Справа № 580/5229/20
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2021-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/5229/20 Суддя (судді) першої інстанції: В.О. Гаврилюк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Аліменка В.О. та Кучми А.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернулася до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до ГУ ПФ України в Черкаській області, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 18 травня 2020 року про відмову у призначенні пенсії за віком і відмову в зарахуванні до стажу роботи періоди роботи з 30.09.1983 по 30.04.1985, з 01.01.2000 по 30.09.2002 та з 01.10.2002 по 31.12.2003;

- зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу вказані вище періоди для розрахунку пенсії за віком.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2021 року позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФ України в Черкаській області, оформлене протоколом № 23 від 18.05.2020, про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком. У задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо зобов`язання відповідача зарахувати до її страхового стажу для розрахунку пенсії за віком періоди роботи з 30.09.1983 по 30.04.1985, з 01.01.2000 по 30.09.2002 та з 01.10.2002 по 31.12.2003 та ухвалити в цій частині нове рішення, яким вказані позовні вимоги задовольнити. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що суд першої інстанції вірно зазначив, що такі періоди підлягають зарахуванню до стажу позивача, однак дійшов помилкового висновку, що такі періоди були зараховані відповідачем, який за відсутності законних підстав відмовляє у такому зарахуванні.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що ним законно не враховано зазначені періоди роботи позивача до страхового стажу, враховуючи наявність недоліків у записах трудової книжки позивача, зокрема відсутність підпису відповідальної особи, інформація про накази дописана іншим чорнилом, а в систем і даних персоніфікованого обліку відсутня інформація про сплату страхових внесків.

Відповідно до ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Беручи до уваги, що в суді першої інстанції справа розглядалась в порядку письмового провадження, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, беручи до уваги встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» карантин на всій території України, керуючись приписами ст.311 КАС України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач звернулася до відповдіача із заявою від 12.05.2020 щодо призначення їй пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у відповідь на яку листом від 26.05.2020 №2300-0302-8/26216 (а.с.10) позивача повідомлено, що її страховий стаж становить 26 років 0 місяців 22 дні, та до нього не зараховано періоди роботи з 30.09.1983 по 30.04.1985, оскільки відсутній підпис відповідальної особи, що зробила запис у трудовій книжці, з 01.01.2000 по 30.09.2002 та з 01.10.2002 по 31.12.2003, оскільки наказ на прийняття та звільнення дописані іншим чорнилом та відсутні дані в системі персоніфікованого обліку, внаслідок чого прийнято рішення (протокол № 23 від 18.05.2020) про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування", так як відсутній необхідний страховий стаж (а.с.10).

Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що записи наявні у трудовій книжці не потребують додаткового підтвердження для підрахунку страхового (трудового) стажу, тому підстав для відмови в зарахуванні спірних періодів роботи до відповідного стажу позивача станом на час прийняття спірного рішення не було, а тому рішення Головного управління про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», оформлене протоколом № 23 від 18.05.2020, є протиправним та має бути скасоване.

За наслідками перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, в межах вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Спірні відносини, що склались між сторонами регулюються Конституцією України, Законами України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про пенсійне забезпечення».

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

В силу ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції не оскаржувалось в частині задоволення позовних вимог, в цій частині судове рішення не переглядається судом апеляційної інстанції.

Зазначене узгоджується з позицією, викладеною в п. 13.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20 травня 2013 року №7, відповідно до якого у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Відмовляючи в частині позовних вимог щодо зобов`язання відповідача зарахувати спірні періоди до страхового стажу позивача, суд першої інстанції виходив із того, що в матеріалах справи міститься рішення відповідача, оформлене протоколом № 23 від 17.07.2020, відповідно до якого ОСОБА_1 з 18.04.2020 призначена пенсія за віком і страховий стаж позивача склав 27 років 3 місяці 17 днів.

Так, згідно з рішенням відповідача, оформленого протоколом № 23 від 17.07.2020 (а.с.126) позивачу призначено пенсію за віком і її страховий стаж склав 27 років 3 місяці 17 днів.

