Справа № 440/9915/21
Суддя: Н.І. Слободянюк
Дата ухвалення: 2021-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/9915/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Слободянюк Н.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 /далі позивач, ОСОБА_1 / звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області /далі відповідач, ГУ ПФУ в Полтавській області/ про:

- визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо зменшення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 82 % до 50 % при здійсненні перерахунку та виплаті щомісячного довічного грошового за період з 19 лютого 2020 року та в подальшому довічно;

- скасування рішення 76 від 14 червня 2021 року про перерахунок довічного грошового утримання та протоколу / розпорядження Великобагачанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України щодо призначення / перерахунку пенсії (перерахунок пенсії Версія 1.6.68.1. Дата/ час розрахунку 04 червня 2021 року) в частині перерахунку суми отриманого ОСОБА_1 довічного грошового утримання виходячи з 50 % від розміру суддівської винагороди працюючого судді відповідно до вимог Закону України "Про судоустрій і статус суддів";

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із розрахунку 82 % від грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, згідно довідки Територіального управління Державної судової адміністрації Полтавської області від 28 лютого 2020 року № 02/888/2020-вих про розмір грошового забезпечення працюючого судді, починаючи з 19 лютого 2020 року з урахуванням вже отриманих сум грошового утримання судді /а.с.1-15/.

Позов обґрунтований тим, що на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28 січня 2021 року у справі №440/7803/20 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснено позивачу перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці з 19 лютого 2020 року на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області №02/888/2020-вих від 28 лютого 2020 року, проте при здійсненні такого перерахунку відповідачем протиправно зменшено відсотковий розмір такого довічного грошового утримання судді у відставці з 82 відсотків до 50 відсотків. Листом ГУ ПФУ в Полтавській області №8181-8078/К-02/8-1600/21 від 13 серпня 2021 року позивачу повідомлено, що на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28 січня 2021 року у справі №440/7803/20 йому перераховано з 19 лютого 2020 року щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 47295,00 грн, що становить 50 % суддівської винагороди (94590,00 грн), зазначеної у довідці Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області №02/888/2020-вих від 28 лютого 2020 року.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано докази.

Відповідач позов не визнав та у відзиві на позовну заяву /а.с. 51-56/ зазначив, що при перерахунку та виплаті позивачу щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці відповідач керувався приписами чинної на час перерахунку статті 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року №1402-VIII, на підставі якої, виходячи зі стажу роботи позивача на посаді судді 15 років 07 місяців 28 днів, визначив розмір щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці у розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді. Відтак, відповідач діяв у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами України.

Справу розглянуто судом у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 КАС України.

Дослідивши письмові докази та аргументи учасників справи, вказані у заявах по суті, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 з 15 листопада 1980 року по 16 листопада 1982 року проходив строкову військову службу, що підтверджується копіями військового квитка серії НОМЕР_1 та трудової книжки НОМЕР_2 /а.с. 72-93/.

У період з 01 вересня 1988 року по 26 червня 1993 року ОСОБА_1 навчався в Харківському юридичному інституті /перетвореному на Українську юридичну академію/ за спеціальністю "правознавство" відповідно до копій диплома НОМЕР_3 та додатку до вказаного диплома, трудової книжки НОМЕР_2 /а.с. 69-71/.

Згідно з розрахунком стажу, складеним Шишацьким районним судом Полтавської області, ОСОБА_1 з 28 липня 1993 року по 10 березня 1995 року працював на посадах слідчого та старшого слідчого відділу внутрішніх справ Шишацького району /а.с. 68/.

З 04 вересня 2002 року ОСОБА_1 працював на посаді судді Шишацького районного суду Полтавської області та 29 травня 2018 року звільнений у відставку, що підтверджується трудовою книжкою серії НОМЕР_2 , рішенням Вищої ради правосуддя №1546/0/15-18 від 29 травня 2018 року та наказом Голови Шишацького районного суду Полтавської області №03-ОС від 29 травня 2018 року /а.с. 66-67/.

