Справа № 260/2128/21
Суддя: Єзеров А.А.
Дата ухвалення: 2021-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті касаційного провадження

06 жовтня 2021 року

м. Київ

справа № 260/2128/21

провадження № К/9901/35650/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Єзерова А.А.,

суддів: Кравчука В.М., Стародуба О.П.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 10.06.2021 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25.08.2021 про повернення позовної заяви у справі № 260/2128/21 за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Берегівської РДА Закарпатської області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,

у с т а н о и в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Управління соціального захисту населення Берегівської РДА Закарпатської області, у якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Берегівської РДА Закарпатської області щодо не проведення виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 05 травня за 2020 року як учаснику бойових дій виходячи з недоплаченої грошової допомоги;

- зобов`язати Управління соціального захисту населення Берегівської РДА Закарпатської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік, як учаснику бойових дій у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, виходячи з розрахунку мінімальної пенсії за віком, встановленої Законом України "Про Державний бюджет на 2020 рік", з урахуванням раніше виплачених сум.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 10.06.2021, яка була залишена без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25.08.2021, позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Берегівської РДА Закарпатської області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії повернутий особі, яка його подала.

На зазначені судові рішення позивач подав касаційну скаргу до Верховного Суду, в якій просить ухвалу суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції скасувати й ухвалити нове судове рішення про скерування справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини третьої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), а також судових рішень у справах, визначених статтями 280, 281, 287, 288 цього Кодексу, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Отже, законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм.

Своєю чергою предметом касаційного оскарження є ухвала окружного адміністративного суду про повернення позовної заяви позивачеві, яка була залишена без змін постановою апеляційного адміністративного суду за результатами перегляду зазначеної ухвали в апеляційному порядку.

За такого правового регулювання та обставин справи оскарження ухвалених у цій адміністративній справі судових рішень у касаційному порядку можливе тільки у тому разі, якщо розгляд відповідної касаційної скарги може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Зі змісту оскаржених судових рішень вбачається, що позовну заяву повернуто ОСОБА_1 з тих підстав, що з позовними вимогами позивач звернувся до суду поза межами встановленого статтею 122 КАС України строку, а зазначені позивачем в заяві від 09.06.2021 підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду визнані неповажними та необґрунтованими.

Судом встановлено, що позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом у травні 2021 року та оспорює бездіяльність (відмову) відповідача щодо виплати йому грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі, передбаченому статтею 12 Закону України "Про статус ветеранів, гарантії їх соціального захисту". Одноразова грошова допомога до 5 травня була виплачена позивачу у розмірі 1390 грн.

Позивач як причину пропуску строку звернення до суду з позовом вказує на свою необізнаність із розміром отриманої грошової допомоги за 2020 рік, оскільки про порушення свого права на отримання одноразової грошової допомоги до 5 травня дізнався лише в квітні 2021 року із засобів масової інформації. Також позивач вважає, що строк звернення до суду з цим позовом необхідно обчислювати з моменту отримання листа-відповіді Управління праці та соціального захисту населення Берегівської районної державної адміністрації про відмову в перерахунку та виплаті одноразової грошової допомоги до 5 травня, який був ним отриманий 19.05.2021.

Колегія суддів бере до уваги, що спірна допомога є разовим щорічним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення та виплату допомоги, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.

Отже, з дня отримання/неотримання виплати особою, якій призначена допомога, вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання виплати допомоги або за відсутності такої виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної допомоги, причин її невиплати звернулась до органу соціального захисту із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від органу соціального захисту відповіді на подану нею заяву.

Відповідно до частини 4 статті 17-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

Таким чином, право на отримання разової грошової допомоги до 5 травня мають ветерани війни до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги; саме до вказаної дати зацікавлена особа повинна звернутися до відповідного суб`єкта владних повноважень щодо виплати їй разової грошової допомоги.

У разі невиплати спірної допомоги до вказаної дати, для такої особи розпочинається відлік шестимісячного строку звернення до суду із відповідним позовом.

При цьому отримання позивачем листа від органу соціального захисту у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого він повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли він почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі, якщо позивач без зволікань та протягом розумного строку не вчиняв активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру допомоги, своєчасність/несвоєчасність її виплати, перерахунку тощо.

Отже, отримання позивачем листа відповідача у відповідь на його заяву свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку.

Наведене узгоджується з правовим висновком, який викладений в постанові Верховного Суду від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19.

Отже, суди першої та апеляційної інстанцій, встановивши, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено поважності пропущеного ним строку звернення до суду, дійшли обґрунтованого висновку про те, що позовна заява ОСОБА_1 подана із пропуском встановленого статтею 122 КАС України шестимісячного строку звернення до суду з позовом та підлягає поверненню позивачу.

Дослідивши встановлені судами обставини справи, предмет спору та обраний позивачем спосіб захисту його прав, а також наведені аргументи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про те, що рішення суду касаційної інстанції за наслідком розгляду цієї касаційної скарги не матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики у цій категорії адміністративних справ.

Отже, аналіз правових норм та обставин справи дає колегії суддів можливість зробити висновок, що підстав для відкриття касаційного провадження у цій справі немає.

На підставі викладеного, керуючись положенням частини третьої статті 333 КАС України, Верховний Суд

у х в а л и в:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 10.06.2021 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25.08.2021 про повернення позовної заяви у справі № 260/2128/21.

2. Надіслати скаржнику копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач А.А. Єзеров

Суддя В.М. Кравчук

Cуддя О.П. Стародуб