Справа № 160/11335/21
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2021-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Дєєва М.В. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1
до Військової частини НОМЕР_1 (пп НОМЕР_2 )
про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди, -
09.07.2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 (пп НОМЕР_2 ), в якому позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 (пп НОМЕР_2 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 надбавки за вислугу років у розмірі 40% відповідно до наказу МОУ України № 260 від 07.06.2018 року «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», яку ОСОБА_1 недоотримав у період з 02.02.2018 по 27.11.2020 року;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (пп НОМЕР_2 ), здійснити нарахування ОСОБА_1 , надбавки за вислугу років у розмірі 40% відповідно до наказу МОУ України № 260 від 07.06.2018 року «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», яку ОСОБА_1 недоотримав у період з 02.02.2018 по 27.11.2020 року, і здійснити відповідну виплату з урахуванням виплачених сум надбавки за вислугу років;
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 (пп НОМЕР_2 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації за 27 календарних дні невикористаної щорічної основної відпустки;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (пп НОМЕР_2 ), нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , компенсації за 27 календарних дні невикористаної щорічної основної відпустки;
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 (пп НОМЕР_2 ) щодо не здійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 27.11.2020 з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року, та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з п. 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» № 704 від 30.08.2017;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (пп НОМЕР_2 ), нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , грошове забезпечення за період з 29.01.2020 по 27.11.2020 з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року, та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з п. 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» № 704 від 30.08.2017;
- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 (пп НОМЕР_2 ), ЄДРПОУ НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 суму моральної шкоди у розмірі 100 000 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проходив військову службу у відповідача, станом на день прийняття наказу про виключення зі списків особового складу, відповідач не провів з позивачем розрахунків щодо повної виплати, а саме надбавки за вислугу років за період з 02.02.2018 року по 27.11.2020 року, компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки, посадового окладу та окладу за військовим званням за період з 29.01.2018 року по 27.11.2020 року. Позивач вважає бездіяльність відповідача щодо невиплати надбавки за вислугу років за період з 02.02.2018 року по 27.11.2020 року, компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки, посадового окладу та окладу за військовим званням за період з 29.01.2018 року по 27.11.2020 року протиправною та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, у зв`язку з чим просив задовольнити позовні вимоги.
14.07.2021 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін та встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.
12.08.2021 року на електронну адресу та 20.08.2021 року засобами поштового зв`язку від відповідача надійшли ідентичні відзиви на позовну заяву, відповідно до якого вказано, що станом на день виключення позивача зі списків особового кладу військової частини НОМЕР_1 вислуга років позивача становила 4 роки 6 місяців, пільгова 7 років 6 місяців, у зв`язку з чим відсутні підстави для виплати позивачу грошового забезпечення у збільшеному розмірі з урахуванням надбавки за вислугу років, а також для надання щорічної основної відпустки тривалістю 40 календарних днів на рік у відповідності до ч.1 ст.10-я Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та відповідно грошової компенсації за невикористані дні відпустки у разі звільнення з військової служби. Також, вказано, що посадовий оклад та оклад за військовим званням позивачу було призначено шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працевлаштованих осіб встановленого законом на01.01.2018 року на відповідні коефіцієнти згідно з додатком 1 і 14 постанови КМУ №704, інших рішень щодо перерахунку військовослужбовцям розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням Верховною Радою України не приймалось, підстав для здійснення позивачу перерахунку розміру посадового окладу, окладу за військовим званням немає. Також, вказано, що позивачем необгрунтовано розмір моральної шкоди. З огляду на вказане відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
28.09.2021 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відмовлено у задоволенні клопотань відповідача про залишення позовної заяви без розгляду та про застосування заходів процесуального примусу.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .
Відповідно до витягу наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 27.11.2020 року №235 ОСОБА_1 виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення та відповідно до якого вирішено:
- виплатити грошову компенсацію за 10 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2020 рік,
- виплатити грошову компенсацію за 42 доби невикористаних додаткових відпусток як учасника бойових дій за 2018 рік, за 2019 рік та за 2020 рік,
- преміювати в повному обсязі за період з 01 листопада по 27 листопада 2020 року;
- виплатити грошову надбавку за особливості проходження служби у розмірі 100% від посадового окладу та окладу за військове звання за період з 01 листопада по 27 листопада 2020 року.
