Справа № 480/10270/21
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2021-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про відмову у забезпеченні позову
Суддя Сумського окружного адміністративного суду Гелета С.М., розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні суду в місті Суми заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, подану до подання позову ОСОБА_1 до секретаря Лебединської міської ради Сумської області Коваленко Дмитра Анатолійовича, Лебединської міської ради Сумської області про визнання протиправними дій та рішення, -
До Сумського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із заявою про забезпечення позову, у якій просить забезпечити позов який буде подано до Сумського окружного адміністративного суду протягом десяти днів до секретаря Лебединської міської ради Сумської області Коваленко Дмитра Анатолійовича, Лебединської міської ради Сумської області про визнання протиправними дії секретаря Лебединської міської ради щодо відкриття та ведення пленарного засідання ріди, внесення пропозицій, формування порядку денного сесії та рішення Лебединської міської ради Сумської області №460-МР від 29.09.2021 "Про дострокове припинення повноважень Лебединського міського голови", шляхом: зупинення дії рішення Лебединської міської ради Сумської області №460-МР від 29.09.2021 "Про дострокове припинення повноважень Лебединського міського голови" до набрання рішенням законної сили по даній справі.
Свою заяву ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що вищевказане рішення є очевидно протиправним та підлягає скасуванню, оскільки не містить конкретних фактів (суті порушень), які б підтверджували вчинення ОСОБА_1 дій, що порушують Конституцію або закони України, права і свободи громадян, та не містить посилань на конкретні обставини, які б вказували б на незабезпечення здійснення наданих йому повноважень. Зазначає, що порушено процедуру ведення пленарного засідання сесії секретарем ради, посилається на відсутність посадової особи, яка має право підпису документів від імені ради, скликати та проводити сесії.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, чи існує реальна загроза невиконання чи ускладнення виконання рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з таким клопотанням, позовним вимогам.
Згідно із частиною 1 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Таким чином, суд розглядає заяву у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи у зв`язку із чим в задоволенні клопотання позивача про здійснення виклику для надання пояснень або додаткових доказів, суд відмовляє, позивач скористався своїм правом подання відповідної заяви та доказів в її обгрунутвання.
Дослідивши матеріали заяви, оцінивши доводи клопотання про забезпечення позову, суд дійшов висновку, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано статтями 150 -153 КАС України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі.
Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.
Суд наголошує, що зазначені підстави є оціночними, а тому містять небезпеку застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до негативних правових наслідків для позивача та/чи відповідача, а також інших осіб, що не є сторонами провадження.
Водночас, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.
У зв`язку з цим суд у кожному випадку повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є захід забезпечення позову, про який просить позивач, співрозмірним з позовними вимогами та чи відповідає він меті і завданням правового інституту забезпечення позову.
Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд також повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.
Підстави забезпечення позову передбачені частиною другою статті 150 КАС України. Так, однією з підстав є те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.
Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.
Суд звертає увагу, що в заяві про забезпечення позову не зазначено конкретних підстав для його забезпечення, тобто: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Необхідність вжиття заходів забезпечення позову фактично обумовлена протиправністю оскаржуваного рішення.
Суд зазначає, що наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішення, дій та/або бездіяльності може бути виявлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості та достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.
Відповідність рішення Лебединської міської ради №460/МР від 29.09.2021, яке позивач просить зупинити дію рішення, критеріям правомірності, підлягає дослідженню виключно при судовому розгляді, а не при вирішенні питання про наявність підстав для забезпечення позову, у зв`язку з чим задоволення такої заяви призведе до фактичного вирішення справи по суті без розгляду справи, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.
Позивач також посилається і на можливе порушення прав та інтересів членів територіальної громади села, представницьким органом якої, є відповідач. Однак, позивачем у своїй заяві про забезпечення позову не зазначено жодних обґрунтованих підстав вважати неможливим захист його прав або прав, свобод або інтересів членів територіальної громади села без вжиття заходів забезпечення позову, а також взагалі не доведено необхідність вчинення судом саме таких процесуальних дій.
Забезпечуючи такий позов шляхом зупинення дії правового акта індивідуальної дії або забороною третім особам вчиняти дії щодо його реалізації, суд фактично продовжує службові відносини між позивачем та роботодавцем (суб`єктом владних повноважень) з відповідними наслідками - виконанням службових обов`язків, виплатою заробітної плати тощо. Таким чином, судом фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.
Отже, у разі забезпечення зазначеного адміністративного позову в такий спосіб суди виходять за межі підстав забезпечення позову, передбачених КАС України, що є неприпустимим.
Також суд зазначає, що можливі негативні наслідки, про які зазначає ОСОБА_1 у даній заяві, базуються виключно на припущеннях останнього, а зазначене ним порушення його прав має ймовірний, виключно прогнозований характер.
Крім того, суд зауважує, що в адміністративних справах щодо визнання незаконним рішення, що стосуються проходження публічної служби про звільнення з посади, позовними вимогами є скасування правових актів індивідуальної дії.
Відтак, у разі забезпечення зазначеного адміністративного позову в такий спосіб суд виходить за межі підстав забезпечення позову, передбачених КАС України, що є неприпустимим.
Враховуючи співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для відповідача, суд приходить до висновку про відсутність обставин, які б свідчили про те, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам ОСОБА_1 до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому спричинити порушення прав та інтересів позивача, або призвести до виникнення складнощів у їх відновленні.
Крім того, судом визнаються необґрунтованими посилання позивача в заяві про забезпечення позову на ту обставину, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову захистить права інших заінтересованих осіб, які не є учасниками судового процесу, оскільки такі твердження також виходять за межі підстав забезпечення позову, передбачених КАС України, що також є неприпустимим. Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа звертається за захистом свого порушеного права, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю порушуються її права та інтереси.
Враховуючи зазначене, виходячи зі змісту поданої заяви та доводів наведених заявником на її обґрунтування, суд дійшов висновку про її необґрунтованість та не вбачає підстав для задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову.
Керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
У Х В А Л И В:
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом: зупинення дії рішення Лебединської міської ради Сумської області №460-МР від 29.09.2021 "Про дострокове припинення повноважень Лебединського міського голови" до набрання рішенням законної сили по даній справі - відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду в п`ятнадцятиденний строк з дня складання ухвали. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Повний текст ухвали складено та підписано 11.10.2021

Суддя С.М. Гелета