Справа № 420/9387/21
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2021-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/9387/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Юхтенко Л.Р.,

за участю секретаря судового засідання Закуріної А.М.,

сторін:

позивач: ОСОБА_1 за ордером

відповідач: Мунтян Є.О.- за Витягом

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_2 НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, буд. 5) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-27937-51 від 25.02.2021 року,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 04 червня 2021 року надійшла позовна заява ОСОБА_2 НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, буд. 5) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-27937-51 від 25.02.2021 року про стягнення з позивача заборгованості зі сплати (недоїмки, штрафів, пені) у розмірі 37788, 74 грн.

Ухвалою від 09 червня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувана вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-27937-51 від 25.02.2021 року є протиправною та підлягає скасуванню.

Так, позивач зазначив, що у листопаді 2000 року він був зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності фізична особа та з 10.11.2000 року перебував на обліку в ГУДПС в Одеській області. Починаючи з 2001 року позивач не здійснював підприємницької діяльності, не подавав податкової звітності як фізична особа-підприємець та ніяких вимог та повідомлень про наявність заборгованості не отримував.

Позивач звернув увагу, що з січня місяця 2017 року по травень 2017 року працював у компанії «Пі Джі Трейд», дочірнє підприємство компанії «Палма Груп С.А.» на посаді водія автотранспортних засобів, з липня місяця 2017 року по серпень 2019 року працював в дочірньому підприємстві «Самсервіс Столиця» на посаді водій автотранспортних засобів, з серпня 2019 року по теперішній час працює в ДП «Інтегровані логістичні системи» на посаді водій автотранспортних засобів.

Таким чином, починаючи з січня місяця 2017 року і до сьогоднішнього дня позивач перебуває у трудових відносинах з різними установами і організаціями, як найманий працівник, що підтверджується відповідними довідками та копією трудової книжки, а тому позивач протягом вказаного періоду був застрахованою особою і єдиний внесок за нього регулярно нараховували та сплачували роботодавці у розмірі не меншому мінімальному розміру страхового внеску.

Окрім того, позивач звернув увагу, що 01 липня 2004 року набрав чинності Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», яким передбачено створення та формування Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та відповідно до ч. 1 ст. 42 цього Закону, якщо особа бажає стати підприємцем особисто повинна подати документи державному реєстратору.

Позивач зазначив, що оскільки позивач не мав намір продовжувати здійснювати підприємницьку діяльність, ним не було здійснено звернення відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» до державного реєстратора для проведення державної реєстрації позивача як суб`єкта підприємницької діяльності, та відповідно до Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», свідоцтва про державну реєстрацію, видані до 01 липня 2004 року вважаються недійсними.

Таким чином, позивач вважає, що станом на день винесення відповідачем оскаржуваної вимоги у позивача свідоцтво про реєстрацію його фізичної особи-підприємця було недійсним в силу Закону, так як позивач мав до 03.03.2012 року зареєструватись як фізична особа-підприємець, проте не зробив цього.

У встановлений судом строк відповідач ГУ ДПС в Одеській області надав відзив на позовну заяву (вхід. №ЕП/17366/21 року від 24 червня 2021 року), відповідно до якого відповідач проти задоволення позову заперечував та просив відмовити в задоволенні позову повністю, зазначивши, що відповідно до інформації з Електронної картки платника податків, позивач фізична особа-підприємець, яка обрала спрощену систему оподаткування, є платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, та станом на 31.01.2021 року має заборгованість з єдиного внеску в розмірі 37788,74 грн. за період з 2028 року по31.01.2021 року.

Позивачем в свою чергу надано відповідь на відзив (вхід. № Еп/20849/21 від 04.08.2021 року) , відповідно до якого наполягав на задоволенні позовних вимог.

Ухвалою від 04 серпня 2021 року продовжено строк підготовчого провадження по справі на 30 днів до 07 вересня 2021 року.

До суду 11 серпня 2021 року від відповідача надійшли письмові пояснення, в яких відповідач зазначив, що до контролюючого органу не надходили документи, що підтверджують державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця, відомості щодо зняття з обліку платника єдиного внеску в Органах Пенсійного фонду чи інші дані з ЄДР про припинення підприємницької діяльності.

