Справа № 640/29333/20
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2021-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2021 року м. Київ № 640/29333/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Качура І.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Діскаунтер»

до Головного управління ДПС у м. Києві

Головного управління ДПС у Дніпропетровській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Діскаунтер» з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві та Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 29.10.2020 № ;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в місті Києві від 30.10.2020 №;

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що за результатом проведеної фактичної перевірки відповідачами винесено податкові повідомлення-рішення які є протиправними, оскільки прийняті з порушенням вимог законодавства та без належного дослідження наданих під час перевірки документів.

Ухвалою суду від 30.11.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

14 січня 2021 року до суду від ГУ ДПС у Дніпропетровській області надійшли заперечення щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, відповідно до якого відповідач 2 заперечує проти заявленого розміру судових витрат на правничу допомогу та просить в задоволенні заяви щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу відмовити в повному обсязі, обґрунтовуючи свою позицію відсутністю документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат.

Також 14 січня 2021 року від ГУ ДПС у Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечує, вказавши, що податковий орган діяв у відповідності до норм чинного законодавства, а відтак позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

21 січня 2021 року до суду від ГУ ДПС у м. Києві надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечує, вказавши, що податковий орган діяв у відповідності до норм чинного законодавства, а відтак позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

З 30.09.2020 по 09.10.2020 на підставі ст. 191, ст. 20, п.п.75.1.3 п.75.1 ст.75, пп. 80.2.3 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України (далі - ПКУ) посадовими особами Головного управління ДПС у Дніпропетровській області було розпочато проведення фактичної перевірки кафе за адресою: м. Дніпро, пр-т Дмитра Яворницького, 52, де здійснює діяльність ТОВ «Діскаунтер», згідно наказу від 29.09.2020 №2454-п та направлень на перевірку від 29.09.2020 №2926, 2927 та від 05.10.2020 №214.

3а результатами перевірки посадовими особами ГУ ДПС у Дніпропетровській області було складено Акт (довідка) фактичної перевірки № 109/04/36/07/10/РРО/41950541 від 12.10.2020 (реєстрація за місцем реєстрації платника податків від 28.10.2020 №2073/26/15/07/41950541) (далі - Акт).

Відповідно до Акту перевіряючими встановлені наступні порушення ТОВ «Діскаунтер»:

- Роздрібна торгівля тютюновими виробами без наявності відповідної ліцензії 21.08.2019 року на суму на суму 78,00 грн та 224,00 грн та з 25.08.2020р по 26.08.2020р на суму 566,00 грн.;

- Роздрібна торгівля алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії на суму 228,00 грн та 1000 грн 21.08.2018 року;

- Проведення розрахункових операцій через РРО без використання режиму попереднього програмування найменування товарів (послуг) без зазначення коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД;

- Проведення розрахункової операції з продажу товару без застосування РРО та без роздрукування розрахункового документу встановленого зразка на суму 65,00 грн.

29.10.2020 року ГУ ДПС у Дніпропетровській області винесено податкове повідомлення - рішення № про застосування штрафних (фінансових) санкцій на суму 34 000,00 грн. за порушення ст. 15 Закону України від 19.12.1995 р. № 481/95-ВР із змінами та доповненнями «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» (далі - Закон №481/95).

30.10.2020 року ГУ ДПС у м. Києві винесено податкове повідомлення-рішення № про застосування штрафних (фінансових) санкцій на суму 5106,50 за порушення п.1, 2 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі - Закон №265/95) та п. 11 ст. 3 Закону №481/95.

Не погоджуючись із висновками контролюючого органу, що зазначені в акті перевірки, а також прийнятим на підставі них податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовано Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України, яка визначає права контролюючих органів, контролюючі органи мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Водночас згідно з пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до п. 81.1 ст. 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи-платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи-платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Як зазначено у пункті 86.1 статті 86 ПК України, результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Пунктом 86.8 статті 86 ПК України встановлено, що податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки - з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що здійснення перевірки є необхідною передумовою для винесення податкових повідомлень-рішень у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковими органами.

