Справа № 560/5495/20
Суддя: Жук А.В.
Дата ухвалення: 2021-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

07 жовтня 2021 року

Київ

справа №560/5495/20

адміністративне провадження № К/9901/5839/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Жука А.В.,

суддів: Смоковича М.І., Мельник-Томенко Ж.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до Кам`янець-Подільської районної ради про визнання протиправним та скасування розпорядження, провадження в якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 листопада 2020 року ( у складі головуючого судді Петричковича А.І.) та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року (у складі колегії: головуючого судді: Білої Л.М., суддів: Гонтарука В. М., Курка О. П.) у справі №560/5495/20,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Кам`янець-Подільської районної ради, в якому просив визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Кам`янець-Подільської районної ради "Про проведення конкурсу на зайняття посади генерального директора комунального некомерційного підприємства "Кам`янець-Подільська центральна районна лікарня" №26-р від 26 червня 2020 року в частині третього пункту, а саме: "Комісії по проведенню конкурсного відбору кандидатів на призначення керівниками підприємств та установ комунальної власності, утвореної розпорядженням голови районної ради від 26.06.2020 р. №24-р, надати повноваження щодо проведення конкурсу на зайняття посади, зазначеної в пункті 1 цього розпорядження, відповідно до вимог чинного законодавства".

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач виходив з того, що надання головою районної ради 26 червня 2020 року повноважень щодо проведення конкурсу на посаду генерального директора КНП "Кам`янець-Подільська ЦРЛ" постійно діючій комісії районної ради по проведенню конкурсного відбору кандидатів на призначення керівниками підприємств та установ, спричинило неправомочну процедуру проведення самого конкурсу. Також позивач відзначав про протиправні проміжні рішення комісії, які мали місце в ході проведення конкурсу, як то про не допуск позивача до участі в конкурсі та про обрання переможця конкурсу.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 листопада 2020 року, залишеною без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року, в задоволенні позову відмовлено.

Суд першої інстанції зокрема виходив з того, що позивач у цій адміністративній справі фактично оскаржує 1-й етап проведення конкурсу, а саме рішення про проведення конкурсу в частині, яким є розпорядження №26-р від 26.06.2020. У позові та відповіді на відзив підставами (мотивами) для скасування розпорядження в частині позивачем визначені: 1) не відповідність суб`єктного складу комісії вимогам Порядку №1094; 2) не відповідність кількісного складу комісії Порядку №1094; 3) утворення комісії не повноважним органом, які не стосуються етапу прийняття рішення про проведення конкурсу, що оскаржує позивач. При цьому, позивач не враховує, що персональний склад комісії по проведення конкурсу затверджено розпорядженням №24-р від 26.06.2020, яке не оскаржується.

Крім цього, суд першої інстанції зазначав, що потрібно брати до уваги те, що ОСОБА_1 подано до суду ряд позовів, в яких він оскаржує рішення комісії по проведення конкурсу у справах №560/4567/20, №560/5509/20, №560/5546/20 (на час розгляду немає рішень, які набрали законної сили), тому у цих справах судом буде дана оцінка: 1) формуванню комісії (2 етап); 2) підготовки до проведення конкурсу (3 етап); проведенню конкурсу (4 етап); 3) оприлюдненню результатів конкурсу (5 етап), адже фактично позивач оскаржує свій не допуск до конкурсу.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач не довів позовні вимоги, а суб`єкт владних повноважень довів, що не порушив закон та прав позивача, видавши розпорядження №26-р від 26.06.2020 "Про проведення конкурсу на зайняття посади генерального директора некомерційного підприємства "Кам`янець - Подільська центральна районна лікарня", з урахуванням розгляду судами справ №560/4567/20, №560/5509/20, №560/5546/20 в яких повинна даватись оцінка безпосередньо конкурсу та встановлення чи не встановлення порушення прав ОСОБА_1 .

Суд апеляційної інстанції, погоджуючись із висновками суду першої інстанції, зазначав, що, приймаючи оскаржуване розпорядження, відповідач діяв в межах наданих їм повноважень та на виконання вимог встановлених Порядком проведення конкурсу на зайняття посади керівника державного, комунального закладу охорони здоров`я.

Також, судом апеляційної інстанції вказувалось, що обґрунтовуючи позовні вимоги та апеляційну скаргу, позивач вказує, що розпорядженням №26-р від 26.06.2020 порушено його гарантовані Конституцією України права, позаяк, подаючи заяву на участь в конкурсі та претендуючи стати його переможцем і обійняти вакантну посаду, він мав законне право очікувати, що як конкурс загалом, так і комісія з проведення конкурсу будуть повністю відповідати вимогам закону.