Ухвалою, занесеною до протоколу підготовчого засідання від 30 серпня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті на 27 вересня 2021 року

На відкритому судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача на відкритому судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та просив відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши у вступному слові пояснення представника позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, суд встановив таке.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено паспортом громадянина України (а.с.10).

Так, суд встановив та не заперечується сторонами, що 08.11.2000 року ОСОБА_2 зареєстровано як суб`єкта підприємницької діяльності фізичну особу та з 10.11.2000 року перебував на обліку в Малиновській районні ДПІ ГУДПС в Одеській області.

Однак, не маючи намір продовжувати здійснювати підприємницьку діяльність, з набуттям чинності Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» з 01 липня 2004 року, яким передбачено створення та формування Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, позивачем не було здійснено звернення відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» до державного реєстратора для проведення державної реєстрації позивача як суб`єкта підприємницької діяльності.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, у реєстрі відсутній запис про ОСОБА_2 (а.с. 70).

Також, суд встановив, що ГУДПС в Одеській області 25 лютого 2021 року прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-27937-51, відповідно до якої від ОСОБА_2 вимагається сплатити борг зі сплати єдиного внеску у розмірі 37788,74 грн. (а.с.12).

На підтвердження тому, що позивач обліковується у податковому органі як фізична особа підприємець, стан платника « 0», відповідачем надано до суду скріншот з бази даних.

Одночасно, суд встановив, що з січня місяця 2017 року по травень 2017 року позивач працював у компанії «Пі Джі Трейд», дочірнє підприємство компанії «Палма Груп С.А.» на посаді водія автотранспортних засобів, з липня місяця 2017 року по серпень 2019 року працював в дочірньому підприємстві «Самсервіс Столиця» на посаді водій автотранспортних засобів, з серпня 2019 року по теперішній час працює в ДП «Інтегровані логістичні системи» на посаді водій автотранспортних засобів, що підтверджено записами у трудовій книжці та довідками про доходи, видані позивачу вказаними підприємствами.

Також за вказаний період роботодавцями за позивача був сплачений єдиний внесок, що підтверджено реєстром застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, відомості про застраховану особу (Форма ОК-7) (а.с. 71-72).

Крім того, судом досліджена інтегрована картка платника податків (а.с. 40-41).

Не погоджуючись із зазначеною вимогою, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать задоволенню повністю, з огляду на таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено).

Аналізуючи правомірність прийняття оскаржуваного рішення, що є змістом правовідносин у цій справі, відповідно до приписів ст. 2 КАС України, суд виходить із такого.

Відносини, які виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців врегульовано Конституцією України, Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» від 15.05.2003 року № 755-IV (далі - Закон № 755-IV), який набрав чинності з 1 липня 2004 року, та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до даного Закону.

Частиною 1 статті 3 Закону № 755-IV визначено, що дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності та підпорядкування, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців.

Згідно з частиною 1 статті 9 вказаного Закону № 755-IV, відомості про юридичну особу, громадське формування, що не має статусу юридичної особи, та фізичну особу - підприємця вносяться до Єдиного державного реєстру на підставі: 1) відповідних заяв про державну реєстрацію; 2) документів, що подаються для проведення інших реєстраційних дій; 3) відомостей, отриманих у результаті інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром та інформаційними системами державних органів.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 вказаного Закону, відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, використовуються для ідентифікації юридичної особи або її відокремленого підрозділу, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, фізичної особи - підприємця, у тому числі під час провадження ними господарської діяльності та відкриття рахунків у банках та інших фінансових установах.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону № 755-IV, відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, є відкритими і загальнодоступними (крім реєстраційних номерів облікових карток платників податків та паспортних даних) та у випадках, передбачених цим Законом, за їх надання стягується плата.

