Справа № 420/13097/21
Суддя: Токмілова Л.М.
Дата ухвалення: 2021-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2021 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Токмілова Л.М., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом Міністерства внутрішніх справ України та Національної академії Національної гвардії України до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

26.07.2021 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Міністерства внутрішніх справ України та Національної академії Національної гвардії України до ОСОБА_1 , в якій позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Національної академії Національної гвардії України суму заборгованості з відшкодування фактичних видатків, пов`язаних з його утриманням в Національній академії Національної гвардії України у період з 26.07.2019 року по 01.07.2021 року у розмірі 15772,12 грн.

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що контракт між МВС в особі начальника академії Національної гвардії України та відповідачем достроково припинено а відповідач виключений зі списків перемінного складу курсантів у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту. Наказом відповідачу оголошено суму до відшкодування за час навчання у Національній академії Національної гвардії України 15872,12 грн. та надано час для добровільного відшкодування витрат, пов`язаних з навчанням. Проте, позивачем не виконано зазначений обов`язок. Невідшкодування відповідачем суми витрат, пов`язаних з його утриманням у Національній академії Національної гвардії України, тягне за собою порушення економічних і оборонних інтересів держави, а том підлягає стягненню в судовому порядку.

02.08.2021 року ухвалою судді відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами. Вказану ухвалу направлено відповідачу засобам поштової кореспонденції та 14.08.2021 року адресатом отримано поштове відправлення.

Суд зазначає, що у встановлених ухвалою суду строк відповідачем до суду не подано відзиву на адміністративний позов.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Справа розглянута у межах строків, встановлених КАС України, з урахуванням перебування судді Токмілової Л.М. у щорічній відпустці у період із 13.09.2021 по 06.10.2021 включно.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

26.07.2019 року між Національної академії Національної гвардії України та ОСОБА_1 укладено контракт про проходження служби (навчання) у Національній академії Національної гвардії України відповідно до п. 1 якого відповідач ознайомився із законами та іншими нормативно-правовими актами, які регулюють порядок проходження військової служби (навчання) і добровільно бере на себе зобов`язання, зокрема щодо відшкодування Міністерству оборони України витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, в якому проходить військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби після закінчення вищого Навчального закладу у випадках визначених частиною десятою статті 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

26.07.2019 року позивача наказом № 168 зараховано в списки перемінного складу та на всі види забезпечення, присвоєно первинне звання солдат, призначено на посаду курсанта.

20.05.2021 року відповідач звернувся до начальника курсу № 4 командно-штатного факультету Національної академії Національної гвардії України з рапортом, в якому просив відрахувати його з навального складу за наявності підстав передбачених підпунктом «ж» (у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовця). Своє рішення пояснив помилковим вибором професії.

30.06.2021 року Наказом начальника Національної академії Національної гвардії України № 534 службове розслідування за фактом небажання продовжувати навчання курсантом 3 відділення 249 навчальної групи курсу № 4 командно-штабного факультету Національної академії Національної гвардії України солдатом ОСОБА_1 , наказано закінчити. Факт небажання продовжувати навчання та відмову від проходження військової служби на офіцерських посадах у лавах Національної гвардії України після закінчення вищого навчального закладу курсантом З відділення 249 навчальної групи курсу № 4 командно-штабного факультету Національної академії Національної гвардії України солдатом ОСОБА_1 , вважати таким, що підтвердився. Питання про відрахування солдата ОСОБА_1 , розглянути на засіданні вченої ради Академії.

30.06.2021 року рішенням засідання вченої ради Національної академії Національної гвардії України № 14 ухвалено вважати недоцільним подальше навчання курсанта 3-го відділення 249 навчальної групи курсу №4 командно-штабного факультету солдата ОСОБА_1 у зв`язку з невиконання умов контракту та рекомендовано начальнику Академії припинити (розірвати) контракт про проходження військової служби (навчання) у Національній гвардії України курсантами Національної академії Національної гвардії України.

