Справа № 760/23206/18
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2021-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2021 року м. Київ № 760/23206/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Келеберди В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до 1. Інспектора 5 роти 1 батальйону 1 полку Управління патрульної поліції

в м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції

Павлова Валентина Валентиновича;

2. Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції

у місті Києві

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та стягнення матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до інспектора 5 роти 1 батальйону 1 полку Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Павлова Валентина Валентиновича (далі - відповідач 1, Інспектор) та Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Києві (далі - відповідач 2, Департамент патрульної поліції) та просить суд:

- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК №734639, винесену 29 серпня 2018 року інспектором 5 роти 1 батальйону 1 полку Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Павловим Валентином Валентиновичем, про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1020 (одна тисяча двадцять) гривень;

- провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити;

- стягнути з Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в місті Києві за рахунок бюджетних асигнувань матеріальну шкоду у розмірі 1 788,00 (одна тисяча сімсот вісімдесят вісім) гривень 00 копійок на користь ОСОБА_1 ;

- постановити окрему ухвалу начальнику Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції Зозулі Юрію Георгійовичу щодо необхідності надання відповідної оцінки протиправним діям підпорядкованих осіб, в тому числі, щодо необхідності здійснення контролю за веденням журналу видачі бланків постанов по справах про адміністративні правопорушення та їх використанням.

Позов обґрунтовано тим, що оскаржуваною постановою серії НК №734639 від 29 серпня 2018 року до позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1020,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 122 КУпАП.

Суть порушення полягає у тому, що 29.08.2018 року о 18.28 водій транспортного засобу HYUNDAI 130, номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , перебуваючи за кермом здійснив зупинку на місці, позначеному дорожнім знаком 5.38 з додатковою табличкою «Інвалід», чим порушив вимоги підпункту 15.10 ПДД та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною п`ятою статті 122 КУпАП, у зв`язку з чим до нього застосовано штраф у сумі 1020,00 грн.

Постанову від 29.08.2018 позивач вважає протиправною, зазначає, що інспектор прийняв рішення про наявність складу адміністративного правопорушення лише на підставі акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, без наявності фото- або відео- фіксації правопорушення, без встановлення фактичних обставин справи, або інших доказів, якими б підтверджувалися обставини вчинення адміністративного правопорушення.

Також позивач зазначає, що незаконними діями інспектора призвели до спричинення матеріальної шкоди у вигляді сплати послуг за переміщення автомобіля евакуатором та знаходження автомобіля на штрафмайданчику у розмірі 1788,00 грн, які підлягають стягненню з відповідача 2.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 12 вересня 2018 року адміністративний позов ОСОБА_1 передано на розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 квітня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі №760/23206/18, визначено розгляд провадити суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, запропоновано відповідачу подати відзив на позов.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 листопада 2019 року зобов`язано Департамент патрульної поліції надати суду фото- або відеофіксацію вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 122 КУпАП відповідно до оскаржуваної постанови НК №734639 від 29.08.2018 року.

Запитувані матеріали до суду не надійшли, натомість 17.01.2020 року надійшов лист Департаменту патрульної поліції №983/41/11/2/03-2020, яким повідомлено, що інформація, яка зафіксована із використанням портативних відеореєстраторів працівниками поліції, має обмежений термін зберігання, здійснюється згідно технічних характеристик виробника програмного забезпечення, і не може перевищувати більше 30 діб з моменту фіксування події на відповідний прилад. Оскільки з дати події пройшов понад місячний термін, забезпечити виконання ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва в частині надання аудіо-, відео- записів з портативних відеореєстраторів, Управління патрульної поліції у м. Києві не має можливості.

Відзиву на позовну заяву відповідачем не подавалося, що не перешкоджає розглядові позовної заяви за наявними у справі матеріалами в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Частиною шостою статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідач належним чином повідомлений про наявність відкритого провадження у даній справі №760/23206/18, отримав ухвалу про відкриття провадження від 03 квітня 2019 року.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Оцінивши наявні у справі документи і матеріали, належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з пояснень позивача, 28.08.2018 року ОСОБА_1 (власник транспортного засобу HYUNDAI 130, номерний знак НОМЕР_1 ) та його мати - ОСОБА_2 , яка кермувала зазначеним автомобілем, рухалися по вул. Антоновича в м. Києві. Знайшовши вільне місце для паркування ОСОБА_2 здійснила зупинку транспортного засобу біля краю лінії дорожньої розмітки синього кольору, якою виділено зону дії дорожнього знаку 5.38 «Місце для стоянки».

Позивач наполягає, що після зупинки дорожньої розмітки не перетинав, знаходився поза зоною дії відповідного знаку, що підтверджувалося також і знаком 5.40 «Кінець зони стоянки».

