Справа № 159/5391/21
Суддя: Волкова Ю. Ф.
Дата ухвалення: 2021-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 159/5391/21
Провадження № 2-а/159/120/21
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2021 рокум.Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Волкової Ю.Ф.,

з участю секретаря судового засідання Бакай Л.О.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом представника позивача ОСОБА_1 адвоката Косендюка Ярослава Анатолійовича до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

представник позивач ОСОБА_1 адвоката Косендюк Я.А. звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО № 4721932 від 03.09.2021.

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

1.1. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскарженою постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - Кодекс) у зв`язку із тим, що 03.09.2021 о 13:51 год., керуючи транспортним засобом марки Volkswagen Multivan, реєстраційний номер НОМЕР_1 (далі - ТЗ) у с. Переспа на 117 км дороги М-19, перевищив встановлені обмеження швидкості в населеному пункті на 70 км, а саме рухався із швидкістю 120 км/год (швидкість руху вимірювалась приладом TRUCAM LTI 20/20 ТС008357), чим порушив пункт 12.4 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) перевищив встановлене обмеження швидкості руху ТЗ більше ніж на 50 км.

Позивач вважає оскаржену постанову протиправною з огляду на те, що поліцейський Парфенюк С.Ф. фіксацію швидкості руху ТЗ під керуванням позивача здійснював на прилад TRUCAM LTI 20/20 ТС008357 шляхом ручного наведення, тобто без застосування стаціонарного вмонтованого способу, що є порушенням статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 02.07.2015 (далі Закон № 580). Отримані дані фіксації швидкості руху ТЗ за допомого приладу TRUCAM LTI 20/20 ТС008357 представник позивача вважає недопустимими доказами, оскільки такі докази отримано із порушенням порядку, визначеного Законом.

Також в оскарженій постанові немає посилань на розміщення і дію дорожніх знаків 5.70 «Фото, відео фіксування порушень Правил дорожнього руху», 5.45 «Населений пункт» на ділянці дороги, де відбувалась фіксація швидкості руху ТЗ під керуванням ОСОБА_1 .

Представник позивача також зазначив, що сама постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення адміністративного правопорушення. Під час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності поліцейський не роз`яснив ОСОБА_1 його прав, передбачених статтею 268 Кодексу.

1.2. Відповідно до відзиву на адміністративний позов від 24.09.2021, який надійшов до суду 01.10.2021, відповідач позовних вимог не визнає, просить відмовити у задоволенні позову. Свою позицію обґрунтовує тим, що оскаржена постанова відповідає вимогам чинного законодавства, прийнята у межах і у спосіб, визначений законом. Лазерний вимірювач швидкості TRUCAM LTI 20/20 сертифікований, є придатним до застосування. Обставини щодо перевищення позивачем швидкості руху ТЗ у межах населеного пункту на 70 км підтверджується відеозаписом із пристрою TRUCAM LTI 20/20 і нагрудної камери інспектора. При цьому використання вказаного приладу у ручному режимі не заборонено та не суперечить вимогам до застосування такого приладу. Пристрій під час зйомки не рухався, а отже його нестаціонарне застосування не могло стати наслідком допущення похибки у показнику аж на 70 км. Відповідно до листа Департаменту патрульної поліції від 04.10.2018, лист ДП «Укрметртестстандарт» від 01.10.2019 лазерний вимірювач TRUCAM відноситься до ручних вимірювачів швидкості ТЗ. Закріплення такого пристрою стаціонарно може убезпечити виникнення похибки у результаті вимірювання швидкості руху, однак у даному випадку таке перевищення є значним (на 70 км), а отже поза межами можливої похибки. Також зазначив, що оскільки застосований прилад є лазерним, тому відповідно до розділу 3 ДСТУ 8809:2018 при вимірюванні швидкості враховує просторово-часові параметри місцезнаходження ТЗ залежно від зміни відстані до ТЗ за період між лазерними імпульсами.

1.3. У поясненнях (відповідні на відзив) від 30.09.2021 представник позивач додатково зазначив, що оскаржена постанова не містить посилань на відео фіксацію правопорушення (без зазначення технічного засобу, яким проведено фіксацію). Надані відповідачем матеріали в електронній формі не засвідчені електронним цифровим підписом автора або уповноваженої на виготовлення копій особи.

Таким чином, доданий до відзиву доказ на оптичному диску відеозапис і фотознімки із приладу TRUCAM не відповідає вимогам щодо допустимості доказів у розумінні статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України. Також зазначив, що наданим фотознімком не зафіксовано дорожнього знаку 5.45, 5.47, що додатково свідчить про недоведеність руху ТЗ саме у населеному пункті.