01.07.2021 року наказом начальника Національної академії Національної гвардії України № 547 наказано ввести в дію рішення засідання вченої ради Академії від 30.06.2021 року.

01.07.2021 року наказом начальника Національної академії Національної гвардії України № 132 достроково припинено (розірвано) контракт про навчання курсантів, виключено зі списків перемінного складу курсантів солдата ОСОБА_1 , курсанта 3 відділення 249 навчальної групи курсу № 4 командно-штабного факультету, за наявністю підстав передбачених підпунктом «ж» (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», 01 липня 2021 року. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 № 964 «Про затвердження Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладах вищої освіти», провести утримання фактичних витрат згідно з нормами утримання курсантів та зведеного розрахунку фактичних видатків державного бюджету у розмірі 15872 гривень 12 копійок.

01.07.2021 року відповідачем підписано заяву-зобовязання, відповідно до якої позивач підтверджує, що з розрахунком фактичних видатків державного бюджету на утримання у вищому військовому навчальному закладі. Зобов`язується добровільно відшкодувати витрати пов`язані з утриманням у Національній академії Національної гвардії України у сумі 15872,12 грн

Відповідно до зведеного розрахунку фактичних витрат державного бюджету на утримання у вищому військовому навчальному, що підлягають відшкодуванню курсантом ОСОБА_1 з 26.07. 2019 року по 01.07.2021 року зазначена сума становить 15872,12 грн.

Отже, суттю спірних правовідносин є невідшкодування відповідачем витрат пов`язаних з утриманням у військовому навчальному підрозділі закладу вищої освіти.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступних положень законодавства.

Стаття 19 Конституції України встановлює правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 24 Конституції України визначено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Спірні правовідносини щодо проходження громадянами України військової служби (навчання) у вищих військових навчальних закладах врегульовані нормами Закону України від 25.03.1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон України № 2232-XII).

Відповідно до ч.ч.3-5 ст. 25 Закону України № 2232-XII зарахування громадян України до вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти проводиться на добровільних засадах відповідно до особистих заяв після успішного складення вступних іспитів та відповідних випробувань.

Громадяни України, які в установленому порядку зараховані до вищих військових навчальних закладів або військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти для здобуття певних освітніх рівнів і не мають звань офіцерського складу, вважаються курсантами, а ті, що мають такі звання, - слухачами.

З громадянами України - курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти укладається контракт про проходження військової служби (навчання) на строки, передбачені абзацом четвертим ч.2 ст. 23 цього Закону. Контракт про проходження військової служби на посадах осіб сержантського і старшинського або офіцерського складу після закінчення навчання укладається між громадянином та державою, від імені якої виступає уповноважений орган військового управління Збройних Сил України або іншого військового формування, для потреб якого він проходить підготовку, на строк, передбачений абз. 3 і абз. 6 ч. 2 ст. 23 цього Закону.

Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України. Згідно з частиною першою статті 15 Закону України Про Збройні Сили України фінансування Збройних Сил України здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до приписів Інструкції про організацію виконання Положення про проходження; громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 № 170, право укладання від імені Міністерства оборони України контракту про навчання надається керівнику військового навчального закладу. Міністерство оборони України є уповноваженим органом, який здійснює функції держави у спірних відносинах, а Відділення військової підготовки Фахового коледжу морського транспорту Національного університету «Одеська морська академія» є бюджетною установою та утримується виключно за рахунок коштів Державного бюджету України. Фінансове забезпечення Відділення військової підготовки Фахового коледжу морського транспорту Національного університету «Одеська морська академія» проводиться згідно с чинним законодавством через Інститут Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» за рахунок коштів державного бюджету, виділених за кошторисом Міністерства оборони України. Витрати, які відшкодовані за утримання у вищому військовому навчальному закладі, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу зараховуються до спеціального фонду державного бюджету на спеціальний рахунок Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія», виключно на утримання курсантів.

