Справа № 120/7525/21-а
Суддя: Маслоід Олена Степанівна
Дата ухвалення: 2021-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

08 жовтня 2021 р. Справа № 120/7525/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маслоід О.С., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу:

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до: Погребищенської міської ради (вул. Б. Хмельницького, б. 77, м. Погребище, Вінницька обл., 22200)

про: визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовною заявою до Погребищенської міської ради (далі - відповідач) про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не розгляду клопотання позивача про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2 га кадастровий номер № :10:000:0341, розташовану на території Очеретнянської сільської ради Погребищенського р-ну Вінницької обл.; зобов`язання відповідача розглянути заяву та подані документи та прийняти за наслідком розгляду рішення щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2 га кадастровий номер № :10:000:0341, розташовану на території Очеретнянської сільської ради Погребищенського р-ну Вінницької обл. у відповідності до положень ЗК України; визнання протиправним та скасування рішення 9 сесії 8 скликання відповідача від 18.05.2021 року № 74-9-8/660 «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо об`єднання земельних ділянок» в частині земельної ділянки площею 2 га кадастровий номер № :10:000:0341, розташовану на території Очеретнянської сільської ради Погребищенського р-ну Вінницької обл..

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 02.02.2021 року звернувся до відповідача із проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства з метою його затвердження та передачі земельної ділянки у власність. Однак, станом на момент звернення до суду з даним позовом, відповідачем не розглянуто поданий проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність чим порушено ч. 9 ст. 118 ЗК України, а саме не прийнято в двотижневий строк рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. На думку позивача, відповідач створив перешкоди у реалізації його конституційних прав на отримання земельної ділянки безоплатно у власність. Тому, з метою зобов`язання відповідача затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Ухвалою від 14.07.2021 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, а також визначено, що вона буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

19.07.2021 року за вх. № 42037/21 позивачем через канцелярію суду подано заяву про забезпечення позову.

Ухвалою від 21.07.2021 року у задоволенні вказаної заяви відмовлено.

02.08.2021 за вх. № 46083/21 відповідачем надано до суду відзив на позовну заяву, в якому останній з позовними вимогами не погоджується та у їх задоволенні просить відмовити. Вказує, що на розгляд 7 сесії 8 скликання було винесено та розглянуто проект рішення "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 ", але такий проект не отримав достатньої кількості голосів депутатів ради. Отже, ним була розглянута заява позивача у встановлений законом строк та протиправної бездіяльності він не допускав. Крім того, відповідач звертає увагу, що бажана для позивачки земельна ділянка належить до громадських пасовищ, а тому не може надаватись у власність громадян для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Також відповідач вважає, що цей спір не належить до юрисдикції адміністративних судів, оскільки стосується цивільного права та має вирішуватися в порядку цивільного судочинства. Відповідач зазначає, що позовну заяву від імені позивачки підписав адвокат, повноваження якого не підтверджуються оформленим належним чином ордером про надання правової допомоги. Відтак позов подано особою без підтвердженого права на його підписання, що має наслідком залишення позовної заяви без розгляду.

05.08.2021 року за вх. № 47192/21 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивачка заперечує доводи та аргументи відповідача, викладені у відзиві, та просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Позивач зазначає, що під час розгляду клопотання про затвердження проекту землеустрою відповідач не дотримався вимог закону, оскільки не прийняв рішення за наслідками його розгляду. Крім того, звертає увагу, що бажана для позивачки земельна ділянка будь-яким третім особам не передана і в позивачки також ще не виникло право власності на неї. Водночас це виключає наявність спору про цивільне право. Щодо цільового призначення земельної ділянки як пасовища, то позивачка просить врахувати, що зміна цільового призначення земель сільськогосподарського призначення здійснюється за погодженими проектами землеустрою щодо їх відведення. Тому, з огляду на те, що позивачка подала на розгляд відповідача проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність зі зміною цільового призначення, у відповідача немає перешкод для прийняття рішення щодо затвердження проекту. Також позивачка зазначає, що до позовної заяви було додано оформлений належним чином ордер про представництво адвокатом її інтересів.

11.08.2021 року за вх. № 48963/21 до суду надійшли заперечення, у яких відповідач наголошує на тому, що Погребищенська міська рада не допустила протиправної бездіяльності при розгляді заяви позивачки про затвердження проекту землеустрою, тоді як позивачка в цій частині доводів відзиву не спростував. Крім того, позивачка вийшла за межі позовних вимог, оскільки навела у відповіді обґрунтування правомірності надання у власність земельних ділянок, які належать до пасовищ за цільовим призначенням, що не є причиною відмови у наданні земельної ділянки у власність позивачки.

