Справа № 420/17080/21
Суддя: Єфіменко К.С.
Дата ухвалення: 2021-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши в письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Другого Київського відділу ДВС у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (вул.Ген.Петрова, 1, м.Одеса, 65065), за участю третьої особи на сторонi вiдповiдача Адміністрації державної прикордонної служби України (вул.Володимирська,30, м.Київ, 01601) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Другого Київського відділу ДВС у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) за участю третьої особи на сторонi вiдповiдача Адміністрації державної прикордонної служби України, за результатом якого позивач просить:

визнати противоправною бездіяльність державного виконавця Другого Київського вiддiлу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо не зняття тимчасового обмеження відносно громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 у праві виїзду за межі України, а також щодо не скасування арешту майна, а саме 1/4 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .;

зобов`язати Другий Київський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) - чинити певні дії, а саме: зняти тимчасове обмеження відносно громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 у праві виїзду за межі України та скасувати арешт майна, а саме 1/4 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .;

стягнути з Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) - на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 судові витрати в розмірі 908 грн. (дев`ятсот вісім) гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що на виконанні у Другому вiддiлi державної виконавчої служби у м. Одесі знаходилось виконавче провадження з примусового виконання судового наказу по справі № 13/235-09 5706 виданого 26.02.2010 року Господарським судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь Державної судноплавноп компанії «Чорноморське морське пароплавство» грошової суми у розмірі 4 409,26 грн., а також знаходилось виконавче провадження з примусового виконання листа по справі №2-6140/10 вiд 11.11.2010 року, який виданий Київським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми боргу у розмірі 2 086 705.86 грн. 05 грудня 2011 року Київський районний суд м. Одеси своєю ухвалою у справі №6-387/11 задовольнив подання державного виконавця і тимчасово обмежив позивача у виїзді за межі України з вилученням паспорта громадянина України для виїзду за кордон, а також зобов`язав міграційну службу не видавати позивачу виїзні документи до виконання вищезазначених зобов`язань. Крім того, Другий Київський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) накладено арешт на 1/4 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Позивач вважає, що відповідач порушив норми діючого законодавства, а саме абз. 1 ст. 40 Закону № 1404-VI та недотримався вказівок передбачених Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5.

Ухвалою суду від 20.09.2021 року було відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

29.09.2021 року до суду від третьої особи надійшла заява про розгляд справи за відсутності його представника, в якій окремо зазначено, що відповідно спільного наказу Міністерства юстиції України та ДО Міністерства внутрішніх справ від 30.01.2018 № 256/5/65 «Про затвердження Порядку взаємодії органів та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рiшень i рiшень інших органів, та органів Державної прикордонної служби України під час здійснення виконавчого провадження», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.02.2018 за № 133/31585, а саме пункту 5 розділу IV інформація про особу, стосовно якої діє тимчасове обмеження у прав виїзду за межі України, вилучається з бази даних в разі винесення постанови про:

закінчення виконавчого провадження на підставі пунктів 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження»;

скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України - у разі погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

постанови про скасування постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України за виконавчим документом про стягнення аліментів.

Станом на 09:20 29.09.2021 Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України не має відомостей про виконання боржником ОСОБА_1 зобов`язань покладених на нього ухвалою Київського районного суду міста Одеси 05.12.2011 у справі № 6-387/11. Відповідні постанови державного виконавця, адресу Головного центру обробки на спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, для виконання не надходили.

В судове засідання 01.10.2021 року учасники справи не прибули, хоча були сповіщенні належним чином про день, час та місце розгляд справи, а тому, на підставі положень ч.9 ст.205 КАС України, суд ухвалив рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними в справі доказами, з ухваленням судового рішення 08.10.2021 року.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

На виконанні у Другому відділі державної виконавчої служби у м. Одесі знаходилось виконавче провадження з примусового виконання судового наказу по справі № 13/235-09-5706 виданого 26.02.2010 року Господарським судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь державної судноплавноп компанії «Чорноморське морське пароплавство» грошової суми у розмірі 4 409,26 грн., а також знаходилось виконавче провадження з примусового виконання листа по справі №2-6140/10 вiд 11.11.2010 року, який виданий Київським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми боргу у розмiрi 2 086 705.86 грн.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 05.12.2011 у справі № 6-387/11, за поданням Другого ВДВС Київського РУЮ у місті Одесi тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до виконання зобов`язань відповідно до судового наказу у справі №13/235-09-5706. виданого 26.02.2010 року Господарським судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» грошової суми у розмiрi 4409,26 грн., та виконавчого листа у справі № 2-6140/10 від 11.11.2010, який виданий Київським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми богу у розмірі 2086705,86 грн.

Крім того, Постановою Другого ВДВС Київського РУЮ у місті Одесi АА №168274 від 09.08.2010р. накладено арешт на 1/4 частини квартири, адреса: АДРЕСА_2 .

Позивач вважає, противоправною бездіяльність державного виконавця Другого Київського вiддiлу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо не зняття тимчасового обмеження відносно громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 у праві виїзду за межі України, а також щодо не скасування арешту майна, а саме 1/4 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , у зв`язку зі сплином строку на завершення виконавчого провадження та звернувся до суду.

