Справа № 140/6725/21
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2021-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2021 рокуЛьвівСправа № 140/6725/21 пров. № А/857/16446/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Лутчин А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 19 липня 2021 року, прийняте суддею Денисюк Р.С. у місті Луцьку у справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Луцький міський центр зайнятості про визнання протиправною та скасування постанови,-

встановив:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернулася з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про визнання протиправною та скасування постанови від 03.06.2021 року ВП № 62849128 про закінчення виконавчого провадження.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 19 липня 2021 року відмовлено у задоволенні позову.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що учасниками справи не заперечується той факт, що перерахунок допомоги по безробіттю позивачу третьою особою на виконання рішення суду проведено. ОСОБА_1 не погоджується лише із тим, що при перерахунку не взяті всі суми зазначені в реєстрі застрахованих осіб (Форми ОК-5) від 07.06.2019 року.

Однак, враховуючи зміст резолютивної частини постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25.06.2020 року, на підставі якої видано виконавчий документ та проведені третьою особою перерахунки на його виконання, суд прийшов до висновку про те, що вказане рішення є виконаним в повному об`ємі.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати рішення суду та ухвалити постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги звертає увагу на те, що при обчисленні середньоденної заробітної плати (доходу) за період з липня 2018 року по жовтень 2018 року боржником враховано щомісячний дохід в розмірі 3723 грн., а не 7446 грн., що підтверджується листом Луцького міського центру зайнятості від 26.10.2020 року. Таким чином, рішення суду не виконане у спосіб та порядок, встановлений виконавчим документом, тому оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу за формою ОК-5 страхувальником Департаментом соціальної політики Луцької міської ради позивачу нараховувався єдиний внесок, в тому числі за листопад та грудень 2018 року, тому період отримання допомоги при народженні з 01.11.2018 року по 31.12.2018 року повинен зараховуватися в страховий стаж за даними персоніфікованого обліку відомостей про застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

На особу, яка отримує допомогу при народженні дитини Департаментом соціальної політики нараховується єдиний внесок, виходячи із розміру мінімального страхового внеску, який обчислюється від доходу у розмірі мінімальної заробітної плати, і дані відомості внесені в Державний реєстр загальнообов`язкового державного соціального страхування, що підтверджується в даному випадку довідкою (Форма ОК-5) від 07.06.2019 року

Законодавством не передбачено, що період отримання допомоги при народженні дитини виключається із розрахункового періоду; звертає увагу на те, що у даний період позивач не перебувала у відпустці по догляду за дитиною, а здійснювала підприємницьку діяльність. Крім того, лише на суму, яка виплачується одноразово 10320 грн. не нараховується єдиний внесок, а не на всю суму допомоги при народженні дитини, яка виплачується протягом 36 місяців.

В судове засідання для розгляду апеляційної скарги учасники справи не прибули, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, а тому відповідно до ч.4 ст.229, ст.313 КАС України апеляційний суд ухвалив розгляд апеляційної скарги здійснити за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Волинським окружним адміністративним судом 18.08.2020 року видано виконавчий лист щодо зобов`язання Луцького міського центру зайнятості здійснити перерахунок виплати допомоги по безробіттю ОСОБА_1 з 18 травня 2019 року, зарахувавши в страховий стаж період догляду за дитиною до досягнення трирічного віку з 18 лютого 1998 року по 17 лютого 2001 року, період отримання допомоги при народженні дитини з 01 листопада 2018 року по 31 грудня 2018 року з врахуванням даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а саме відомостей про застраховану особу (Форма ОК-5) від 07 червня 2019 року ( а.с.6).

20.08.2020 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 62849128 ( а.с.7).

Луцький міський центр зайнятості, на виконання постанови про відкриття виконавчого провадження, листом від 12.11.2020 року № 3657/08/20 повідомив виконавця про те, що рішення суду виконано добровільно та здійснено перерахунок виплати по безробіттю ОСОБА_1 за періоди визначені рішенням суду (а.с.41).

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII.

Згідно зі ст. 1 Закон України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження»).

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (ч.ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до частини шостої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження» визначено порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

За рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

З наведених норм слідує, що Законом України «Про виконавче провадження» передбачено чітку послідовність дій виконавця при отриманні виконавчого документа, а також сукупність дій, які останній повинен вчинити в межах примусового виконання рішення, зокрема і такого, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Разом з тим, згідно з п. 9 ч. 1, ч.ч. 2, 3 ст. 39 вказаного вище Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

У випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

З матеріалів справи слідує, що головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) 03.06.2021 року прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 62849128 у зв`язку з фактичним виконання рішення суду.

У вказаній постанові зазначено, що згідно повідомлення Луцького міського центру зайнятості №3657/08/20 від 12.11.2020 року рішення суду виконано в повному обсязі, а саме проведено перерахунок виплати допомоги по безробіттю ОСОБА_1 .

Позивач/апелянт в позовній заяві та апеляційній скарзі наголошує, що на час прийняття спірної постанови, фактичного виконання рішення суду в повному об`ємі не відбулося.

З приводу зазначеного, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до абз.5 резолютивної частини постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 червня 2020 року у справі № № 40/3428/19 (на підставі якої видано виконавчий лист) зобов`язано Луцький міський центр зайнятості здійснити перерахунок виплати допомоги по безробіттю ОСОБА_1 з 18 травня 2019 року, зарахувавши в страховий стаж період догляду за дитиною до досягнення трирічного віку з 18 лютого 1998 року по 17 лютого 2001 року, період отримання допомоги при народженні дитини з 01 листопада 2018 року по 31 грудня 2018 року з врахуванням даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а саме відомостей про застраховану особу (Форма ОК-5) від 07 червня 2019 року.

Однак, розмір такого перерахунку не був предметом розгляду у даній справі, так як така вимога була передчасною.

Відтак, у випадку незгоди позивача із розміром проведеного перерахунку, остання вправі звернутися до суду із окремим позовом.

Таким чином, враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що постанова відповідача про закінчення виконавчого провадження від 03.06.2021 року у ВП № 62849128 винесена у відповідності до норм статей 1, 3, 18, 26, 39 Закону № 1404-VIII та є правомірною, відтак підстав для її скасування немає.

Апеляційний суд відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а, відтак, не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскарженого судового рішення.

Судом враховується, що згідно п. 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги в цілому суттєвими не являються і не дають підстав вважати неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 272, 287, 310, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Волинського окружного адміністративного суду від 19 липня 2021 року у справі №140/6725/21 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. В. Онишкевич
Повне судове рішення складено 07.10.2021 року.