Позивач вважає бездіяльність відповідача щодо невиплати надбавки за вислугу років за період з 02.02.2018 року по 27.11.2020 року, компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки, посадового окладу та окладу за військовим званням за період з 29.01.2018 року по 27.11.2020 року протиправною та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, що і стало підставою для звернення з даною позовною заявою до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Щодо виплати надбавки за вислугу років, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-ХІІ від 20.12.1991 (далі - Закон № 2011-ХІІ) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Частиною 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Згідно з ч. 4 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Відповідно до п.1 Постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30 серпня 2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» Кабінет Міністрів України постановив установити, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Згідно з п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується, зокрема Міністерством оборони.
Наказом Міністра оборони України № 260 від 07.06.2018 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260).
Відповідно до п. 3 наказу МОУ від 07.06.2018 № 260 цей наказ набирає чинності з дня його офіційного опублікування та застосовується з дня набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», тобто з 1 березня 2018 року.
Відповідно до п. 4 Розділу І (Загальні положення) Порядку № 260 грошове забезпечення військовослужбовців із числа осіб офіцерського складу, в тому числі слухачів (ад`юнктів, докторантів), рядового, сержантського та старшинського складу (крім військовослужбовців строкової служби), включає: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавку за вислугу років; підвищення посадового окладу під час проходження військової служби на території населених пунктів, яким надано статус гірських, та на острові Зміїний; надбавки за особливості проходження служби, за службу в Силах спеціальних операцій Збройних Сил, кваліфікацію, кваліфікаційну категорію, виконання функцій державного експерта з питань таємниць, роботу в умовах режимних обмежень, безперервний стаж на шифрувальній роботі, почесні та спортивні звання; доплати за науковий ступінь та за вчене звання; премію; морську винагороду, винагороди за стрибки з парашутом, за розшук, піднімання, розмінування та знешкодження вибухових предметів, тралення і знешкодження мін, за водолазні роботи та за бойове чергування; одноразові грошові допомоги після укладення першого контракту, для оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань, у разі звільнення з військової служби;
Пунктом 3 Розділу IV (Виплата надбавки за вислугу років) Порядку №260 встановлено, що для виплати надбавки за вислугу років зараховуються періоди:
зазначені в постанові Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» (зі змінами);
проходження військової служби, які зараховуються на пільгових умовах з розрахунку один місяць служби за півтора місяця на посадах, передбачених у штатах кораблів, катерів, морських суден або самохідних рейдових суден (далі - кораблі (судна)), у тому числі, які ремонтуються, а також на посадах, передбачених в управліннях груп, ланок, загонів, дивізіонів, бригад і центрів, до складу яких входять кораблі (судна), які постійно розміщені на кораблях (суднах);
проходження військової служби під час виконання обов`язків у складі національного контингенту і національного персоналу, які зараховуються на пільгових умовах з розрахунку один місяць служби за три місяці.
Для виплати надбавки за вислугу років військовослужбовцям, призваним або прийнятим на військову службу із запасу, зараховуються всі періоди попередньої служби.
Періоди служби, які підлягають зарахуванню до вислуги років у пільговому порядку, обчислюються відповідно до чинного законодавства України.
Періоди служби, обчислені на пільгових умовах відповідно до раніше встановленого порядку, перерахунку в бік зменшення не підлягають.
Відповідно до п. 1 Розділу IV (Виплата надбавки за вислугу років) Порядку № 260 надбавка за вислугу років військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) виплачується у відсотках посадового окладу (за основною чи тимчасово займаною посадою) з урахуванням окладу за військовим званням та визначено у таких розмірах на місяць:
від 1 до 5 років - 25 відсотків;
від 5 до 10 років - 30 відсотків; від 10 до 15 років - 35 відсотків; від 15 до 20 років - 40 відсотків; від 20 до 25 років - 45 відсотків; від 25 і більше років - 50 відсотків.
Відповідно до п. 6 Розділу IV «Виплата надбавки за вислугу років» Порядку № 260 для виплати надбавки за вислугу років командир військової частини щорічно станом на 01 січня оголошує наказом вислугу років військовослужбовців.
Наказ видається на підставі особових справ військовослужбовців та інших документів (за їх наявності), що підтверджують проходження військової служби. Календарна та пільгова вислуга років зазначаються окремо.