30.08.2021 року за вх. № 53104/21 від позивача надійшли додаткові пояснення за позовною заявою, а 10.09.2021 року за вх. № 56889/21 заява відповідача про залишення цих пояснень без розгляду як таких, що подані з порушенням вимог закону та є зловживанням процесуальними правами учасника справи.

Вирішуючи питання про можливість прийняття до розгляду додаткових пояснень позивачки, суд зазначає, що згідно з ч. 2 ст. 159 КАС України заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Отже, подання стороною додаткових письмових пояснень нормами процесуального права не передбачено.

Винятком є положення ч. 5 ст. 159 КАС України, відповідно до яких суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це необхідним.

Тобто додаткові пояснення в адміністративному процесі можуть надаватися стороною лише за ініціативою суду та лише щодо окремого питання.

Водночас вказаних обов`язкових умов позивачка не дотрималася та подала суду додаткові письмові пояснення з власної ініціативи. В іншому разі це порушуватиме принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом.

Крім того, за своїм змістом такі пояснення є заявою про зміну підстав та предмету позову. Подання цієї заяви може здійснюватися позивачем в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 47 КАС України, якого у даному випадку не дотримано.

Наведене свідчить про неможливість прийняття до розгляду додаткових письмових пояснень позивачки та їх врахування судом під час ухвалення рішення у справі.

Разом з тим суд вважає помилковими доводи відповідача про зловживання стороною позивача процесуальними правами у зв`язку з поданням таких пояснень, оскільки відповідні дії позивачки не охоплюються складом процесуального порушення, передбаченого ч. 2 ст. 45 КАС України.

Крім того, під час розгляду справи суд відхиляє твердження відповідача, наведені у відзиві на позов, що позовну заяву від імені позивача підписано неуповноваженою особою.

Суд не встановив будь-якої невідповідності вимогам чинного законодавства ордера серії ВН № 182714 від 08.07.2021 року, наданого адвокатом Путіліним Є.В. на підтвердження його повноважень як представника позивачки.

Натомість відповідач, заперечуючи дійсність цього ордера, не зазначає, які саме порушення було допущено при його оформленні.

Ч. 4 ст. 243 КАС України передбачено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши усі обставини справи та надавши їм юридичну оцінку, суд встановив наступне.

03.02.2021 року за вх. № 46 позивач звернувся до відповідача з заявою по затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2 га кадастровий номер № :10:000:0341, що розташована за межами населеного пункту с. Очеретня.

11.03.2021 року на розгляд 7 сесії 8 скликання винесений проект рішення ради "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 ", що підтверджується відповідним витягом з протоколу сесії ради.

За результатами голосування за вказаний проект проголосували "за" 0 депутатів, "проти" 0, "утримались" 18, "не голосували" 4, «відсутні» - 5. Рішення не прийнято.

Підсумки голосування відображено у відомості про поіменне голосування від 11.03.2021 року.

Надалі позивачеві стало відомо, що рішенням 9 сесії 8 скликання від 18.05.2021 року № 74-9-8/660 «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо об`єднання земельних ділянок» надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо об`єднання земельних ділянок сільськогосподарського призначення комунальної власності, з визначеним цільовим призначенням 01.08 для сінокосіння та випасання худоби, в тому числі земельна ділянка за кадастровим номером № :10:000:0341 площею 2,0 га, яку він бажає отримати у власність.

Позивач вважає, що відповідач допустив протиправну бездіяльність, оскільки не прийняв рішення за результатами розгляду її клопотання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки та неправомірно прийняв рішення за № 74-9-8/660 від 18.05.2021 року «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо об`єднання земельних ділянок», чим створив їй перешкоди для завершення процедури приватизації земельної ділянки.

Відтак за захистом своїх прав та законних інтересів позивачка звернулася до суду з цим позовом.

Визначаючись стосовно позовних вимог, суд виходив з наступного.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У ст. 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За визначенням, наведеним у п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України, суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

П. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визнання предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Ч. 6 статті 118 ЗК України визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

На підставі ч. 7 цієї статті відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно з ч. 9, 10 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Конституційний Суд України в рішенні від 01.04.2010 року № 10-рп/2010 у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 143 Конституції України, пунктів "а", "б", "в", "г" статті 12 ЗК України, пункту 1 частини першої статті 17 КАС України вирішив, що положення пунктів "а", "б", "в", "г" статті 12 ЗК України в частині повноважень сільських, селищних, міських рад відповідно до цього Кодексу вирішувати питання розпорядження землями територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності треба розуміти так, що при вирішенні таких питань ці ради діють як суб`єкти владних повноважень.

Судом встановлено, що спір між сторонами виник на етапі затвердження відповідачем, як уповноваженим органом місцевого самоврядування, розробленого позивачем проекту землеустрою щодо відведення у її власність земельної ділянки комунальної власності для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га, розташованої на території Очеретнянської сільської ради.

