Справа № 607/12092/21
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2021-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2021 рокуЛьвівСправа № 607/12092/21 пров. № А/857/16508/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання: Вовка А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 серпня 2021 року (суддя Делікатна Л.В., час ухвалення 14:30 год., місце ухвалення м.Тернопіль, дата складання повного тексту не зазначена),

в адміністративній справі №607/12092/21 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції,

про визнання протиправною та скасування постанови,

встановив:

У липні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Управління патрульної поліції в Тернопільській області ДПП, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову серії ДПО №994401 від 03.07.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальністю.

Відповідач позовних вимог не визнав, в суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.08.2021 року в задоволенні позову - відмовлено.

З рішенням суду першої інстанції від 13.08.2021 року не погодився позивач ОСОБА_1 та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду є необґрунтованим, таким, що не відповідає обставинам справи, є незаконним, а тому підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що постанову, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності, вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав: реалізувати гарантовані ст.268 КУпАП права, жоден із патрульних поліцейських, належним чином у визначеному обсязі й порядку згідно ст.268 КУпАП, позивачу не пропонували; доказів скоєння позивачем адміністративного правопорушення відповідач не надав; доказів законності використання приладу TruCam відповідач позивачу не надав; фіксування поліцейським нібито порушення позивачем швидкості руху проводилося TruCam, який тримав у руках; пристрій TruCam не був встановлений стаціонарно; відповідач не надав жодного доказу щодо способу використання, закріплення приладу TruCam, яким поліцейський здійснював вимірювання швидкості руху автомобіля позивача; не було надано інструкції та свідоцтва про реєстрацію приладу вимірювання швидкості рух; контроль швидкості повинен відбуватися лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксаціі (дорожній знак "5.70"); не можливо прослідкувати, де знаходиться автомобіль позивача, відсутня прив`язка до місцевості, зокрема, що це населений пункт; доказів наявності відповідних дорожніх знаків не надано; доказів того, що саме позивача авто (оскільки перед, збоку і позаду нього рухались інші автомобілі) рухалось із перевищенням допустимої швидкості, позивачу відповідач не надав; в оскаржуваній постанові відсутнє посилання чи перелік доказів, якими підтверджується правомірність винесення постанови; доказів того, що був про здійснення відеофіксації (знак попередження про вимірювання) матеріали не містили; доказів порушення позивачем правил дорожнього руху при розгляді справи на місці винесення постанови не надано; клопотання про відкладення розгляду справи не задоволено, скористатись правовою допомогою позивач не зміг. Вважає апелянт, що в порушення вимог ч.2 ст.77 КАС України відповідачем не надано позивачу належних та допустимих доказів в підтвердження того, що оскаржувана постанова винесена з дотриманням вимог чинного законодавства.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 13.08.2021 року, прийняти постанову, якою позовні вимоги задоволити.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з врахуванням наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 03 липня 2021 року відносно ОСОБА_1 поліцейським УПП в Тернопільській області ДПП було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО № 994401 від 03.07.2021 року за ч.1 ст.122 КУпАП, якою на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень (а.с. 7).

За змістом вказаної постанови ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Skoda Superb, номерний знак НОМЕР_1 , 03.07.2021 року о 12 год. 28 хв. на автодорозі М-19 380 км м.Каличанці, в населеному пункті рухався зі швидкістю 73 км/год. при дозволеній 50 км/год., Швидкість вимірювалась лазерним вимірювачем TruCam LТІ 20/20 ТС000532, чим порушив п.12.9 «б» Правил дорожнього руху, за що передбачено адміністративну відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП.

Не погодившись із винесенням вказаної постанови, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем надано достатньо доказів, які вказують на те, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, оскаржена ним постанова про накладення адміністративного стягнення відповідає вимогам чинного законодавства.

Суд апеляційної інстанції погоджується із таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є протиправність постанови поліцейського про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері дотримання правил дорожнього руху.

Стаття 14 Закону України «Про дорожній рух» зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки на території України відповідно до статті 41 Закону України «Про дорожній рух» регулюються Правилами дорожнього руху (далі - ПДР), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Пунктом 1.3 ПДР визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України (ст.53 Закону України «Про дорожній рух»).

Також, згідно із п.1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.12.9 (б) ПДР України, водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

Пунктом 12.4 ПДР України передбачено, що в населених пунктах рух транспортних засобі дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год..

Також, загальне обмеження швидкості 50 км/год. стосується населених пунктів, позначених дорожнім знаком 5.45 «Початок населеного пункту», дія цього обмеження скасовується знаком 5.46 «Кінець населеного пункту». При цьому, загальні обмеження швидкості в населеному пункті не перериваються після перехресть і діють на всіх вулицях населеного пункту.

Частиною першою статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст.245 КУпАП).

За приписами частини 1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII) поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Як слідує зі змісту положень п.п.3, 8, 11 ч.1 ст.23 Закону №580-VIII, поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Так, згідно ч.1, 2 ст.222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, які полягають, у порушенні правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Як передбачено приписами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положеннями ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинення та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як видно зі змісту ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з ч.4 ст.258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.283 КУпАП, постанова про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (ПІБ, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (ПІБ (за наявності) дата народження, місце проживання чи перебування); опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ст.40 Закону №580-VIII, поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, зокрема, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто положення Закону №580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Відповідно до статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

На підтвердження правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності та винесення спірної постанови відповідач надав суду фотознімок з лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів TruCam LТІ 20/20 (серійний номер ТС000532), на якому зафіксовано, що 03 липня 2021 року о 12 год. 28 хв. транспортний засіб із номерним знаком НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 73 км/год. та координати місця знаходження, зокрема Копичинці Тернопільської області (а.с. 29, 30).