Згідно з ч. 1 ст. 25 вказаного вище Закону, державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі: 1) документів, що подаються заявником для державної реєстрації; 2) судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, а також що надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» щодо: визнання повністю або частково недійсними рішень засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу; визнання повністю або частково недійсними змін до установчих документів юридичної особи; заборони (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій; накладення/зняття арешту корпоративних прав; зобов`язання вчинення реєстраційних дій; скасування реєстраційної дії/запису в Єдиному державному реєстрі; виділу юридичної особи; провадження у справах про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, прийнятих відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»; припинення юридичної особи, що не пов`язано з банкрутством юридичної особи; відміни державної реєстрації припинення юридичної особи; припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, що не пов`язано з банкрутством юридичної особи; відміни державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця; відміни в порядку апеляційного/касаційного оскарження рішення суду, на підставі якого вчинено реєстраційну дію; 3) рішень, прийнятих за результатами оскарження в адміністративному порядку відповідно до статті 34 цього Закону.

Порядок проведення державної реєстрації та інших реєстраційних дій на підставі документів, що подаються заявником для державної реєстрації, включає: 1) заповнення форми заяви про державну реєстрацію - у разі подання документів особисто заявником (за бажанням заявника); 2) прийом документів за описом - у разі подання документів у паперовій формі; 3) виготовлення копій документів в електронній формі - у разі подання документів у паперовій формі; 4) внесення копій документів в електронній формі до Єдиного державного реєстру; 5) перевірку документів на наявність підстав для зупинення розгляду документів; 6) перевірку документів на наявність підстав для відмови в державній реєстрації; 7) прийняття рішення про проведення реєстраційної дії - для громадських формувань, символіки та засвідчення факту наявності всеукраїнського статусу громадського об`єднання; 8) проведення реєстраційної дії (у тому числі з урахуванням принципу мовчазної згоди) за відсутності підстав для зупинення розгляду документів та відмови в державній реєстрації шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру; 9) формування та оприлюднення на порталі електронних сервісів виписки, результатів надання адміністративних послуг у сфері державної реєстрації та установчих документів; 10) видача за бажанням заявника виписки з Єдиного державного реєстру у паперовій формі за результатами проведеної реєстраційної дії (у разі подання заяви про державну реєстрацію у паперовій формі). Виписка з Єдиного державного реєстру у паперовій формі надається з проставленням підпису та печатки державного реєстратора (частина 2 статті 25 Закону № 755-IV).

Позивач зазначив, що у 2000 році його було зареєстровано як фізичну особу-підприємця та отримано свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця та після прийняття Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» від 15.05.2003 року № 755-IV (далі - Закон № 755-IV), який набрав чинності з 1 липня 2004 року, позивачем не подано державному реєстратору документів щодо проведення державної реєстрації.

Реєстрація та перереєстрація суб`єктів підприємницької діяльності, зареєстрованих до 1 липня 2004 року, проводилася в порядку передбаченому Постановою Кабінету Міністрів України № 740 від 24.05.1998 року (далі - Постанови КМУ № 740).

Відповідно до пункту 2 Постанови КМУ № 740 від 25.05.1998 року, державна реєстрація суб`єктів підприємницької діяльності проводиться у виконавчому комітеті міської, районної у місті ради або в районній, районній міст Києва і Севастополя державній адміністрації (далі - органи державної реєстрації) за місцезнаходженням або місцем проживання суб`єкта, якщо інше не передбачено законом.

Так, суд встановив та не заперечується сторонами, що 10.11.2000 року ОСОБА_2 було взято на облік у Малиновській ДПІ (а.с.58).

Відповідно до витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 16.08.2021 року стосовно фізичної особи- підприємця ОСОБА_2 відсутні відомості щодо внесення про державну реєстрацію (а.с. 70).

Відповідач зазначив, що стосовно позивача не проводилась державна реєстрація припинення підприємницької діяльності, а тому позивач не втратив статусу фізичної особи-підприємця, в зв`язку з чим повинен сплачувати єдиний внесок.

Однак, суд не погоджується з такими доводами відповідача, з огляду на таке.

Так, суд встановив, що позивачем після 01 січня 2004 року не подавались державному реєстратору документи для проведення державної реєстрації позивача як суб`єкта підприємницької діяльності.