Відповідно до ч. 10 ст. 25 Закону України № 2232-XII курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану - за його наявності) та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти відповідно до підпунктів д , е , є , з , и пункту 1 та підпунктів д , е , є , з , ж , з пункту 2 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці заклади освіти, витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі вищої освіти, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Пунктом 1 Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладах вищої освіти, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 № 964 (далі - Порядок № 964) визначено механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу (далі - вищі навчальні заклади) відповідно до п.п. е, є, ж, и, і ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі» (далі - витрати).

Згідно з п.п. 3-4 Порядку № 964 відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.

Порядок розрахунку витрат установлюється Міноборони разом з Мінфіном, МВС, Адміністрацією Держприкордонслужби, Управлінням державної охорони, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Держспецтрансслужбою.

Розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів.

Відповідно до пп. 2.1 п. 2 Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16.07.2007 №419/831/240/605/537/219/534 (далі - Порядок розрахунку витрат), відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у ВНЗ, а саме витрат на: грошове забезпечення; продовольче забезпечення; речове забезпечення; медичне забезпечення; перевезення до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та назад; оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв.

Згідно з пп. 2.1.1 п. 2 Порядку розрахунку витрат витратами на грошове забезпечення є отримане курсантом щомісячне грошове забезпечення за весь період навчання. Щомісячне грошове забезпечення визначається з посадового окладу та додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу та надбавки), передбачених чинним законодавством для цієї категорії військовослужбовців.

Фактичні дані беруться з розрахункових відомостей та інших передбачених документів, що підтверджують виплату щомісячного грошового забезпечення курсанту.

Отже, з аналізу наведених правових норм вбачається, що у разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми курсанти відшкодовують навчальному закладу витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв, розрахунок яких здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів та установлюється Міноборони разом із Мінфіном, МВС, Управлінням державної охорони, СБУ та Службою зовнішньої розвідки. Фактичні дані беруться з розрахункових відомостей та інших передбачених документів, що підтверджують виплату щомісячного грошового забезпечення курсанту.

Судовим розглядом встановлено, що витрати, пов`язані з утриманням відповідача під час навчання, підтверджується наказами, довідками-розрахунками позивача.

Тобто, позивач надав усі належні докази на підтвердження розміру витрат, пов`язаних з утриманням відповідача у Національній академії Національної гвардії України.

Пунктами 7-8 Порядку № 964 визначено, що у разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.

Сума відшкодованих витрат зараховується до спеціального фонду державного бюджету і використовується відповідно до кошторису Міноборони, МВС, Адміністрації Держприкордонслужби, Управління державної охорони, СБУ та Служби зовнішньої розвідки.

Суд зазначає, що Міністерство оборони України є уповноваженим органом, який здійснює функції держави у спірних відносинах, а Відділенні військової підготовки Фахового коледжу морського транспорту Національного Університету «Одеська морська академія» є бюджетною установою та утримується виключно за рахунок коштів Державного бюджету України. Витрати, які відшкодовані за утримання у вищому навчальному закладі зараховуються до спеціального фонду державного бюджету на спеціальний рахунок позивача, виключно на утримання курсантів.

Як вбачається з наказу 01.07.2021 року начальника Національної академії Національної гвардії України № 132 достроково припинено (розірвано) контракт про навчання курсантів, виключено зі списків перемінного складу курсантів солдата ОСОБА_1 у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) та, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 № 964 «Про затвердження Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладах вищої освіти», наказано провести утримання фактичних витрат згідно з нормами утримання курсантів та зведеного розрахунку фактичних видатків державного бюджету у розмірі 15872 гривень 12 копійок.

01.07.2021 року відповідачем підписано заяву-зобов`язання, відповідно до якої позивач підтверджує, що з розрахунком фактичних видатків державного бюджету на утримання у вищому військовому навчальному закладі погоджується та зобов`язується відшкодувати. Зобов`язується добровільно відшкодувати витрати пов`язані з утриманням у Національній академії Національної гвардії України у сумі 15872,12 грн

Позивачем доведено обов`язок відповідача відшкодувати витрати пов`язані з навчанням та, в тому числі, відповідно до контракту, відповідач був обізнаний щодо наявності у нього обов`язку із відшкодуванням витрат за навчання у навчальному закладі у разі дострокового розірвання ним контракту.