Відповідно до п. 2.9 «Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей», затвердженого наказом Міністерства Оборони України № 530 від 14.08.2014, обчислення вислуги років для призначення пенсії здійснюється за послужним списком з особової справи військовослужбовця.
Документами, що підтверджують окремі періоди військової служби, які підлягають зарахуванню до вислуги років у календарному обчисленні або на пільгових умовах, є:
довідки архівних і військово-лікувальних закладів;
переліки посад льотного складу, посад управлінь з`єднань підводних човнів і з`єднань тральщиків, служба в яких підлягає зарахуванню до вислуги років на пільгових умовах, затверджені наказами Міністра оборони України;
листи обліку: льотної роботи військовослужбовців льотного складу, стажу плавання військовослужбовців Військово-Морських Сил Збройних Сил України (Військово-Морського Флоту СРСР) та Державної прикордонної служби України (Прикордонних військ СРСР), виконання стрибків з парашутом військовослужбовців, служба яких пов`язана із систематичними стрибками з парашутом, роботи водолазами під водою;
витяги з наказів командирів військових частин або повідомлення військових частин, управлінь (відділів) особового складу (персоналу), управлінь (відділів) кадрів або управлінь (відділів) мобілізації та комплектування відповідних штабів про час проходження військовослужбовцями служби у високогірних місцевостях, в укріплених районах СРСР із залученням до несення бойового чергування в спорудах оборонних позицій у складі бойових обслуг;
довідки кадрових органів Служби безпеки України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, про службу в цих військових формуваннях, яка підлягає зарахуванню до вислуги років у календарному обчисленні або на пільгових умовах;
дипломи, посвідчення, довідки і повідомлення цивільних вищих та інших навчальних закладів про час навчання в цих навчальних закладах для зарахування часу навчання до вислуги років та загального страхового стажу;
інші документи, що підтверджують періоди дійсної військової служби в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, служби в органах Міністерства внутрішніх справ СРСР та держав - учасниць СНД.
Так, судом встановлено, відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27.11.2020 року вислуга років позивача у Збройних силах на день виключення зі списків складає: календарно 3 роки, 0 місяців; пільгова 5 років 11 місяців.
Із витягів з розрахунково-платіжної відомості, наданої відповідачем вбачається, вислуга років позивача розрахована з лютого 2018 року та відповідно, нараховано надбавку 10% та в квітні 2020 року відповідачем збільшена вислуга років позивача на 2 роки 5 місяців 6 днів до 5 років 2 місяців та 23 днів, у зв`язку з чим збільшено розмір надбавки.
Судом встановлено, що позивач у період з 20.10.1999 року по 15.06.2001 року проходив строкову військову службу у військовій частині НОМЕР_5 , що підтверджується відповідним записом у військовому квитку позивача.
У період з 27.11.2017 року по 01.02.2018 року позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_6 , відповідний запис про що міститься у військовому квитку.
Також, з 30.01.2002 року по 14.11.2014 року позивач проходив службу в органах та підрозділах МВС України, МНС України та Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Луганській області.
Відповідно до витягу із наказу тимчасово виконуючого обов`язки начальника Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області Горохова М.Ю. (по особовому складу цивільного захисту) від 14 листопада 2014 року № 41 св вислуга років позивача станом на 14.11.2014 року становить: календарно - 14 років 11 місяців 08 днів, пільгова 0.
Тобто, враховуючи, що станом на 14.11.2014 року (дату попереднього звільнення зі служби) календарна вислуга років складала 14 років 11 місяців 08 днів та відповідно до наказу відповідача №235 від 27.11.2020 року календарна вислуга років 3 роки 0 місяців, загальна календарна вислуга років станом на дату звільнення позивача склала 17 років 11 місяців 08 днів, у зв`язку з чим відповідно до наказу МОУ України № 260 від 07.06.2018 року «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» вислуга років повинна була складати 40%.
З вищевикладеного вбачається, що позивач станом на дату звільнення з попереднього місця служби вже мав календарну вислугу років 14 років 11 місяців 08 днів, при цьому відповідач не зарахував позивачу вислугу років за попередніми місцями служби, що призвело до неправильного нарахування надбавки за вислугу років позивачу, внаслідок чого позивачем недоотримано суми грошового забезпечення, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про наявність протиправної бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 надбавки за вислугу років у розмірі 40%.
Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу надбавки за вислугу років у розмірі 40% відповідно до наказу МОУ України № 260 від 07.06.2018 року «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», у період з 02.02.2018 по 27.11.2020 року та зобов`язання відповідача, здійснити нарахування та виплату позивачу надбавки за вислугу років у розмірі 40% відповідно до наказу МОУ України № 260 від 07.06.2018 року «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», у період з 02.02.2018 по 27.11.2020 року.
Щодо виплати компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 10-1 Закону № 2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення. Тривалість щорічної основної відпустки для військовослужбовців, які мають вислугу в календарному обчисленні до 10 років, становить 30 календарних днів; від 10 до 15 років - 35 календарних днів; від 15 до 20 років - 40 календарних днів; понад 20 календарних років - 45 календарних днів, без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Святкові та неробочі дні при визначенні тривалості щорічних основних відпусток не враховуються.
Відповідно до ч. 14 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а також Наказу Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» встановлено, що у рік звільнення військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, зокрема, за минулі роки.
Відповідно до п. 3 Розділу XXXI (Виплата грошового забезпечення у разі звільнення з військової служби) Наказу Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» грошове забезпечення за період наданої відпустки або розмір грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки у рік звільнення обчислюється з такого розрахунку: тим, які мають вислугу до 10 календарних років, - 2,5 календарних дня; тим, які мають вислугу від 10 до 15 календарних років, - 2,9 календарних дня; тим, які мають вислугу від 15 до 20 календарних років, - 3,3 календарних дня; тим, які мають вислугу 20 і більше календарних років, - 3,8 календарних дня. Одержана в результаті обчислення тривалість відпустки округлюється в бік збільшення до повного дня.
Так, враховуючи, що позивачу не було враховано вислугу років за попередніми місцями служби, що також призвело до невірного обрахунку позивачу щорічної основної відпустки виходячи із вислуги до 10 років, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про протиправну бездіяльність відповідача в цій частині.
Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу компенсації за дні невикористаної щорічної основної відпустки, з урахуванням вислуги років за попередніми місцями служби та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію за дні невикористаної щорічної основної відпустки, з урахуванням вислуги років за попередніми місцями служби.
При цьому, суд зазначає, що на відповідача покладений обов`язок проводити розрахунку днів невикористаної відпустки та здійснення відповідної виплати, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині розрахунку кількості днів задоволенню не підлягають.
Щодо виплати посадового окладу та окладу за військовим званням, суд зазначає наступне.
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017«Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою збільшено розмір грошового забезпечення військовослужбовців (із змінами) затверджено, зокрема, тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1;
-схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з Додатком 14.
Пунктом 4 постанови установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з Додатками 1, 12, 13 і 14.
Відповідно до п. 1 Примітки Додатку 1 постанови КМУ №704 «Тарифна сітка розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу» (в редакції постанови КМУ № 1041 від 20.12.2017) посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли посадовий оклад визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище - заокруглюються до десяти гривень.
Пунктом 1 Примітки Додатку 14 «Схема тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу» оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли розмір окладу визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище - заокруглюються до десяти гривень.
Перевіряючи правомірність визначення відповідачем розміру посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням позивача судом встановлено, що відповідно до Додатку 1 до постанови № 704 для посадового окладу з 7 тарифним розрядом визначений тарифний коефіцієнт 1,7.
У примітці до цього Додатку передбачено, що оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли розмір окладу визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище - заокруглюються до десяти гривень.
Згідно з Додатком 14 до постанови №704 для військового звання молодший сержант відповідає тарифний коефіцієнт 0,38.
Відповідно до пунктів 8, 9 ч.1 ст.40 Бюджетного кодексу України розмір мінімальної заробітної плати та розмір прожиткового мінімуму на відповідний бюджетний період визначаються Законом про Державний бюджет України.
На момент набрання чинності постановою КМУ №704 п. 4 вказаного нормативного акту викладений у редакції згідно з п. 6 постанови КМУ від 21.02.2018 №103, а саме: «4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.».
У подальшому п. 6 постанови КМУ №103 втратив чинність у зв`язку із набранням законної сили постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 по справі №826/6453/18.