Між тим, у матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про набуття третіми особами права власності або користування на зазначену земельну ділянку.

Отже, розгляд та вирішення даної справи належить до юрисдикції адміністративних судів, а доводи відповідача про наявність у даному випадку цивільного спору суд вважає безпідставними та до уваги не бере.

При цьому враховуються висновки, наведені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21.03.2018 року у справі № 536/233/16-ц, від 30.05.2018 року у справі № 127/16433/17, від 28.11.2018 року у справі № 820/4219/17, від 16.01.2019 року у справі № 361/2562/16-а та від 22.01.2019 року у справі № 371/957/16-а.

Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд зазначає таке.

Способи захисту порушених прав фізичної та юридичної особи у сфері публічно-правових відносин визначаються ст. 5 КАС України.

Згідно з ч. 1 вказаної статті кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, зокрема, шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Наведене узгоджується з повноваженнями суду при вирішенні справи, зокрема, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Таким чином, для прийняття рішення про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії суд неодмінно повинен встановити факт його бездіяльності та констатувати її протиправний характер внаслідок порушення прав, свобод та інтересів позивача з боку відповідача-суб`єкта владних повноважень.

Водночас протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень це зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо розгляду її клопотання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки та, як наслідок, зобов`язати відповідача розглянути вказане клопотання та прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою.

Втім, під час розгляду справи в межах предмету позову суд встановив, що відповідач не допустив бездіяльність, яку позивач оскаржує та яку вважає протиправною.

Згідно з ч. 1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Правовий статус відповідних рад визначається Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 року № 280 (далі Закон № 280).

Так, відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону № 280 виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 59 Закону № 280 рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Системний аналіз норм ч. 9 ст. 118 ЗК України та ч. 1, 2 ст. 59 Закону № 280 доводить, що при вирішенні клопотання громадянина про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення у приватну власність земельної ділянки із земель комунальної власності, у місцевої ради виникає обов`язок розглянути таке клопотання у передбачений законом строк (протягом двох тижнів з дня отримання проекту) і прийняти одне з наступних рішень: про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність; про відмову у передачі земельної ділянки у власність; про залишення клопотання без розгляду.

Водночас рішення про затвердження проекту землеустрою вважається прийнятим, якщо за нього проголосувала більшість депутатів від загального складу ради і, в такому разі, викладається у формі окремого документа.

Натомість проект рішення, який не отримав необхідної кількості голосів депутатів на свою підтримку, вважається відхиленим та не викладається у формі окремого документу про відмову у задоволенні клопотання, а відповідний результат голосування фіксується у протоколі, що ведеться на пленарному засіданні ради.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 09.12.2020 року у справі № 300/178/20.

Судом встановлено, що 11.03.2021 року на розгляд 7 сесії 8 скликання відповідача винесений проект рішення ради "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 ", що підтверджується відповідним витягом з протоколу сесії ради.

За результатами голосування за вказаний проект проголосували "за" 0 депутатів, "проти" 0, "утримались" 18, "не голосували" 4, «відсутні» - 5. Рішення не прийнято.

Відсутність необхідної кількості голосів для прийняття рішення є засвідченням факту відмови органу місцевого самоврядування - відповідача у затвердженні проекту землеустрою та передачі земельної ділянки у власність громадянина, яка згідно з положеннями ч. 10 ст. 118 ЗК України може бути оскаржена до суду.

Тобто, у даному випадку, клопотання позивачки вважається відхиленим, а рішення ради не повинно викладатися у формі окремого документу, а фіксується в протоколі пленарного засідання ради.

Отже, беручи до уваги обставини розгляду клопотання позивачки, суд доходить висновку про відсутність у діянні відповідача пасивної поведінки, яка б проявлялася у неприйнятті рішення. Адже внаслідок не набрання проектом рішення, за результатом голосування 11.03.2021 року, необхідної кількості голосів депутатів, вважається, що позивачеві відмовлено у затвердженні проекту землеустрою та передачі у її власність відповідної земельної ділянки.

З огляду на викладене, безпідставними є доводи позивача щодо неправомірної бездіяльності відповідача, яка, на думку позивача, полягає у не розгляді відповідачем вищезазначеного клопотання про затвердження проекту землеустрою.

За таких обставин, у задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльність відповідача, а також похідних вимог про зобов`язання відповідача вчинити певні дії належить відмовити.

Стосовно позовних вимог про визнання протиправним та скасувати рішення 9 сесії 8 скликання від 18.05.2021 року № 74-9-8/660 «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо об`єднання земельних ділянок» в частині земельної ділянки площею 2 га кадастровий номер № :10:000:0341, розташовану на території Очеретнянської сільської ради Погребищенського р-ну Вінницької обл., суд зазначає таке.