Однак, в ході розгляду справи, як зазначає суд апеляційної інстанції, не встановлено, а позивачем не доведено порушення його прав. Більше того, судова колегія відмітила, що саме прийняття та виконання такого розпорядження в подальшому, сприяло реалізації позивачем можливості участі у конкурсі на заміщення вакантної посади генерального директора КНП "Кам`янець-Подільської ЦРЛ".

В обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, описаних вище, зважаючи на їхній зміст та юридичну природу, колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що оскаржене розпорядження не зачіпає прав позивача як претендента на посаду КНП "Кам`янець-Подільської ЦРЛ", а наведені в позовній заяві та в апеляційній скарзі аргументи не доводять існування реального негативного впливу на конкретні права чи інтереси позивача у зв`язку з виданням розпорядження №26-р від 26.06.2020, що унеможливлює застосування обраного ним способу захисту шляхом визнання цього акта протиправним та нечинним.

Не погодившись із рішеннями судів попередніх інстанції, ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій, касатор просить скасувати рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 листопада 2020 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування касаційної скарги зазначається, що суд апеляційної інстанції, помилково констатуючи, що оскаржуване Розпорядження Голови Районної ради «не зачіпає прав позивача, як претендента», а поданий позов має ознак «абстрактного», при застосуванні норми права - «право на судовий захист», не врахував правовий висновок, який регулює, на думку касатора, подібні правовідносини, а саме висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі №522/3665/17.

Касатор зазначає, що подаючи заяву на участь в конкурсі та претендуючи стати його переможцем і обійняти вакантну посаду, позивач мав законне право та охоронюваний законом інтерес претендувати та очікувати, що як конкурс загалом і Комісія із проведення конкурсу, зокрема, будуть повністю відповідати вимогам Закону, тобто бути законними.

На переконання позивача, відновлення його порушеного права на проведення оголошеного конкурсу за його участю на підставі поданої ним заяви відповідно до приписів чинного законодавства, а також належною комісією, можливо виключно шляхом скасування оскаржуваного Розпорядження, яким проведення конкурсу було доручено, як вважає позивач, неналежному суб`єкту.

Також, касатором зазначається, що за умови, якби Конкурсна комісія була сформована належним органом управління, а саме Районною радою, як колегіальним органом, а не одноосібно її Головою, якби кількісний склад Конкурсної комісії становив від 6 до 9 осіб, а не 15, як у даному випадку, і якби до складу Конкурсної комісії входили в рівній кількості по 2-3 представники і органу управління, і громадськості, і трудового колективу медичного закладу, який мав намір очолити позивач, а не 13 представників Районної ради та 2 представники Районної адміністрації та жодного представника трудового колективу і громадськості, то зовсім не очевидно, як би склався сам конкурс, та які б подальші рішення були ухвалені.

Таким чином, як вважає касатор, первинне порушення Закону в частині «формування» Конкурсної комісії, апріорі робить весь конкурс та ухвалені в його межах рішення за межами правового поля, відтак, визнанню протиправним та скасуванню підлягає першоджерело у ланцюжку порушень законодавства, а не вибірково одне із них тощо.

Ухвалою Верховного Суду від 15.03.2021 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 листопада 2020 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року у справі №560/5495/20.

Зі змісту вказаної ухвали про відкриття касаційного провадження у цій справі слідує, що провадження у справі відкрито з підстав, визначених пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України. Даною нормою передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Відповідно до статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши за матеріалами справи доводи касаційної скарги, які стали підставою для відкриття даного касаційного провадження та встановлені фактичні обставини справи колегія суддів Верховного Суду виходить з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням 33 (позачергової) сесії VII скликання Кам`янець-Подільської районної ради Хмельницької області №7 від 21.12.2018 "Про реорганізацію Кам`янець-Подільської ЦРЛ" ухвалено реорганізувати Кам`янець-Подільську ЦРЛ шляхом перетворення її в КНП "Кам`янець-Подільська ЦРЛ".

Рішенням 35 сесії VII скликання Кам`янець-Подільської районної ради №14 від 16.05.2019 "Про затвердження Статуту КНП "Кам`янець-Подільська ЦРЛ" затверджено Статут ЦРЛ.

Рішенням 45 сесії VII скликання Кам`янець-Подільської районної ради №5 від 11.06.2020 "Про внесення змін до Статуту КНП "Кам`янець-Подільська ЦРЛ та затвердження його в новій редакції" внесені зміни до пунктів 7.2 та 7.4.5 Статуту ЦРЛ та затверджено Статут ЦРЛ в новій редакції.

Відповідно до пункту 1.4 Статуту ЦРЛ засновником, власником та органом управління майном підприємства є Кам`янець-Подільська районна рада.

Розпорядженням Голови Кам`янець-Подільської районної ради Хмельницької області №26-р від 26.06.2020 "Про проведення конкурсу на зайняття посади генерального директора КНП "Кам`янець-Подільська ЦРЛ" вирішено, зокрема:

1) провести конкурс на зайняття посади Генерального директора ЦРЛ;

2) Конкурсній комісії надано повноваження щодо проведення конкурсу.