Проте, повернувшись до місця зупинки транспортного засобу, позивач побачив, що автомобіль відсутній у місці зупинки, та згодом з`ясував, що автомобіль евакуйовано на штрафмайданчик за порушення правил дорожнього руху.

На наступний день позивач отримав копію акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, а також постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Позивач здійснив оплату рахунку ТОВ «Вейп Естейр» на суму 1500,00 грн за послуги евакуатора та на Центральну міжрегіональну філію ДП МВС України «Інформ-Ресурси» на суму 288,00 грн. за зберігання автомобіля, після чого отримав свій транспортний засіб.

Не погоджуючись з діями відповідачів та вважаючи їх протиправними, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Розглядаючи спірні правовідносини, суд виходить з того, що відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух; не створювати перешкод для проїзду спеціалізованого санітарного транспорту бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги, який рухається з включеними проблисковим маячком та спеціальним звуковим сигналом; у випадках, визначених Законом України "Про екстрену медичну допомогу", надавати необхідну домедичну допомогу та вживати всіх можливих заходів для забезпечення надання екстреної медичної допомоги, у тому числі потерпілим внаслідок дорожньо-транспортних пригод.

Згідно частини першої статті 2652 КУпАП у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 121, частинами третьою, четвертою і п`ятою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, порушення правил зупинки чи стоянки на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю), статтями 122-5, 124, 126, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130, статтями 132-1, 206-1 цього Кодексу, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху або транспортний засіб розміщений на місцях, призначених для зупинки, стоянки, безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора. Про тимчасове затримання робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення.

Пунктом 1 Розділу ХІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 року (далі - Інструкція в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин), передбачено, що тимчасове затримання транспортного засобу поліцейським проводиться у випадках, передбачених статтею 2652 КУпАП, зокрема у разі, коли неможливо усунути причину затримання на місці виявлення адміністративного правопорушення, і передбачає примусове припинення використання такого транспортного засобу шляхом його блокування за допомогою технічних пристроїв або доставлення на спеціальний майданчик чи стоянку, якщо транспортний засіб створює значні перешкоди дорожньому руху або розміщений на місцях, призначених для зупинки, стоянки, безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю.

Згідно п. 3, 4 Розділу ХІІ Інструкції після прибуття евакуатора поліцейський у присутності двох свідків і представника підприємства, установи або організації, яким належить евакуатор, складає акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу (додаток 10) із зазначенням:

1) дати, часу, місця порушення і підстави для тимчасового затримання та доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку;

2) посади, місця роботи, прізвища, імені та по батькові поліцейського, який приймає рішення про тимчасове затримання і доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку;

3) типу, марки, державного реєстраційного номера, переліку візуальних недоліків та пошкоджень транспортного засобу, що тимчасово затримується і доставляється на спеціальний майданчик чи стоянку;

4) найменування, місцезнаходження та номера телефону підприємства, установи або організації, які доставляють транспортний засіб на спеціальний майданчик чи стоянку, державного реєстраційного номера евакуатора;

5) адреси місця зберігання транспортного засобу;

6) посади, прізвища, імені та по батькові особи, яка виконує роботи з доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку.

Зазначений акт підписують присутні під час його складання особи:

особа, яка прийняла рішення про тимчасове затримання транспортного засобу;

особа, що виконує роботи з доставлення такого засобу на спеціальний майданчик чи стоянку;

два свідки;

водій і страховий комісар у разі їх присутності.

До акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу за можливості додаються фотографія транспортного засобу, що підлягає тимчасовому затриманню, і перелік речей, які перебувають у ньому.

Один примірник акту огляду транспортного засобу (за винятком фотографій) надається водію, власнику (співвласнику) транспортного засобу у разі їх присутності. Інший примірник акту огляду транспортного засобу зберігається у матеріалах справи про адміністративне правопорушення.

Про тимчасове затримання транспортного засобу робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 7, 14 Розділу ХІІ Інструкції про місце зберігання тимчасово затриманого транспортного засобу поліцейський повідомляє водієві під час складання протоколу про адміністративне правопорушення або винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, а в разі його відсутності - до чергової частини територіального органу Національної поліції України. Про тимчасове затримання транспортного засобу боржника поліцейський повідомляє державному виконавцю протягом трьох діб. У разі відсутності водія, транспортний засіб якого затримано, поліцейський залишає на місці, де був автомобіль, або під його склоочисниками повідомлення про тимчасове затримання транспортного засобу (додаток 11).

Суд звертає увагу, що з матеріалів справи вбачається, що повідомлення про тимчасове затримання транспортного засобу працівниками поліції, а також оскаржувану постанову отримано позивачем на наступний день після їх складення.