Згідно з Розрахунком стажу роботи судді, виданим Шишацьким районним судом Полтавської області, стаж роботи ОСОБА_1 на посаді судді станом на 29 травня 2018 року становить 23 роки 06 місяців 13 днів, з яких: стаж проходження строкової служби складає 02 роки 00 місяців 02 дні (з 15 листопада 1980 року по 16 листопада 1982 року), стаж роботи на посадах слідчого та старшого слідчого відділу внутрішніх справ Шишацького району 01 рік 07 місяців 13 днів (з 28 липня 1993 року по 10 березня 1995 року) та на посаді судді Шишацького районного суду Полтавської області 15 років 08 місяців 26 днів (з 04 вересня 2002 року по 29 травня 2018 року) /а.с.68/.

ОСОБА_1 є суддею у відставці та отримує щомісячне довічне грошове утримання з 30 травня 2018 року, що визнається сторонами та підтверджується наявними матеріалами його пенсійної справи /а.с. 21, 119-123/.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2018 року у справі №1640/3445/18 /а.с.30-36/, яке залишено без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2019 року (реєстраційний номер в ЄДРСР 81332538), зокрема, зобов`язано Великобагачанське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, період проходження військової служби з 15 листопада 1980 року по 16 листопада 1982 року, половину строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі з 01 вересня 1988 року по 26 червня 1993 року, періоди роботи на посадах слідчого та старшого слідчого з 28 липня 1993 року по 10 березня 1995 року та на посаді судді Шишацького районного суду Полтавської області з 04 вересня 2002 року по 29 травня 2018 року.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області визначено ОСОБА_1 розмір довічного грошового утримання судді у відставці - 82 процентів від суми заробітку /а.с. 119-123/.

Згідно з довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області № 02/888/2020-вих від 28 лютого 2020 року /а.с.127/, виданою ОСОБА_1 на підставі рішення Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року №2-р/2020, станом на 18 лютого 2020 року суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 94590,00 грн, у тому числі: посадовий оклад - 63060,00 грн; доплата за вислугу років (50%) 31530,00 грн; доплата за перебування на адміністративній посаді в суді - 0,00 грн; доплата за науковий ступінь - 0,00 грн; доплата за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці - 0,00 грн; щомісячна доплата відповідно до частини шостої статті 135 Закону № 1402-VIII - 0,00 грн.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області 76 від 14 червня 2021 року здійснено ОСОБА_1 перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці з 19 лютого 2020 року на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області № 02/888/2020-вих від 28 лютого 2020 року. Під час проведення такого перерахунку Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області застосовано загальний процент від заробітку - 50 /а.с. 130-131/.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №8181-8078/К-02/8-1600/21 від 13 серпня 2021 року /а.с. 61-62/ ОСОБА_1 на його звернення від 28 липня 2021 року повідомлено, що на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28 січня 2021 року у справі №440/7803/20 йому перераховано з 19 лютого 2020 року щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 47295,00 грн, що становить 50 % суддівської винагороди (94590,00 грн), зазначеної в довідці Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області №02/888/2020-вих від 28 лютого 2020 року.

Не погодившись з перерахунком щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області №02/888/2020-вих від 28 лютого 2020 року з 19 лютого 2020 року у розмірі 50% від суми суддівської винагороди та з діями щодо зменшення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи, суд виходить з наступного.

Частиною першою статті 126 Конституції України встановлено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Закон України Про судоустрій і статус суддів від 02 червня 2016 року № 1402-VIII, який набрав чинності 30 вересня 2016 року /далі Закон №1402-VIII/, визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

Відповідно до частин першої та другої статті 142 Закону №1402-VI судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно з частинами третьою та четвертою статті 142 Закону №1402-VI щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

До 18 лютого 2020 року в Законі Україні "Про судоустрій і статус суддів" діяла норма пункту 25 розділу XII Прикінцеві та перехідні положення, відповідно до якої право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу. В інших випадках, коли суддя йде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI Про судоустрій і статус суддів. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Статтею 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Рішенням Конституційного Суду України № 2-р/2020 від 18 лютого 2020 року у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень пунктів 4, 7, 8, 9, 11, 13, 14, 17, 20, 22, 23, 25 розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про судоустрій і статус суддів від 02 червня 2016 року № 1402-VIII, пункт 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень визнаний неконституційним.