2. Заяви, клопотання учасників справи

Представник позивача у заяві від 30.09.2021 просив справу розглядати за його відсутності. Представник відповідача у відзиві від 24.09.2021 заявила клопотання про розгляд справи без її участі.

З огляду на встановлені обставини розгляд справи здійснено у порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу (частина третя статті 194, частина четверта статті 229 КАС УКраїни).

3. Рух справи у суді; інші процесуальні дії у справі

За вказаним позовом, який надійшов до суду 17.09.2021, ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду відкрито провадження у даній справі, розгляд якої постановлено проводити із особливостями, передбаченими статтею 286 КАС України. Судовий розгляд справи призначено на 30.09.2021, у зв`язку із ненадходженням до суду відзиву, направленого поштовим зв`язком, розгляд справи відкладено на 06.10.2021.

Інші процесуальні дії у справі судом не вчинялись.

4. Встановлені судом обставини справи та застосовані норми права

4.1. Встановлення судом фактичних обставин справи здійснено за результатами перевірки доводів позивача та відповідача у заявах по суті справи, дослідження доказів на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку у їхній сукупності.

4.2. Постановою поліцейського рядового поліції УПП у Волинській області Парфенюка С.В. серії ЕАО № 4721932 від 03.09.2021 водія ТЗ марки Volkswagen Multivan, реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 122 Кодексу у зв`язку із тим, що 03.09.2021 о 13:51 год. останній, керуючи ТЗ у с. Переспа на 117 км дороги М-19, перевищив встановлені обмеження швидкості в населеному пункті на 70 км, а саме рухався із швидкістю 120 км/год (швидкість руху вимірювалась приладом TRUCAM LTI 20/20 ТС008357), чим порушив пункт 12.4 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) перевищив встановлене обмеження швидкості руху ТЗ більше ніж на 50 км.

Порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки на території України відповідно до статті 41 Закону України «Про дорожній рух» регулюються Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306.

4.3. Зі змісту оскаржуваної постанови слідує, що позивач у населеному пункті порушив швидкісний режим, визначений пунктом 12.4 ПДР. Швидкість вимірювалась приладом TruCam LTI 20/20, серійний номер №ТС008357.

Відповідно до копій сертифіката відповідності № UA.TR.001 22 054-20 від 23.12.2020, сертифіката перевірки типу № UA.TR.001 241-18 Rev.0 від 26.12.2018 лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 №ТС008357 відповідає затвердженому типу, є придатним до застосування.

Відповідно до експертного висновку, зареєстрованого в Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 29.07.2011 №285, за результатами експертизи встановлено, що механізми технічного захисту інформації лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 відповідають вимогам нормативних документів системи технічного захисту інформації в Україні в обсязі функцій, зазначених у документі «Лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20.» Вимоги з технічного захисту інформації».

Положеннями статті 40 Закону № 580 передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання ПДР.

Посилання позивача на те, що дії поліцейських були незаконними, оскільки вимірювання швидкості руху було здійснено приладом із функцією фото- та відео фіксації TruCam, який знаходився в руках працівника поліції, а не був встановлений стаціонарно, що суперечить статті 19 Конституції України та частині першій статті 40 Закону України "Про національну поліцію", спростовуються також листом Департаменту патрульної поліції від 04.10.18 № 11299/41/2/02-2018 відповідно до якого лазерний вимірювач ТruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму, вимірювач ТruCam також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортного засобу в автоматичному режимі.

Покликання позивача на обов`язковість встановлення триноги чи іншого стаціонарного застосування даного приладу, законодавством не обумовлено, а лише є покликання на можливість незначного відхилення параметрів визначення швидкості, що в даному випадку, не приймається до уваги. через значне перевищення швидкості.

Суд вважає, що різниця між зафіксованою швидкістю і теоретично допустимою швидкістю руху в населеному пункті або поза його межами на 70 км або 30 км відповідно значно перевищує допустимі норми відхилення передбачені технічними характеристиками пристрою TruCam, а тому суд не приймає до уваги з цих підстав, посилання позивача про недостовірність визначення швидкості визначної даним пристроєм.

4.4. Юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України (стаття 53 Закону України «Про дорожній рух»).

Пункт 1.10 ПДР визначає значення термінів, зокрема: населений пункт забудована територія, в`їзди на яку і виїзди з якої позначаються дорожніми знаками 5.45 "Населений пункт", 5.46 "Кінець населеного пункта", 5.47 "Населений пункт", 5.48 "Кінець населеного пункта".

Водночас, п. 12.4 ПДР України передбачає, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частина перша статті 122 Кодексу передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення врегульовано розділом IV Кодексу.