Оскаржуючи вказане рішення, позивачка лише зазначає, що його прийняттям відповідач намагається уникнути розгляду питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у її власність та створити перешкоди для завершення нею процесу безоплатної приватизації.

Проте судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях і відповідно до вимог ст. 242 КАС України повинно бути законним та обґрунтованим.

Крім того, судом встановлено, що рішення 9 сесії 8 скликання від 18.05.2021 року № 74-9-8/660 є складовою процедури відведення окремих земель на території Очеретнянської сільської ради з метою створення громадського пасовища за рахунок земель державної (тепер комунальної) власності сільськогосподарського призначення, яка була розпочата ще у 2016 році.

Зокрема, як видно з наданих відповідачем документів, рішенням Очеретянської сільської ради від 11.01.2016 року № 37 вирішено клопотати перед Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області про передачу сільській раді земельних ділянок для створення громадських пасовищ орієнтовною площею 213,50 га.

В подальшому голова Очеретянської сільської ради звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області з клопотанням про надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельних ділянок орієнтовною площею 213,50 га для створення громадських пасовищ за рахунок земель державної власності сільськогосподарського призначення, розташованих на території Очеретнянської сільської ради Погребищенського району Вінницької області.

За результатами розгляду вказаного клопотання, прийнято наказ Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 05.04.2016 року за № 2-3084/15-16 про надання Очеретянській сільській раді відповідного дозволу з метою передачі даних земель в комунальну власність для потреб територіальної громади (створення громадського пасовища).

У зв`язку із запровадженням в Україні реформи децентралізації, яка передбачає, зокрема, об`єднання (укрупнення) територіальних громад, та на виконання вимог Закону України Закону України від 16.04.2021 року № 562-IX утворено Погребищенську територіальну громаду з адміністративним центром в м. Погребище (Погребищенська міська рада), до складу якої увійшло с. Очеретня.

18.05.2021 року розглянувши заяву старости Очеретнянського старостинецького округу Лісніченко Світлани Віталіївни про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо об`єднання земельних ділянок, керуючись ст. 12, 40, 118, 121 ЗК України, ст. 8, 19, 22, 25, 26 Закону України "Про землеустрій" та ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", 9 сесія 8 скликання прийняла рішення про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо об`єднання земельних ділянок сільськогосподарського призначення комунальної власності, з визначеним цільовим призначенням 01.08 для сінокосіння та випасання худоби, в тому числі земельна ділянка за кадастровим номером № :10:000:0341 площею 2,0 га.

Таким чином, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законами України, та з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано.

Доводи позивача про те, що оскаржуване рішення є упередженим, недобросовісним та нерозсудливим, і відповідач при його прийнятті не дотримався критеріїв, передбачених ч. 2 ст. 2 КАС України, в ході розгляду справи не знайшли свого підтвердження належними та допустимими доказами та спростовані відповідачем.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення вказаних позовних вимог.

При вирішенні справи суд не надає оцінку доводів сторін щодо цільового призначення спірної земельної ділянки, оскільки це питання виходить за межі предмету позову та заявлених позовних вимог.

Ст. 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до п. 29 рішення ЄСПЛ у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 року статтю 6 пункт 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Також суд враховує Висновок № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому зазначений Висновок акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а, крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Відтак, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись Конституцією України, Земельним кодексом України та ст. 2, 6, 9, 73-78, 90, 245, 246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Погребищенської міської ради про визнання протиправною бездіяльності Погребищенської міської ради щодо не розгляду клопотання ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2 га кадастровий номер № :10:000:0341, розташовану на території Очеретнянської сільської ради Погребищенського р-ну Вінницької обл.; зобов`язання Погребищенської міської ради розглянути заяву та подані документи та прийняти за наслідком розгляду рішення щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2 га кадастровий номер № :10:000:0341, розташовану на території Очеретнянської сільської ради Погребищенського р-ну Вінницької обл. у відповідності до положень ЗК України; визнання протиправним та скасування рішення 9 сесії 8 скликання Погребищенської міської ради від 18.05.2021 року № 74-9-8/660 «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо об`єднання земельних ділянок» в частині земельної ділянки площею 2 га кадастровий номер № :10:000:0341, розташовану на території Очеретнянської сільської ради Погребищенського р-ну Вінницької обл. відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

Відповідач - Погребищенська міська рада (вул. Б. Хмельницького, б. 77, м. Погребище, Вінницька обл., 22200)

Повний текст рішення складено та підписано суддею 08.10.2021 року.

Суддя Маслоід Олена Степанівна