Справа № 200/9946/21
Суддя: Стойка В.В.
Дата ухвалення: 2021-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2021 р. Справа№200/9946/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Стойки В.В. розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що має необхідний трудовий стаж для призначення йому пенсії на пільгових умовах, а тому 14.04.2021 року звернувся із відповідною заявою про призначення пенсії до відповідача. Проте в призначені пенсії за віком було відмовлено у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

Позивач вважає, що відповідач грубо порушує його конституційні права на пенсію та просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Волноваського об`єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області від 22.04.2021р. про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 за його заявою від 14 квітня 2021р. №1757;

зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.04.2021р. №1757 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарахуванням до пільгового стажу періодів роботи з 01.01.2005 року по 31.01.2005 року, з 01.04.2005 року по 28.02.2006 року, з 01.04.2006 року по 31.07.2006 року, з 01.10.2006 року по 30.11.2006 року, з 01.01.2007 року по 30.09.2007 року ковалем ручного кування у Каранському РММ філії «Донецьквибухпром» державного підприємства «Науково-виробничого об`єднання» Павлоградський хімічний завод».

У відзиві на адміністративний позов відповідач вказав на безпідставність позиції ОСОБА_1 та зазначив, що спірні періоди не зараховані до пільгового стажу на законних підставах. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 09.08.2021 року прийнято до розгляду позовну заяву і відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження суддею одноособово, в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Призначено засідання по справі.

Ухвалою суду від 18.08.2021 року відстрочено сплату судового збору.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Приписами частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи наведене, суд розглядає позовну заяву в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, доводи позовної заяви, відзиву, суд з`ясував наступні обставини справи.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , 14.04.2021 року звернувся до установи відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. І ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058, як чоловік, зайнятий повний робочий день на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Такі особи набувають право на пенсію після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Рішенням від 22.04.2021 року № 35 в задоволенні заяви позивача було відмовлено. Позивачу не зараховано до пільгового стажу періоди з 15.05.2002 по 28.12.2002 (0 років, 7 місяців, 14 днів) так як не підтверджено атестацією робочого місця; періоди з 01.01.2005 по 31.01.2005, з 01.04.2005 по 28.02.2006, з 01.04.2006 по 31.07.2006, з 01.10.2006 по 30.1 1.2006, з 01.01.2007 по 30.09.2007 (2 роки, 3 місяці) не включені, оскільки в цей період прослідковується робота за сумісництвом. Період з 15.05.2002 по 28.12.2002 позивачем не оскаржується.

З Довідки №13 від 17.02.2021р. ДП «НВО «Павлоградський хімічний завод»» вбачається, що позивач працював повний робочий день на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці на Караїмських РММ філії «Донецьквибухпром» державного підприємства «Науково - виробничого об`єднання» Павлоградський хімічний завод» по професії: коваль ручного кування; відпрацьовано за період з 02.02.1994 по 01.03.1994 (00 років 00 місяців 28 днів); за період 01.11.1996р. по 15.01.2003р. (06 років 02 місяці 15 днів); за період з 15.01.2003р. по 22.10.2007р. (04 років 09 місяців 08 днів). Всього відповідно до довідки позивачем відпрацьовано 11 років 00 місяців 22 дні.

Відповідно до Індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 (Форма ОК-5) від 15.04.2021р. в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування враховані відомості по спеціальному стажу з кодом підстави для обліку спецстажу ЗПЗ01ЗБ1 (Працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України) та ЗПЗ01ЗА1 (Працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком N І виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України), враховано з 1999 року по 2007 рік включно, що складає 10 років, а також за 2008 рік враховано 1 місяць. Тобто ДРЗО містить інформацію про 10 років 01 місяць пільгового стажу з 1999 року по 2008 рік.

Відповідно до Витягу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - ДРЗДСС) по ОСОБА_1 від 03.06.2021р. у ДРЗДСС наявні відомості по спеціальному стажу за період з 2000р. по 2008 рік включно. Вказані відомості ідентичні наявним у Формі ОК-5, за виключенням 1999 року через особливості відображення даних.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За Преамбулою Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Статтею 58 зазначеного Закону на Пенсійний фонд покладене керівництво та управління солідарною системою, збір, акумуляція та облік страхових внесків, призначення пенсії та підготовка документів для її виплати, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, здійснення контролю за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішення питань, пов`язаних з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснення адміністративного управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені Законом і статутом Пенсійного фонду.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, пунктом 7 частини 1 статті 1 якого визначено, що Пенсійний фонд України - орган, уповноважений відповідно до цього Закону вести реєстр застрахованих осіб Державного реєстру та виконувати інші функції, передбачені законом.

Тобто, відповідач у справі орган владних повноважень, який виконує владні управлінські функції, надані йому чинним законодавством щодо призначення пенсії, підготовки документів для її виплати, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи ґрунтуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Суд враховує, що конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості, пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, виконанням трудових обов`язків і є однією з форм соціального захисту, цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Відповідно п. І ч. 2 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Згідно з частиною першою статті 48 КЗпП України та статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом про трудову діяльність працівника, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно трудової книжки позивача НОМЕР_2 (в частині спірних періодів): 01.06.1995 року позивача було прийнято на підприємство по буровибуховим роботам «Донецквзрывпром» токарем по V розряду, 01.11.1996 року позивач переведений ковалем ручної ковки по VI розряду на Каранський РММ Донецьквибухпром працював там до 23.10.2007 року.

Суд зазначає, що трудова книжка позивача не містить відомостей про роботу повний робочій день.

Відповідно до абзаців 1, 2 п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Як вбачається з матеріалів справи та як вже було зазначено вище, з Довідки №13 від 17.02.2021р. ДП «НВО «Павлоградський хімічний завод»» вбачається, що позивач працював повний робочий день на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці на Караїмських РММ філії «Донецьквибухпром» державного підприємства «Науково - виробничого об`єднання» Павлоградський хімічний завод» по професії: коваль ручного кування; відпрацьовано за період з 15.01.2003р. по 22.10.2007р. (04 років 09 місяців 08 днів). Всього відповідно до довідки позивачем відпрацьовано 11 років 00 місяців 22 дні.

Таким чином факт роботи позивача повний робочій день підтверджується Довідкою №13 від 17.02.2021р. ДП «НВО «Павлоградський хімічний завод»». Суд зауважує, що вказана довідка була надана позивачем при первинному зверненні до відповідача, проте не була аналізована та взята до уваги останнім.

Згідно ч. 1 ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1, 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодування або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись положеннями Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду в Донецькій області (, пл. Соборна, 3, м. Слов`янськ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Волноваського об`єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області від 22.04.2021р. про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 за його заявою від 14 квітня 2021р. №1757.

Зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.04.2021р. №1757 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарахуванням до пільгового стажу періодів роботи з 01.01.2005 року по 31.01.2005 року, з 01.04.2005 року по 28.02.2006 року, з 01.04.2006 року по 31.07.2006 року, з 01.10.2006 року по 30.11.2006 року, з 01.01.2007 року по 30.09.2007 року ковалем ручного кування у Каранському РММ філії «Донецьквибухпром» державного підприємства «Науково-виробничого об`єднання» Павлоградський хімічний завод».

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду в Донецькій області (, пл. Соборна, 3, м. Слов`янськ) (за рахунок бюджетних асигнувань) на користь Державного бюджету України судовий збір в сумі 908 грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В.В. Стойка