Отже, враховуючи вищенаведене нормативне регулювання та праворозуміння, вирішення спору у справах з подібними правовідносинами залежить від того, чи було курсанта ознайомлено із розрахунком витрат, пов`язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі, здійсненим відповідно до приписів Порядку № 964 та Порядку №419/831/240/605/537/219/534, та запропоновано йому добровільно відшкодувати такі витрати.

Саме із відмовою курсанта добровільно відшкодувати витрати на його утримання у вищому навчальному закладі, законодавцем пов`язано можливість звернення МВС України та інших центральних органів виконавчої влади, яким підпорядковані відповідні навчальні заклади, із позовом про стягнення такого відшкодування у судовому порядку.

Отже, із цільового тлумачення наведених правових норм слідує, що у межах спірних правовідносин позивач зобов`язаний після отримання рапорту відповідача про рапорт про відрахування здійснити розрахунком витрат, пов`язаних з його утриманням у цьому ВНЗ, відобразити узагальнену суму відшкодування у відповідному наказі про звільнення курсанта, а також надати йому час на добровільне відшкодування таких витрат. І лише, у разі відмови відповідача здійснити таке відшкодування у добровільному порядку, з наступного дня після спливу визначеного Академією строку добровільного відшкодування, остання могла звернутися до суду.

Отже, відповідачу з 0.07.2021 року відомо про суму витрат обрахованих позивачем до відшкодування за утриманням позивача у вищому навчальному закладі, які мають бути сплачені в термін 1 місяця.

02.07.2021 року ОСОБА_1 перераховано у добровільному порядку на рахунок Академії кошти у розмірі 100 грн.

Доказів, щодо подальшої виплати позивачем спірної суми до суду відповідачем не надано та з матеріалів справи не встановлено.

Будь-яких належних та допустимих доказів оскарження вказано суми чи дій позивача щодо стягнення з відповідача зазначеної суми відповідачем до суду також не надано.

Суд зазначає, що курсанти, що навчаються у даному вищому навчальному закладі, перебувають на повному державному забезпечені. Кошти, які витрачаються на їх навчання є державними (бюджетними).

Як зазначено судом відповідач є обізнаним про необхідність відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням в навчальному закладі у разі дострокового розірвання контракту, оскільки дані зобов`язання визначені у підписаному відповідачем з позивачем контракті про навчання, проте, вказану суму витрат, пов`язаних з утримання відповідача під час навчання у навчальному закладі (позивача), станом на час звернення позивача із даним позовом та на час розгляду справи відповідачем не відшкодовано.

Враховуючи сплату відповідачем 100 грн з 15872,12 грн, станом на дату прийняття рішення загальна сума заборгованості складає 15772,12 грн (п`ятнадцять тисяч сімсот сімдесят дві грн 12 коп.).

Таким чином, сума заборгованості відповідачем не сплачена та складає 15772,12 грн.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що по позивачем доведено правомірність вимог про стягнення заборгованості, а отже, адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно зі ст. 242 КАС країни рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до п. 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року, заява 4909/04, Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі « Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до положень ст. 139 КАС України у справах, в яких позивачем є суб`єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись ст. ст. 143, 241-246, 250-251 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Міністерства внутрішніх справ України (адреса: 01601, м. Київ, вул. А. Богомольця, буд. 10, ) та Національної академії Національної гвардії України (адреса: 61001, м. Харків, майдан Захисників України, 3, ) до ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення коштів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Національної академії Національної гвардії України суму заборгованості з відшкодування фактичних видатків, пов`язаних з його утриманням в Національній академії Національної гвардії України у період з 26.07.2019 року по 01.07.2021 року у розмірі 15772,12 грн.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя Л.М. Токмілова