Також відповідач надав суду відеозапис з нагрудних камер поліцейських (камера_000027, відеофайл (а.с. 22), на підставі якого встановлено, що поліцейським Голодюку В.Я. після зупинення транспортного засобу роз`яснено суть вчиненого правопорушення, права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст.268 КУпАП, а саме: забезпечення права на захист, мати захисника під час розгляду справи, якого він мав можливість запросити, зміст ст.63 Конституції України. Також, патрульний повідомив та роз`яснив ОСОБА_1 про можливість відкладення розгляду справи та її розгляду за адресою: АДРЕСА_1 , від чого ОСОБА_1 відмовився, а отже погодившись на розгляд справи на місці зупинки транспортного засобу.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги твердження позивача щодо не реалізації йому гарантованих прав, передбачених ст.268 КУпАП, що також спростовує доводи апеляційної скарги у відповідній частині.

Обставини вчинення позивачем адміністративного правопорушення повністю викладені в оскарженій постанові про накладення адміністративного стягнення, з якої вбачається, що гр. ОСОБА_1 03 липня 2021 року о 12 год. 28 хв. на а/д М-19 380км. м. Копичинці, керував транспортним засобом в населеному пункті рухався зі швидкістю 73 км/год. при дозволеній 50 км/год., чим порушив п.12.9 «б» ПДР, адміністративна відповідальність за що передбачена ч.1 ст.122 КУпАП.

Колегія суддів також враховує, що законність застосування поліцейським УПП в Тернопільській області ДПП лазерного вимірювального приладу швидкості TruCam LTI 20/20 підтверджується Законом України «Про метрологію і метрологічну діяльність».

Згідно листа ДП «Укрметртестстандарт» від 01.10.2019 №2238/49 лазерний вимірювач TruCam LTI 20/20 відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач TruCam також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортного засобу в автоматичному режимі. В автоматичному режимі без участі оператора забезпечується циклічне виконання послідовності дій: вибір цільового транспортного засобу, вимірювання швидкості руху транспортного засобу, документування результатів вимірювання та фотофіксація належної до цих результатів дорожньої ситуації (а.с. 37).

Алгоритми обробки вимірювальної інформації забезпечують отримання результатів вимірювань швидкості руху транспортного засобу в межах максимально допустимої похибки, як в ручному так і автоматичному режимах: - + 2 км/год. в діапазоні від 2 до 200 км/год.; - + 1% в діапазоні від 201 до 320 км/год..

Крім цього, Сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки серії А №006694 виданий 29 серпня 2021 року засвідчує, що на підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LТІ 20/20 TruCam», який зареєстровано в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12 (а.с. 34).

Контроль метрологічних характеристик вимірювачів швидкості автотранспортних засобів лазерних LТІ 20/20 TruCam під час випуску з виробництва здійснює метрологічна служба виробника, акредитована національною метрологічною службою США. Міжповірочний інтервал, установлений під час затвердження типу вимірювача не більше одного року.

Згідно свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/20574 лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів TruCam LТІ 20/20 (серійний номер ТС000532) таке чинне до 01 грудня 2021 року. За результатами повірки встановлено, що засіб вимірювальної техніки (далі ЗВТ) відповідає вимогам технічної документації на вимірювач. Діапазон вимірювання швидкості від 2 км/год. до 320 км/год., максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах + 2 км/год. в діапазоні від 2 км/год. до 200 км/год.; + 1% в діапазоні від 201 км/год. до 320 км/год. (а.с. 33).

Також, відповідно до листа-роз`яснення Державної Служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 16 червня 2010 року №4/4-2327, виробник приладу TruCam (LTI, США) застосував алгоритм шифрування AES з метою посилення достовірності доказової бази дорожньої поліції в суді в разі оскарження факту порушення (а.с. 31). Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації. Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але, також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь- які інші електронні носії. Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam. Тому, достовірність інформації про порушення правил дорожнього руху може бути перевірена в будь-який момент після її фіксації приладом TruCam.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідач довів правомірність прийняття спірної постанови, оскільки вказана постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства.

З урахуванням встановлених фактичних обставин справи та наведеного правового регулювання, колегія суддів приходить до переконання про правильний висновок суду першої інстанції щодо доведеності вчинення позивачем адміністративного правопорушення, що виявилось у порушення вимог пункту п.12.9 «б» Правил дорожнього руху, а тому відповідачем правомірно притягнуто позивача до відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

Отже, підстави для визнання протиправною та скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ДПО № 994401 від 03 липня 2021 року, винесеної поліцейським Управління патрульної поліції в Тернопільській області відносно ОСОБА_1 , відсутні, що вказує на відсутність підстав для задоволення позову.

Судом відхиляються доводи апеляційної скарги як в цілому у зв`язку з наведеним, так і в способі фіксування поліцейським порушення позивачем швидкості руху приладом TruCam, що спростовується положеннями статті 40 Закону України «Про Національну поліцію».

Таким чином, доводи апеляційної скарги позивача не спростовують висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки суд першої інстанції врахував наявні у справі докази та норми правового регулювання у спірних правовідносинах, вірно керувався чинними нормами законодавства та дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач як суб`єкт владних повноважень довів вчинення позивачем порушення Правил дорожнього руху, які стали підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесене з дотриманням норм матеріального права та основ процесуального права, наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, а тому немає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 243, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 серпня 2021 року в адміністративній справі №607/12092/21 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і в касаційному порядку не оскаржується.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль
Повний текст постанови суду складено 07.10.2021 року