Відповідно до Закону України від 26.11.2015 року № 835-VIII «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» та деяких інших законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень з державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» повноваження у сфері державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців буди передані від територіальних органів Міністерства юстиції України органам місцевого самоврядування.

Відповідно до прикінцевих та перехідних положеннях Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» від 01.07.2010р. № 2390-VI визначено порядок включення до Єдиного державного реєстру відомостей про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зареєстрованих до 1 липня 2004 року.

Так, фізичні особи - підприємці, створені та зареєстровані до 1 липня 2004 року, зобов`язані у встановлений пунктом 2 цього розділу строк подати державному реєстратору реєстраційну картку для включення відомостей про них до Єдиного державного реєстру та для заміни свідоцтв про їх державну реєстрацію на свідоцтва про державну реєстрацію єдиного зразка або для отримання таких свідоцтв. За результатами проведеної тимчасовими міжвідомчими спеціальними комісіями роботи відомості про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зареєстрованих до 1 липня 2004 року, включаються до Єдиного державного реєстру, з відміткою про те, що свідоцтва про їх державну реєстрацію, оформлені з використанням бланків старого зразка та видані до 1 липня 2004 року, вважаються недійсними.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 16.08.2021 року, в Єдиному державному відсутні дані про державну реєстрацію ОСОБА_2 , оскільки позивач до 01.01.2014 року не здійснив заходів щодо перереєстрації, тому його свідоцтво про державну реєстрацію вважається недійсним.

У постанові від 01 липня 2020 року по справі № 260/81/19 Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що статус ФОП є формою реалізації конституційного права на підприємницьку діяльність, відсутність підтвердженого у визначеній державою формі реалізації цього права у нових умовах нормативно-правового регулювання після 2004 року виключає можливість автоматичного перенесення набутих до 01 липня 2004 року ознак суб`єкта господарювання, оскільки особа не може бути примушена до реалізації наданого їй права в цих умовах, а користується ним на власний розсуд (п. 79 постанови ВП Верховного Суду).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», платниками єдиного внеску, серед іншого, є фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань).

Таким чином, враховуючи те, що позивач не зареєстрований, як фізична особа-підприємець, суд вважає, що у нього відсутній обов`язок щодо сплати єдиного внеску.

У постанові від 01 липня 2020 року по справі № 260/81/19 Велика Палата Верховного Суду зробила висновок <…89.З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що відсутність офіційного підтвердження в ОСОБА_1 статусу ФОП шляхом проходження реєстраційних процедур у порядку, визначеному Законом № 755-IV, що виключає можливість законного здійснення підприємницької діяльності та отримання відповідних доходів, за відсутності фактичних доказів протилежного, виключає і можливість формальної та фактичної участі позивача у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування за відповідним статусом…>

Таким чином, враховуючи правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 липня 2020 року по справі № 260/81/19, суд доходить висновку, що у позивача відсутній обов`язок для нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування як фізична особа підприємець, а тому вимога про сплату боргу (недоїмки) від 18 лютого 2021 року № Ф-33038-51 є протиправною та підлягає скасуванню, а позовні вимоги належать задоволенню.

Доводи позивача щодо відсутності підстав для сплати єдиного внеску, оскільки він перебуває у трудових відносинах та за нього сплачує єдиний внесок роботодавець, не беруться судом до розгляду, оскільки судом встановлені обставини щодо відсутності правових підстав вважати позивача фізичною особою підприємцем, та необхідності нарахування йому єдиного внеску як фізичній особі підприємцю.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, оцінюючи встановлені факти, суд дійшов висновку, що відповідач, заперечуючи проти позову не довів, з посиланням на відповідні докази, правомірності свого рішення, а тому позовні вимоги належать задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, буд. 5) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-27937-51 від 25.02.2021 року,- задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС в Одеській області Ф-27937-51 від 25.02.2021 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДПС в Одеській області (код ЄДРПОУ ВП 44069166, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) на користь ОСОБА_2 НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок).

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст. 295,297 КАС України, з урахуванням п.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України, п. 3 розділу УІ Прикінцевих положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено та підписано « 07» жовтня 2021 року.

Суддя Л.Р. Юхтенко