Надаючи оцінку спірним обставинам, суд врахував ч.2 ст.19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, є Закон України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).

Так, згідно із статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року 1404-VIII (далі - Закону України «Про виконавче провадження»), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст.18 Закону №1404-VІІІ на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 1 ч.2 ст.18 Закону №1404-VIII передбачено обов`язок виконавця здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Пунктами 6,7 ч.3 ст.18 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт майно, кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.Згідно частини 4 названої статті Закону України «Про виконавче провадження», вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Відповідно до пунктів 6, 9,12 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за №489/20802 (далі - Інструкція), під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

З метою стимулювання виконання рішень на виконавців покладено обов`язки своєчасно і в повному обсязі здійснювати виконавчі дії у рамках законодавства. Пунктом 19 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи чи керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Статтею 337 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи боржника у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як виключний захід забезпечення виконання судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Подібну норму містить і стаття 441 Цивільного процесуального кодексу України, за змістом якої тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Виконавець після отримання ухвали суду (видачі постанови) про тимчасову заборону виїзду за кордон скеровує її до виконання Державній прикордонній службі України, яка вносить дані до реєстру тимчасових заборон виїзду.

Стаття 40 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) передбачає, що разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України особи знімається у разі винесення виконавцем постанови про:

- закінчення виконавчого провадження на підставі пунктів 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 частини першої статті 39 Закону;

- скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України - у разі погашення заборгованості зі сплати періодичних платежів у повному обсязі.

У такому випадку після винесення постанови про закриття виконавчого провадження виконавець надсилає електронну копію документа до Адміністрації прикордонної служби України, де знімається заборона.

Верховний суд у постанові № 331/8536/17 від 28.10.2020 року, виклав правову позицію, яка полягає у наступному, "тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Зокрема , у справі «Гочев проти Болгарії» Європейський Суд підсумував принципи, що відносяться до оцінки необхідності заходів, яке обмежують свободу пересування наступним чином:

У відношенні пропорційності обмеження, встановленого у зв`язку із неоплаченими боргами, Європейський Суд у пункті 49 цього рішення зазначив, що таке обмеження є виправданим лише остільки, оскільки сприяє досягненню переслідуваної мети гарантування повернення вказаних боргів (див. рішення Європейського Суду від 13 листопада 2003 року за справою «Напияло проти Хорватії» (Napijalo v. Croatia), скарга N 66485/01, §§ 78-82).

Окрім того, навіть якщо міра, що обмежує свободу пересування особи є початково обґрунтованою, вона може стати неспіврозмірною й порушити права особи, якщо автоматично продовжується протягом тривалого часу (див. рішення Європейського Суду за справою «Луордо проти Італії » (Luordo v. Italy), скарга N 32190/96, § 96, ECHR 2003-IX), рішення Європейського Суду за справою «Фельдеш та Фельдешне Хайлік проти Угорщини» (Foldes and Foldesne Hajlik v. Hungary), скарга N 41463/02, § 35, ECHR 2006, рішення Європейського Суду за справою «Рінер проти Болгарії», § 121).

Надалі у пункті 50 вказаного рішення Європейський Суд з прав людини підкреслив, що у будь-якому випадку влада країни зобов`язана забезпечити те, що порушення права особи залишати його або її країну було від самого початку і протягом всієї тривалості - виправданим та пропорційним за будь-яких обставин.

Станом, на момент розгляду справи судом позивачем не надано до суду доказів виконання судового наказу по справі № 13/235-09-5706 виданого 26.02.2010 року Господарським судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь державної судноплавноп компанії «Чорноморське морське пароплавство» грошової суми у розмірі 4 409,26 грн., а також виконання листа по справі №2-6140/10 вiд 11.11.2010 року, який виданий Київським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми боргу у розмiрi 2 086 705.86 грн.

Крім того до суду на надано доказів скасування Ухвали Київського районного суду міста Одеси від 05.12.2011 у справі № 6-387/11, якою тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до виконання зобов`язань відповідно до судового наказу у справі №13/235-09-5706. виданого 26.02.2010 року Господарським судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» грошової суми у розмiрi 4409,26 грн., та виконавчого листа у справі № 2-6140/10 від 11.11.2010, який виданий Київським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми богу у розмірі 2086705,86 грн.

Також не надано доказів закриття виконавчих проваджень на виконання зазначених рішень.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності до частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

На думку суду, позивачем не надано суду достатніх доказів, якими підтверджується протиправність оскаржуваної бездіяльності, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову згідно положень ч.1 ст.245 КАС України.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Другого Київського відділу ДВС у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (вул.Ген.Петрова, 1, м.Одеса, 65065), за участю третьої особи на сторонi вiдповiдача Адміністрації державної прикордонної служби України (вул.Володимирська,30, м.Київ, 01601) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в місячний строк з дня отримання повного тексту судового рішення, в порядку п.15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя К.С. Єфіменко