Так, судом встановлено, що з 30.09.2020 по 09.10.2020 посадовими особами ГУ ДПС у Дніпропетровській області проведено фактичну перевірку ТОВ «Діскаунтер», за результатами якої складено Акт № 109/04/36/07/10/РРО/41950541 від 12.10.2020 (реєстрація за місцем реєстрації платника податків від 28.10.2020 №2073/26/15/07/41950541)

Щодо податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 29.10.2020 № суд зазначає наступне.

Відповідно до Акту відповідачем зафіксовано порушення позивачем, зокрема, статті 15 Закону №481/95, а саме: роздрібна торгівля алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності відповідних ліцензій.

Так, відповідачі зазначають, що відповідно до системи збереження і збору даних реєстраторів розрахункових операцій бази ІС «Податковий блок» встановлено, що 21.08.2019 позивачем здійснено продаж тютюну «Fumars» 1 кг за ціною 78,00 грн., тютюн «Buta Black» за ціною 221,00 грн. та в період з 25.08.2020 по 26.08.2020 реалізовано тютюнових виробів на суму 566,00 грн.

Встановлено, що у позивача наявні ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами за наступні періоди:

- З 21.08.2018 до 21.08.2019 №1800155;

- З 22.08.2019 до 22.08.2020 №1904062;

- З 01.09.2020 до 01.09.2021 №2004516.

Відповідно до висновків Акту період здійснення діяльності без ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами є 21.08.2019 та з 22.08.2020 по 01.09.2020.

На підтвердження реалізації тютюнових виробів ГУ ДПС у Дніпропетровській області надано екранну копію системи збереження і збору даних реєстраторів розрахункових операцій бази ІС «Податковий блок» за 21.08.2019.

Проте, на підтвердження реалізації тютюнових виробів без наявності відповідної ліцензії в період з 25.08.2020 по 26.08.2020 на суму 566,00 грн відповідачами не надано.

Як встановлено судом, термін дії ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами №1800155 з 21.08.2018 до 21.08.2019.

Також, відповідно до висновків Акту 21.08.2018 року позивачем здійснено роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії на суму 228,00 грн та 1000 грн.

Встановлено, що у позивача наявні ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями за наступні періоди:

- З 21.08.2018 до 21.08.2019 №1800141;

- З 22.08.2019 до 22.08.2020 №1904236.

На підтвердження реалізації алкогольних напоїв ГУ ДПС у Дніпропетровській області надано екранну копію системи збереження і збору даних реєстраторів розрахункових операцій бази ІС «Податковий блок» за 21.08.2019.

Як встановлено судом, термін дії ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями №1800141 з 21.08.2018 до 21.08.2019.

Терміни дії даних ліцензій були особисто встановлені повноважним органом шляхом визначення конкретного календарного дня її початку та закінчення. При цьому дата закінчення поєднана з прийменником «до», у зв`язку з чим така прийменникова конструкція в українській мові прямо вказує на зазначення кінцевої календарної дати чинності або виконання чого-небудь.

Крім того, згідно з частиною першою статті 3 Європейської конвенції про обчислення строків від 16.05.1972 строки, обчислені у днях, тижнях, місяцях і роках починаються опівночі dies a quo і спливають опівночі dies ad quem.

За змістом статті 2 цієї Конвенції термін «dies a quo» означає день, з якого починається відлік строку, а термін «dies ad quem» означає день, у який цей строк спливає.

Відповідно до частини другої статті 4 Конвенції якщо строк обчислено у місяцях або роках, день dies ad quem є днем останнього місяця чи останнього року, дата якого відповідає dies a quo, або у разі відсутності відповідної дати - останнім днем останнього місяця.

Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.04.2019 у справі № 815/1871/16 та від 06.05.2021 у справі № 820/6160/16.