Відповідно до статті 280 Кодексу орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 222 Кодексу органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення які стосуються правил дорожнього руху, зокрема частини перша, друга, третя і п`ята статті 122.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За приписами частини першої статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно із пунктом 8 частини першої статті 23 Закону № 580 поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Окрім того, частиною другою статті 283 Кодексу визначено загальні вимоги до постанови про накладення адміністративного стягнення, яка має містити інформацію щодо особи правопорушника та обставин скоєння нею правопорушення.

Частиною третьою статті 283 Кодексу встановлено, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених ч. 2 цієї статті, має містити також відомості, зокрема відомості про технічний засіб, яким здійснено фото- або відеозапис.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 Кодексу, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 Кодексу, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 Кодексу встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 Кодексу закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 Кодексу, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

В розумінні статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до частини першої статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Частиною другою статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З наведеної норми слідує, що при прийнятті суб`єктом владних повноважень відповідного рішення таке рішення повинно містити інформацію про докази, які підтверджують викладені в ньому факти. У випадку ж відсутності покликань на певні докази, що підтверджують факт викладеного порушення суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Дослідивши долучені відповідачем фотознімки та відео фіксацію приладу TruCam LTI 20/20, судом встановлено, що вказані фотознімки та відеофіксація не містять інформації щодо місця знаходження дорожнього знаку «5.45» «населений пункт» та зони його дії в кілометровій відмітці зазначеної автодороги.

В оскаржуваній постанові також відсутні покликання на докази місцезнаходження дорожнього знаку «5.45» «населений пункт» та зони його дії в кілометровій відмітці вказаної автодороги, що могло б дати змогу встановити фактичні обставини щодо вчинення правопорушення.

За відсутності покликання відповідача в оскаржуваній постанові на зазначені докази щодо зони дії дорожнього знаку « 5.45» «населений пункт» в кілометровій відмітці вказаної автодороги, суд приходить до висновку, що зібраними доказами не підтверджуються обставини стосовно руху транспортного засобу під керуванням позивача саме в зоні дії дорожнього знаку населений пункт з перевищенням швидкості понад 20 км.

Відтак, відповідач в особі працівника патрульної поліції який розглянув справу, не виконав вимоги щодо посилання у постанові про накладення стягнення на докази які в повній мірі підтверджують факт скоєння адміністративного правопорушення позивачем.

4.5. Відповідачем до відзиву на позовну заяву додано оптичний диск з місця події, на якому міститься 3 файли. У силу статті 99 КАС України такий доказ є електронним.

Згідно з частиною другою статті 99 КАС України електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги».

Надані відповідачем матеріали на оптичному диску підпадають під визначення електронного доказу, встановленого статтею 99 КАС України, отже, копії зазначених доказів мають бути засвідчені електронним цифровим підписом або мають бути надані суду в оригіналі, що також передбачає наявність на них, серед іншого ознак цифрового підпису автора.

Як встановлено судом за результатами дослідження такого доказу на оптичному диску, на файлах відсутній цифровий підпис як їх автора так і особи, уповноваженої на виготовлення даних копій.

Таким чином, наданий суду відеозапис з приладу ТruCAM не є допустимим доказом в розумінні статті 74 КАС України.

До матеріалів справи також не було надано носій, на який безпосередньо здійснений запис правопорушення (в даному випадку - прилад ТruCAM чи його носій даних), який відповідно до вимог вищенаведених норм Закону є оригіналом такого електронного доказу.

Згідно з частиною третьою 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З урахуванням вищезазначених обставин, суд дійшов висновку, що постанову належить скасувати і провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 122 Кодексу закрити.

5. Щодо судових витрат.

Частиною першою статті 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно із частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем при подачі адміністративного позову сплачено судовий збір в сумі 454 гривні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд стягує з відповідача в користь позивача понесені судові витрати в сумі 454 гривні.

Керуючись статтями 2, 6, 9, 73 - 77, 242-246, 286, 293, 295 КАС України, суд

ухвалив:

Позов представника позивача ОСОБА_1 адвоката Косендюка Ярослава Анатолійовича до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАО № 4721932 від 03.09.2021 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у виді штрафу у розмірі 1 700 грн, та провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути з Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень в користь ОСОБА_1 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його отримання.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Представник позивача Косендюк Ярослав Анатолійович, РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач - Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, адреса: Волинська область, місто Луцьк, вулиця Залізнична, 15.

Повний текст рішення складено та підписано 06 жовтня 2021 року.

Головуючий:Ю. Ф. Волкова