Приймаючи таке рішення, Конституційний Суд України виходив з того, що розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів, які не проходили оцінювання за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності та вийшли у відставку, відрізняється від розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які вийдуть у відставку після успішного проходження такого оцінювання. Отже, судді, які вже перебувають у відставці та досягли шістдесятип`ятирічного віку, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом № 1402. Щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності. Запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №1402 різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини першої статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.

Відповідно до статті 91 Закону України "Про Конституційний Суд України" закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Таким чином, з 18 лютого 2020 року в законодавстві відсутні норми, які окремо регулюють питання визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання для суддів у відставці, які пройшли кваліфікаційне оцінювання, та для суддів, які не пройшли кваліфікаційне оцінювання відповідно до вимог Закону № 1402 (в тому числі суддів, які вийшли у відставку до набрання чинності Законом України Про судоустрій і статус суддів від 02 червня 2016 року № 1402-VIII).

Зважаючи на те, що чинним Законом №1402-VIII передбачені інші розміри суддівської винагороди та розмір відсотків від неї для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці, ніж ті, які були передбачені раніше діючими Законами України "Про судоустрій і статус суддів" № 2453-VI від 07 липня 2010 року та "Про статус суддів" № 2862-XII від 15 грудня 1992 року, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для обрахунку щомісячного грошового утримання за складовими суддівської винагороди, які передбачені Законом № 1402-VIII, одночасно з розміром відсотку за Законом № 2453-VI або Законом № 2862-XII.

При цьому суд зауважує, що застосування відсоткового значення розміру довічного грошового утримання позивача від суддівської винагороди працюючого судді на підставі частини третьої статті 142 Закону №1402-VIII не призводить до порушення статті 22 Конституції України, оскільки розмір довічного грошового утримання, який розрахований позивачу на підставі норм Закону №1402-VIII, не є меншим, ніж той, який був забезпечений позивачу раніше, виходячи з 82 відсотків заробітку судді.

Таким чином, проводячи позивачу перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з 19 лютого 2020 року на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області №02/888/2020-вих від 28 лютого 2020 року та приписів статті 142 Закону №1402-VIII, а не приписів Закону № 2862-XII, який втратив чинність та для застосування якого немає відповідної відсилочної норми у чинному законодавстві, відповідач діяв правомірно.

Вирішуючи питання щодо наявності/відсутності підстав для здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з 19 лютого 2020 року на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області №02/888/2020-вих від 28 лютого 2020 року із розрахунку 82 % від грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, суд зазначає наступне.

Згідно з Указом Президента України від 13 серпня 2002 року № 712/2002 позивача з 04 вересня 2002 року призначено суддею Шишацького районного суду Полтавської області, що підтверджується записом №36 в його трудовій книжці /а.с.90/.

Відповідно до частини першої статті 135 чинного Закону №1402-VIII до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена ВРП, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Водночас абзацом 4 пункту 34 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VIII встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Отже, при обчисленні стажу роботи на посаді судді підлягають застосуванню норми законодавства, які були чинними на день призначення (обрання) відповідного судді.

На момент обрання позивача суддею зазначені правовідносини регулювались Законом України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ "Про статус суддів" /далі - Закон № 2862-ХІІ/.

Згідно з частиною першою статті 43 Закону України "Про статус суддів" №2862-ХІІ від 15 грудня 1992 року (зі змінами, внесеними Законом України від 24 лютого 1994 року №4015-ХІІ "Про внесення змін і доповнень до Закону України "Про статус суддів") кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.

Відповідно до абзацу 2 частини четвертої зазначеної статті до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Також абзацом третім пункту 1 Указу Президента України "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" №584/95 від 10 липня 1995 року було передбачено, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

З аналізу законодавства, яке діяло на момент призначення позивача суддею, слідує, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, зараховується половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, період проходження строкової військової служби, час роботи на посадах судді та слідчого.

