ту чи іншу процесуальну дію або без їх дотримання в адміністративному судочинстві виникнуть порушення прав сторін - учасників адміністративного процесу. Недотримання встановлених законом строків тягне чітко визначені юридичні наслідки.

Аналогічний правовий висновок, зроблений в ухвалі Верховного Суду від 13.03.2018 року по справі № 800/474/17.

При цьому, поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Інститут строків сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах і стимулює суд та учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 липня 2020 року по справі № 1.380.2019.001042 (провадження № К/9901/13509/20).

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин, суд робить висновок про наявність підстав для задоволення клопотання представника відповідача про залишення позову ОСОБА_1 без розгляду.

Керуючись ст. ст. 7, 14, ч.3 ст.123, п.8 ч.1 ст. 240, ст.ст.248, 256, 294 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити клопотання представника відповідача.

Залишити без розгляду позов ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про стягнення вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки виплати у зв`язку з невиплатою вихідної допомоги.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, строк оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст ухвали складений та підписаний судом 11 жовтня 2021 року.

Суддя Н.В. Бжассо