Разом з тим, посадовою особою якою складено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не виконано приписів частини п`ятої статті 258 КУпАП щодо обов`язку скласти протокол про адміністративне правопорушення у разі незгоди особи з допущеним порушенням.

Окрім того, стаття 278 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає етап підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення, під час якого, особа, яка розглядатиме справу повинна обов`язково встановити певні обставини, зокрема чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, її законних представників і адвоката.

Стаття 279 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення. Зокрема норма передбачає, що особа, яка розглядає справу про адміністративне правопорушення зобов`язана роз`яснити особам, які беруть участь в розгляді справи їх права і обов`язки.

Згідно статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Зазначені норми передбачають, можливість особи, яка притягається до адміністративної відповідальності скористатися правом на правову допомогу, подати клопотання про перенесення розгляду справи за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, заявляти інші клопотання, подавати докази тощо.

З наведеного вбачається, що інспектором у даному випадку права та обов`язки позивачу не роз`яснювалися, розгляду справи, порядок якого визначено відповідними нормами КУпАП, фактично не відбувалося, інспектор прийняв рішення про наявність складу адміністративного правопорушення лише на підставі акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, адже навіть фото- та відео- доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення суду стороною відповідачів не представлено.

Адміністративним правопорушенням (проступком) відповідно до статті 9 КУпАП визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Вина особи, яка притягується до відповідальності має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та доведеності вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

У даному випадку фактичні обставини, викладені в оскаржуваній постанові, не знайшли свого відображення у належній фіксації, а також юридичній кваліфікації правопорушення.

Виходячи з такого, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК №734639 від 29 серпня 2018 року інспектором 5 роти 1 батальйону 1 полку УПП в м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Павловим В.В. про застосування стосовно ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1020,00 грн є протиправною та підлягає скасуванню.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 122 КУпАП слід закрити на підставі пункту 3 частини третьої статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України.

Разом з тим, суд відмовляє позивачу у задоволенні інших позовних вимог, зокрема, щодо стягнення з Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в місті Києві за рахунок бюджетних асигнувань матеріальної шкоди у розмірі 1 788,00 (одна тисяча сімсот вісімдесят вісім) гривень 00 копійок, а також щодо постановлення окремої ухвали начальнику Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції Зозулі Юрію Георгійовичу щодо необхідності надання відповідної оцінки протиправним діям підпорядкованих осіб, в тому числі, щодо необхідності здійснення контролю за веденням журналу видачі бланків постанов по справах про адміністративні правопорушення та їх використанням.

В цій частині суд зазначає, що обґрунтовуючи відповідні позовні вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди, позивач надав квитанцію про сплату на користь ТОВ «Вейп Естейр» послуг евакуатора на суму 1500,00 грн, а також на користь Центральної міжрегіональної філії ДП МВС України «Інформ-Ресурси» послуг зі зберігання (не вказаного чого саме зберігання) на суму 288,00 грн.

При цьому, зазначене Товариство та Державне підприємство не значиться серед відповідачів у даній справі, до участі у розгляді не залучалося. Обставини спричинення матеріальної шкоди у тому визначені, як надається положеннями Цивільного кодексу України, та її заподіяння саме відповідачами, залученими до участі у даній справі, позивачем не обґрунтовані у достатній та переконливій мірі та не доведені суду документальними доказами.

В іншій частині позовних вимог щодо винесення окремої ухвали на адресу начальника Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції Зозулі Юрія Георгійовича позивачем у позовні не наведено жодних обґрунтувань та доводів, що також унеможливлює їх задоволення.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Підсумовуючи викладене у сукупності, суд знаходить правові підстави для часткового задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з положень частини четвертої статті 288 КУпАП України, відповідно до яких особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати судового збору.

За таких обставин судові витрати у даній справі суд відносить за рахунок Державного бюджету України.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора 5 роти 1 батальйону 1 полку Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Павлова Валентина Валентиновича, Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у місті Києві про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та стягнення матеріальної шкоди- задовольнити частково.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК №734639 від 29 серпня 2018 року інспектором 5 роти 1 батальйону 1 полку УПП в м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Павловим В.В. про застосування стосовно ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1020,00 грн.

3. Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 122 КУпАП закрити на підставі пункту 3 частини третьої статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України.

4. В решті позовних вимог відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок Державного бюджету України.

Відповідно до частини четвертої статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

За приписами статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ), адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , т. НОМЕР_3 .

Відповідач 1: Інспектор 5 роти 1 батальйону 1 полку Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Павлов Валентин Валентинович, адреса: 03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 9.

Відповідач 2: Департамент патрульної поліції Національної поліції України, адреса: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста 3, 6.

Суддя В.І. Келеберда