З урахуванням наведеного граматичного аналізу вжиття в ліцензії її кінцевої дати дії «до 21.08.2019», положень Конвенції та правових висновків Верховного Суду позивачем не здійснено порушень вимог Закону № 481/95 під час здійснення реалізації тютюнових виробів та алкогольних напоїв в останній день чинності ліцензії - 21.08.2019.

Враховуючи те, що реалізацію тютюнових виробів та алкогольних напоїв здійснено в останній день чинності ліцензії - 21.08.2019, а на підтвердження реалізації тютюнових виробів без наявності відповідної ліцензії в період з 25.08.2020 по 26.08.2020 відповідачами не надано, суд дійшов до висновку що податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 29.10.2020 № на суму 34 000 грн. є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві від 30.10.2020 № суд зазначає наступне.

Відповідно до Акту встановлено порушення позивачем, зокрема, пункту 1,2 статті 3 Закону №265/95: проведення розрахункової операції з продажу товару пива «Біле нефільтроване» - 0,3 л. за ціною 36,00 грн. та кава «Лате» 0,28 л. за ціною 29,00 грн. на суму 65,00 грн. без застосування РРО, РК та без видачі відповідного розрахункового документа встановленої форми; пункту 11 статті 3 Закону №265/95: проведення розрахункових операцій через РРО без використання режиму попереднього програмування найменування товарів (послуг) без зазначення коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД для підакцизних товарів.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Закону № 265/95 суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані: 1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; 2) видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції.

За визначенням статті 2 Закону № 265/95 розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.

Як зазначалося вище, перевіркою встановлено роздрукування та видачу покупцю розрахункового документа - чека №166467 від 30.09.2020 на суму 65,00 грн. щодо розрахункової операції з придбання кави Лате 280мл на суму 29,00 грн та пива «Біле нефільтроване» 300 мл. на загальну суму 65,00 грн, яка проведена з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) платіжного терміналу, з`єднаного або поєднаного з реєстратором розрахункових операцій, однак такий розрахунковий документ не містить обов`язкового реквізиту «код авторизації» або інший код, що ідентифікує операцію в платіжній системі.

В розділі II Положення про форму та зміст розрахункових документів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №13 від 21.01.2016, визначено, що фіскальний касовий чек на товари (послуги) - розрахунковий документ, надрукований реєстратором розрахункових операцій при проведенні розрахунків за продані товари (надані послуги).

Відповідно до п. 1, 2 розділу ІІ Положення № 13 фіскальний касовий чек на товари (послуги) (далі - фіскальний чек) - розрахунковий документ / електронний розрахунковий документ, створений у паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ), реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій при проведенні розрахунків за продані товари (надані послуги). Фіскальний касовий чек на товари (послуги) за формою № ФКЧ-1 наведений у додатку 1 до цього Положення.

Фіскальний чек має містити такі обов`язкові реквізити:

найменування суб`єкта господарювання (рядок 1);

назва господарської одиниці - найменування, яке зазначене в документі на право власності або користування господарською одиницею і відповідає довіднику «Типи об`єктів оподаткування» та повідомлене ДПС формою 20-ОПП (рядок 2);

адреса господарської одиниці - адреса, яка зазначена в документі на право власності чи користування господарською одиницею (назва населеного пункту, назва вулиці, номер будинку/офісу/ квартири) та повідомлена ДПС формою 20-ОПП (рядок 3);

для СГ, що зареєстровані як платники ПДВ,- індивідуальний податковий номер платника ПДВ, який надається згідно з Кодексом; перед номером друкуються великі літери «ПН» (рядок 4);

для СГ, що не є платниками ПДВ,- податковий номер або серія та номер паспорта / номер ID картки (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовились від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відповідну відмітку в паспорті), перед яким друкуються великі літери «ІД» (рядок 5);

якщо кількість придбаного товару (обсяг отриманої послуги) не дорівнює одиниці виміру,- кількість, вартість одиниці виміру придбаного товару (отриманої послуги) (рядок 6);

код товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД (зазначається у випадках, передбачених чинним законодавством) (рядок 7);