Тобто, з 29.01.2020 була відновлена дія п. 4 постанови №704 у первісній редакції, що запроваджувала у якості однієї із величин алгоритму розрахунку показника окладу за посадою мінімальний розмір заробітної плати.
Однак суд звертає увагу, що пунктом 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 (далі Закон №1774-VIII), який набрав чинності 01.01.2017, установлено, що після набрання чинності цим Законом мінімальна заробітна плата не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.
Враховуючи те, норма пункту 3 розділу ІІ Закону №1774-VІІІ не втратила чинності і за юридичною силою є вищою за приписи пункту 4 постанови №704 у редакції до внесення змін Постановою №103, тому відсутні правові підстави для обчислення розміру окладу за посадою заявника та окладу за військовим званням із використанням величини мінімальної заробітної плати.
Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду у постанові від 11.12.2019 у справі №240/4946/18, щодо застосування норм права, а саме п. 3 розділу ІІ Закону №1774-VІІІ, згідно яких «За загальним правилом дії норм права у часі, у зв`язку з набранням чинності Законом №1774- VІІІ, яким установлено розрахункову величину для визначення посадових окладів, заробітної плати працівників та інших виплат і заборонено застосовувати мінімальну заробітну плату після набрання чинності цим Законом…»
З огляду на викладене, згідно з постановою №704 розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за спеціальним (військовим) званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є саме розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом, а мінімальна заробітна плата (чи її частина) для розрахунків розмірів цих окладів не застосовується.
Отже, доводи позивача щодо необхідності застосування при обчисленні посадового окладу та окладу за військовим званням, що враховуються для перерахунку його пенсії, такої розрахункової величини, як мінімальна заробітна плата, є помилковими. Оскільки норма пункту 3 розділу ІІ Закону України від 06.12.2016 № 1774-VІІІ не втратила чинності і за юридичною силою є вищою за положення пункту 4 постанови № 704, у редакції до внесення змін постановою № 103, а також додатків 1, 12, 13, 14 постанови № 704, правові підстави для обчислення розміру окладу за посадою позивача та окладу за військовим званням із використанням величини мінімальної заробітної плати, а не прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року - відсутні.
Подібний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 11.02.2021 року у справі №200/3757/20-а.
З огляду на вищевикладене позовні вимоги позивача в частині перерахунку та виплати грошового забезпечення з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року, та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з п. 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» № 704 від 30.08.2017 задоволенню не підлягають.
Щодо вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини п`ятої ст. 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншими порушеннями прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно - правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно - правовий спір.
Статтею 56 Конституції України гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Згідно частини 1 статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.
Відповідно до загальних підстав цивільно - правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, а також матеріальної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Згідно пункту 3 Постанови Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 р. за № 4, моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Згідно з абзацом 2 пункту 5 Постанови Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 р. за № 4, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Судом не встановлено заподіяння моральної шкоди позивачу, оскільки із наявних в матеріалах справи доказів не вбачається, що внаслідок прийняття відповідачем оскаржуваного рішення позивачу заподіяно моральну шкоду.
Крім цього, суд вважає необґрунтованою також суму, яку позивач оцінив у моральну шкоду в розмірі 100 000,00 грн., оскільки розмір моральної шкоди встановлений до внутрішнього переконання особи не може бути обґрунтованим та належним фактом.
Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Доказів, які б спростували доводи позивача, відповідач суду не надав. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.
Щодо судового збору, то суд зазначає, що позивач звільнений від його сплати як учасник бойових дій.
Керуючись ст.ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Військової частини НОМЕР_1 (пп НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 (пп НОМЕР_2 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 надбавки за вислугу років у розмірі 40% відповідно до наказу МОУ України № 260 від 07.06.2018 року «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», у період з 02.02.2018 по 27.11.2020 року.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (пп НОМЕР_2 ) здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату надбавки за вислугу років у розмірі 40% відповідно до наказу МОУ України № 260 від 07.06.2018 року «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», у період з 02.02.2018 по 27.11.2020 року.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 (пп НОМЕР_2 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації за дні невикористаної щорічної основної відпустки, з урахуванням вислуги років за попередніми місцями служби.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (пп НОМЕР_2 ), здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату компенсації за дні невикористаної щорічної основної відпустки, з урахуванням вислуги років за попередніми місцями служби.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст. ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Дєєв