Разом з тим, з розрахунку стажу позивача (а.с.127) та відзиву на апеляційну скаргу вбачається, що спірні періоди позивачу не зараховано до стажу позивача з підстав їх не підтвердження відомостями, наведеними у трудовій книжці позивача, а період роботи з 15.01.2000 по 15.04.2001 включено до розрахунку виключно згідно з відомостями про застраховану особу ОК-5 та форми РС-право.

В той же час, періоди з 30.09.1983 по 30.04.1985, з 01.10.2002 по 31.12.2003 та весь період з 01.01.2000 по 30.09.2002 до страхового стажу позивача так і не було включено.

Наведене свідчить про безпідставність висновків суду першої інстанції про самостійне включення відповідачем спірних періодів до страхового стажу позивача, а тому відмовляючи в задоволенні позовних вимог в цій частині, суд допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для вирішення справи.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач 26.09.1983 прийнята маляром 2 розряду на "РСУ Октябрського РЖУ" та пропрацювала на вказаному підприємстві до 29.03.1988, про що в трудовій книжці НОМЕР_1 від 13.09.1977 зроблений відповідний запис рядок 9-13, який містить відтиск печатки підприємства та підпис відповідальної особи підприємства (а.с.7). Відповідно до довідки «Санкт-Петербургское государственное казенное учреждение «Жилищное агенство Адмиралтейского района Санкт-Петербурга» №01-04-162/20-01 від 08.09.2020 з 01.04.1988 в зв`язку з реорганізацією, створено: «Производственное ремонтно-эксплуатационное обьединение Октябрського района». Ремонтно-строительное управление Октябрського РЖУ переименовано в Ремонтно-строительное управление Октябрського ПРЭО» (а.с.13). Тобто, позивач з 26.09.1983 по 29.03.1988 працювала на одному і тому ж підприємстві, тільки змінювалися посади, а тому доводи відповідача про відсутність підпису відповідальної особи, що зробила запис до трудової книжки спростовуються даними твердженнями та доказами.

Крім того, трудова книжка позивача НОМЕР_1 від 13.09.1977 має чіткий запис про період її роботи на посаді бухгалтера приватного підприємця ОСОБА_2 з 01.01.2000 по 30.09.2002 (запис у трудовій книжці під порядковими № 38-39), з 01.10.2002 по 31.12.2010 позивач працювала на посаді головного бухгалтера у ПП "Эридан-Вест" (запис у трудовій книжці під порядковими № 40-41), чітко прослідковується наявність відтиску печатки підприємств, є в наявності підпис відповідального за ведення трудових книжок, а зроблені записи дати наказів про прийняття на роботу іншою ручкою (чорнилом) (який не містить будь-яких виправлень чи наведень), зовсім не впливає на факт роботи та на період роботи позивача.

Відповідно до п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року №301 «Про трудові книжки працівників», відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Отже, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для позивача, а отже, й не може впливати на її особисті права. Певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права наведений у постановах Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у справі №677/277/17 та від 06 лютого 2018 року у справі №677/277/17, який в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України має бути врахований судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Отже, беручи до уваги, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про безпідставність відмови відповідача у зарахуванні до стажу позивача періодів її роботи періоди з 30.09.1983 по 30.04.1985, з 01.01.2000 по 30.09.2002 та з 01.10.2002 по 31.12.2003, та враховуючи, що призначення пенсії позивачу відбулось без зарахування вказаних періодів до її трудового стажу, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача включити вказані періоди до страхового стажу для розрахунку пенсії позивача за віком, з огляду на їх підтвердження відомостями, зазначеними в трудовій книжці позивача.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції не повністю встановив обставини справи, що призвело до помилкових висновків про наявність підстав для відмови в задоволенні позовних вимог в частині, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для скасування рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2021 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог із прийняттям нового рішення про їх задоволення.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Керуючись ст.ст.243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2021 року скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та прийняти в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м.Черкаси, вул.Смілянська, 23, ) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) періоди роботи з 30 вересня 1983 року по 30 квітня 1985 року, з 01 січня 2000 року по 30 вересня 2002 року, з 01 жовтня 2002 року по 31 грудня 2003 року.

В іншій частині рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Текст постанови виготовлено 07 жовтня 2021 року.

Суддя-доповідач Н.В.Безименна

Судді В.О.Аліменко

А.Ю.Кучма