цифрове значення штрихового коду товару (зазначається у випадках, передбачених чинним законодавством, а у разі непередбачення - за бажанням платника) (рядок 8);

назва товару (послуги), вартість, літерне позначення ставки ПДВ (рядок 9);

ідентифікатор еквайра та торгівця або інші реквізити, що дають змогу їх ідентифікувати (рядок 10);

ідентифікатор платіжного пристрою (рядок 11);

сума комісійної винагороди (у разі наявності) (рядок 12);

вид операції (рядок 13);

реквізити електронного платіжного засобу (платіжної картки), допустимі правилами безпеки платіжної системи, перед якими друкуються великі літери «ЕПЗ» (рядок 14);

напис «ПЛАТІЖНА СИСТЕМА» (найменування платіжної системи, платіжний інструмент якої використовується, код авторизації або інший код, що ідентифікує операцію в платіжній системі та/або код транзакції в платіжній системі, значення коду) (рядок 15);

підпис касира (якщо це передбачено правилами платіжної системи), перед яким друкується відповідно напис «Касир» (рядок 16);

підпис держателя електронного платіжного засобу (платіжної картки) (якщо це передбачено правилами платіжної системи) в окремих рядках, перед якими друкуються відповідно написи «Касир» та «Держатель ЕПЗ» (рядок 17);

позначення форми оплати (готівкою, електронним платіжним засобом, у кредит, тощо), суму коштів за цією формою оплати та валюту операції (рядок 18);

загальна вартість придбаних товарів (отриманих послуг) у межах чека, перед якою друкується слово «СУМА» або «УСЬОГО» (рядок 19);

для СГ, що зареєстровані як платники ПДВ,- окремим рядком літерне позначення ставки ПДВ, розмір ставки ПДВ у відсотках, загальну суму ПДВ за всіма зазначеними в чеку товарами (послугами), на початку рядка друкуються великі літери «ПДВ» (рядок 20);

для СГ роздрібної торгівлі, що здійснюють реалізацію підакцизних товарів та зареєстровані платниками акцизного податку (СГ, що зареєстровані платниками іншого податку, крім ПДВ),- окремим рядком літерне позначення, розмір ставки такого податку, загальна сума такого податку за всіма зазначеними в чеку товарами (послугами), на початку рядка друкується назва такого податку (рядок 21). У реквізиті «Акцизний податок» його назва наводиться згідно з Кодексом. За потреби дозволяється використовувати скорочення;

заокруглення (рядок 22);

до сплати (рядок 23);

фіскальний номер касового чека/фіскальний номер електронного касового чека, дату (день, місяць, рік) та час (година, хвилина, секунда) проведення розрахункової операції (рядок 24);

QR - код, який містить у собі код автентифікації повідомлення (МАС) цього чеку, дату і час здійснення розрахункової операції, фіскальний номер касового чека/фіскальний номер електронного касового чека, суму розрахункової операції, фіскальний номер РРО/фіскальний номер ПРРО) (рядок 25);

для касового чека, що створюється програмним реєстратором розрахункових операцій:

позначку щодо режиму роботи (офлайн/онлайн), в якому створений касовий чек програмним реєстратором розрахункових операцій (рядок 26), контрольне число, сформоване в режимі офлайн (рядок 27);

заводський номер реєстратора розрахункових операцій, перед яким друкуються великі літери «ЗН». Заводський номер для програмних реєстраторів розрахункових операцій не зазначається (рядок 28);

фіскальний номер реєстратора розрахункових операцій, перед яким друкуються великі літери «ФН» або фіскальний номер програмного реєстратора розрахункових операцій, перед яким друкуються великі літери «ФН ПРРО» (рядок 29);

напис «ФІСКАЛЬНИЙ ЧЕК» та графічне зображення найменування або логотипу виробника (рядок 30).