Судовим розглядом встановлено, що до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, підлягають зарахуванню періоди: проходження військової служби з 15 листопада 1980 року по 16 листопада 1982 року 02 роки 00 місяців 02 дня; половина строку навчання у Харківському юридичному інституті (Українській юридичній академії) з 01 вересня 1988 року по 26 червня 1993 року 02 роки 04 місяці 28 днів; час роботи на посадах слідчого та старшого слідчого з 28 липня 1993 року по 10 березня 1995 року 01 рік 07 місяців 13 днів та на посаді судді Шишацького районного суду Полтавської області 15 років 08 місяців 26 днів.

Таким чином, загальний стаж роботи судді ОСОБА_1 , що дає йому право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, становить понад 21 рік.

З огляду на наявний у позивача загальний стаж, який дає право на отримання щомісячного грошового довічного утримання понад 21 рік, та положення частини третьої статті 142 Закону №1402-VIII, суд доходить висновку, що щомісячне довічне грошове утримання позивача становить 52 відсотки (50 відсотків за 20 років + (2% х 1 повний рік роботи на посаді судді понад 20 років )).

Проте, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області прийнято рішення №76 від 14 червня 2021 року про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивачу з 19 лютого 2020 року на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області №02/888/2020-вих від 28 лютого 2020 року лише в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, чим порушено вимоги частини третьої статті 142 Закону України Про судоустрій і статус суддів №1402-VIII від 02 червня 2016 року.

Оскільки дії пенсійного органу щодо здійснення позивачу з 19 лютого 2020 року перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, знайшли своє відображення в рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №76 від 14 червня 2021 року, то саме це рішення створює для позивача негативні правові наслідки.

Визнання ж протиправними дій ГУ ПФУ в Полтавській області щодо зменшення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 82 % до 50 % при здійсненні перерахунку та виплаті щомісячного довічного грошового з 19 лютого 2020 року не призведе до ефективного захисту порушеного права позивача.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №76 від 14 червня 2021 року в частині перерахунку суми отриманого ОСОБА_1 довічного грошового утримання, виходячи з 50 % від розміру суддівської винагороди працюючого судді, та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити позивачу перерахунок та виплату з 19 лютого 2020 року щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області №02/888/2020-вих від 28 лютого 2020 року в розмірі 52 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням фактично виплачених сум.

Вирішуючи позовну вимогу про покладення обов`язку на відповідача в подальшому проводити виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Зі змісту наведеної норми слідує, що захисту адміністративним судом підлягають порушені права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. А відтак, суд не вправі вирішувати позовні вимоги, які заявлені на майбутнє, та не спрямовані на захист і відновлення вже порушених прав позивача.

Оскільки суд не вправі вирішувати питання щодо правовідносин, які можливо будуть мати місце у майбутньому, вищевказана позовна вимога не підлягає захисту судом і у її задоволенні слід відмовити у зв`язку з передчасністю її заявлення.

Також в решті позовних вимог слід відмовити у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Отже, адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

За подання позову до суду позивач поніс витрати у вигляді сплати судового збору в сумі 908,00 грн, що підтверджується квитанцією АТ Ощадбанк №86806 від 27 серпня 2021 року /а.с.44/. Доказів понесення позивачем інших судових витрат матеріали справи не містять.

Враховуючи висновок суду про часткове задоволення позову, стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягає сума в 454,00 грн.

Керуючись статтями 6-9, 72-77, 211, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, буд.66, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ідентифікаційний код 13967927) про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області 76 від 14 червня 2021 року в частині перерахунку суми отриманого ОСОБА_1 довічного грошового утримання, виходячи з 50 % від розміру суддівської винагороди працюючого судді.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату з 19 лютого 2020 року щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області №02/888/2020-вих від 28 лютого 2020 року в розмірі 52 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням фактично виплачених сум.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі 454,00 грн (чотириста п`ятдесят чотири гривні нуль копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною восьмою статті 18, частинами сьомою-восьмою статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.І. Слободянюк