Розпорядженням Голови Кам`янець-Подільської районної ради №24-р від 26.06.2020 "Про затвердження складу комісії по проведенню конкурсного відбору кандидатів на призначення керівниками підприємств та установ комунальної форми власності" створено Конкурсну комісію та затверджено її персональний склад.

На засіданні Конкурсної комісії, яке відбулося 13.07.2020, було ухвалено ряд рішень, зокрема:

- обрання заступника, секретаря комісії та делегування представників трудового колективу до складу комісії по проведенню конкурсного відбору кандидатів на призначення керівниками підприємства установ комунальної форми власності;

- про визначення основних особливостей проведення конкурсу на зайняття посади генерального директора комунального некомерційного підприємства "Кам`янець-Подільська центральна районна лікарня";

- про встановлення вимог до претендентів на заміщення вакантної посади з урахуванням вимог, визначених законодавством;

- про оголошення конкурсу на зайняття посади генерального директора комунального некомерційного підприємства "Кам`янець-Подільська центральна районна лікарня".

В газеті "Край Кам`янецький" за №29 від 17.07.2020 було опубліковано витяг із даного Оголошення про проведення конкурсу.

13 серпня 2020 року позивач особисто подав голові Конкурсної комісії заяву про участь у конкурсі разом із запечатаним пакетом документів, набувши статусу претендента на посаду Генерального директора КНП "Кам`янець-Подільська ЦРЛ".

На засіданні комісії 08 вересня 2020 року було проголосоване питання про не допущення до участі в конкурсі кандидата ОСОБА_2 , про що йому було повідомлено на його електронну адресу.

11 вересня 2020 року відбулося засідання комісії на якому було обрано переможця конкурсу ОСОБА_3 і оприлюднено вказану інформацію на сайті райради.

Як з`ясовано судами попередніх інстанцій, позивач, в межах даної справи, оскаржує п. 3 розпорядження Голови Кам`янець-Подільської районної ради Хмельницької області №26-р від 26.06.2020 відповідно до якого, комісії по проведенню конкурсного відбору кандидатів на призначення керівниками підприємств та установ комунальної власності, утвореної розпорядженням голови районної ради від 26.06.2020 р. №24-р, надано повноваження щодо проведення конкурсу на зайняття посади, зазначеної в пункті 1 цього розпорядження, відповідно до вимог чинного законодавства.

Як вже було зазначено, в обґрунтування наявності підстав касаційного оскарження ОСОБА_2 зокрема вказує на те, що суд апеляційної інстанції при застосуванні норми права - «право на судовий захист», не врахував правовий висновок, який регулює, на думку касатора, подібні правовідносини, а саме висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі №522/3665/17 за позовом особи до Одеської міської ради, треті особи: Державна податкова інспекція у Суворовському районі м.Одеси Головного управління ДФС в Одеській області, Державна податкова інспекція у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області, Державна податкова інспекція у Київському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області, Комунальне підприємство ОБЛТРАНСБУД, Головне управління ДФС України в Одеській області, Комунальне підприємство Гідропарк ЛУЗАНІВКА, Комунальне підприємство Спеціалізований монтажно-експлуатаційний підрозділ, Комунальне підприємство ЛАНЖЕРОН, Державна податкова інспекція у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області, Комунальне підприємство ТЕПЛОПОСТАЧАННЯ МІСТА ОДЕСИ, Комунальне підприємство електричних мереж зовнішнього освітлення ОДЕСМІСЬКСВІТЛО, Комунальне підприємство МІСЬКІ ДОРОГИ, Комунальне підприємство ОДЕСМІСЬКЕЛЕКТРОТРАНС, Комунальне підприємство ОДЕСРЕКЛАМА, Комунальне підприємство МІСЬКЕ КАПІТАЛЬНЕ БУДІВНИЦТВО, Комунальне підприємство ЦЕНТР ЕКОЛОГІЧНИХ ПРОБЛЕМ ТА ІНІЦІАТИВ, Комунальне підприємство МІСЬКЗЕЛЕНТРЕСТ, Благодійний фонд СТУДЕНТСЬКА ЦЕРКВА, Комунальне підприємство СЕРВІСНИЙ ЦЕНТР, Комунальне підприємство Одеське електротехнічне експлуатаційно-монтажне підприємство, Комунальне підприємство МІСЬКЕ АГЕНТСТВО З ПРИВАТИЗАЦІЇ ЖИТЛА ,- про визнання протиправним та скасування наказу, визнання противними та зобов`язання вчинити дії, в якій колегія суддів Верховного Суду висловила наступні правові висновки, на які власне посилається касатор:

« 56. …Умовою звернення до суду з позовом про визнання незаконним (протиправним) рішення органу місцевого самоврядування є заінтересованість позивача;

58. Заінтересованість повинна мати правовий характер, який виявляється в тому, що рішення суду повинно мати правові наслідки для позивача;

64. За своїм смисловим навантаженням термін законний інтерес є тотожним охоронюваному законом інтересу, оскільки саме законність обумовлює надання інтересу правової охорони;

66. …Інтерес, навіть перебуваючи під охороною закону чи права, на відміну від суб`єктивного права, не має такої правової можливості, як останнє, оскільки не забезпечується юридичним обов`язком іншої сторони. Законний інтерес відбиває лише легітимне прагнення свого носія до того, що не заборонено законом, тобто тільки його бажання, мрію, потяг до нього, а отже - й не юридичну, а фактичну (соціальну) можливість.

Це прагнення у межах сфери правового регулювання до користування якимось конкретним матеріальним або нематеріальним благом. Відмінність такого блага від блага, яке охоплюється змістом суб`єктивного права, полягає в тому, що користування благом, на яке особа має право, визначається можливістю в рамках закону, а до якого має законний інтерес - без вимог певних дій від інших осіб або чітко встановлених меж поведінки…;

72. …Оскільки йдеться про обмеження доступу до судочинства, очевидність відсутності у позивача законного інтересу повинна бути поза межами обґрунтованого сумніву. Якщо такий сумнів є, він повинен тлумачитися на користь позивача, а отже у цьому випадку суд повинен розглянути справу по суті. Це питання повинно вирішуватися, насамперед, судом першої інстанції, який має широку дискрецію;

85. З наведеного випливають такі ознаки потерпілого від порушення законного інтересу:

(а) безпосередньо йому належить законний інтерес, на захист якого подано позов;

(б) має місце безпосередній негативний вплив порушення на позивача або обгрунтована ймовірність негативного впливу на позивача у майбутньому. Зокрема, якщо позивач змушений змінити свою поведінку або існує ризик бути притягнутим до відповідальності;

(в) негативний вплив є суттєвим (зокрема, позивачеві завдано шкоду);

(г) існує причинно-наслідковий взаємозв`язок між законним інтересом, оскаржуваним актом та стверджуваним порушенням.

Зазначені критерії не мають застосовуватись механічно та негнучким способом. Суд повинен захищати усе розмаїття законних інтересів особи, а тому у кожній конкретній справі дослідження інтересу особи через призму наведених критеріїв буде слугувати гарантією захисту таких інтересів» тощо.

Верховний Суд зауважує, що в контексті, в якому посилається касатор на постанову Верховного Суду від 20.02.2019 у справі №522/3665/17 - «право на судовий захист», ключовим є висновок, що коли «…йдеться про обмеження доступу до судочинства, очевидність відсутності у позивача законного інтересу повинна бути поза межами обґрунтованого сумніву. Якщо такий сумнів є, він повинен тлумачитися на користь позивача, а отже у цьому випадку суд повинен розглянути справу по суті…».

В цій справі позов ОСОБА_1 було розглянуто по суті судом першої та апеляційної інстанції та ухвалено рішення по суті позовних вимог про відмову у задоволенні позову, а отже, в даному випадку не йдеться про обмеження у доступі до правосуддя.

Разом з тим, відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадку, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Верховний Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Вказаний висновок висловила Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 05.05.2020 у справі № 281/129/17.

Також, Верховним Судом, зокрема у постанові від 01.07.2021 у справі № 640/14207/19 висловлено позицію, що подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

При цьому, обставини, які формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, та оцінка судами їх сукупності не можна визнати як подібність правовідносин (аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в ухвалах від 30.11.2020 по справі №826/7001/17 та від 01.06.2021 по справі 826/17606/14).

З огляду на зазначене, виходячи зі змісту правовідносин у справі №522/3665/17, на висновки Верховного Суду за результатом розгляду якої посилається касатор, колегія суддів дійшла висновку, що такі виходять із правовідносин, що не є подібними із даною адміністративною справою.

За правилами пункту 5 частини першої статті 339 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

Відповідно до частини другої статті 339 КАС України про закриття касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу.

Враховуючи наведене, перевіривши доводи касаційної скарги, які стали підставою для відкриття даного касаційного провадження, встановлені фактичні обставини, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про наявність підстав для закриття даного касаційного провадження, на підставі пункту 5 частини 1 статті 339 КАС України.

Керуючись статтями 339, 355, 359 КАС України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

Закрити касаційне провадження №К/9901/5839/21 за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 листопада 2020 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року у справі №560/5495/20.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не оскаржується.

...........................

...........................

...........................

А.В. Жук

М.І. Смокович

Ж.М. Мельник-Томенко ,

Судді Верховного Суду