Згідно пункту 4 розділу І Порядку №13 у наведених у додатках до Положення формах розрахункових документів взаєморозміщення написів та даних на полі документа є рекомендованим. Розрахункові документи, визначені цим Положенням, крім тих, що друкуються реєстраторами розрахункових операцій, є варіантами розрахункових квитанцій, визначених у статті 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Суд звертає увагу на те, що санкція пункту 1 статті 17 Закону № 265/95 передбачає відповідальність саме за нероздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, а не за роздрукування розрахункового документа невстановленої форми.

Як вбачається з матеріалів справи, вищенаведений розрахунковий документ був роздрукований позивачем, що не заперечується відповідачем, та містив обов`язкові реквізити, які визначені у пункті 2 розділу II Положення про форму та зміст розрахункових документів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №13 від 21.01.2016, які дозволяють ідентифікувати продавця товару, вартість покупки, вид товару тощо.

Отже, фінансова санкція, визначена у пункті 1 статті 17 Закону № 265/95, застосована до ТОВ «Діскаунтер» протиправно.

Крім того, при дослідженні Z-звіту №0724, якій міститься в матеріалах справи, судом встановлено, що в реєстраторі розрахункових операцій здійснено програмування найменування товарів (послуг) із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД.

Тому, до позивача на підставі п. 7 ст. 17 Закону № 265/95-ВР застосовано фінансові санкції у розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій без використання режиму програмування найменування кожного підакцизного товару із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, ціни товару та обліку його кількості.

Аналізуючи вищевикладені норми, суд доходить висновку, що до платника податків можуть бути застосовані штрафні санкції у разі відсутності хоча б одного із елементів із переліку передбаченого п. 11 ст. 3 Закону №265/95..

Водночас, суд акцентує увагу, що факт відсутності попереднього програмування спростовується матеріалами справи, а окремі недоліки такого програмування не становлять складу правопорушення.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 30.10.2020 № є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно із частинами першою - п`ятою статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Системний аналіз наведених вище по тексту норм права дає підстави вважати, що матеріали справи повинні містити докази на підтвердження виконаних об`ємів робіт, їх кількості та видів.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті першої Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 цього ж Закону визначено такі види адвокатської діяльності, як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг, акти виконаних або отриманих послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Даний висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 року у справі 815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі 814/698/16.

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що належними доказом в частині позовних вимог щодо відшкодування правничої допомоги є договір про надання правничої допомоги від 10.01.2020 року, детальним описом робіт (наданих послуг) від 13.11.2020, який є додатком до Додаткової угоди №2 від 09.11.2020 до договору про надання правової допомоги від 10.01.2020 №10/01/20, платіжне доручення №2418 від 13.11.2020 у розмірі 5000 гривень, акт прийняття - передачі послуг №1 від 13.11.2020 року до договору про надання правничої допомоги від 10.01.2020 року, свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю КС №6513/10 та посвідчення адвоката.

Крім того, суд зазначає, що в підтвердження здійсненної правової допомоги, необхідно долучати, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

У зв`язку із чим, суд вважає обґрунтованими та достатніми дані, наявні в матеріалах справи для підтвердження понесених судових витрат позивачем.

Позивачем доведено, а судом встановлено обґрунтованість та фактичний обсяг витрат на правничу допомогу у адміністративній справі в розмірі 2 102,00 грн., сплачених платіжним дорученням №2419 від 13.11.2020, які позивач просить стягнути.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

З урахуванням норм ст. 139 КАС України суд присуджує на користь позивача здійснені ним документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 102,00 грн. з бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві та Головного управління ДПС у Дніпропетровській області.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 2, 6-10, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Діскаунтер» (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 72, ) до Головного управління ДПС у м. Києві (43141267, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ), Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 17а, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 29.10.2020 № .

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в місті Києві від 30.10.2020 №.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 17а, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діскаунтер» (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 72, ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1051,00 грн.(одна тисяча п`ятдесят одна гривня 00 копійок).

6. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (43141267, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діскаунтер» (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 72, ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1051,00 грн.(одна тисяча п`ятдесят одна гривня 00 копійок).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 цього Кодексу.

Суддя І.А. Качур