Справа № 638/1762/21
Суддя: Хайкін В. М.
Дата ухвалення: 2021-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 638/1762/21

Провадження № 2-а/638/154/21

08.10.2021 року Дзержинський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді Хайкіна В. М.

за участю секретаря Запорожець Д. Д.

з участю судового розпорядника Календіної А. С.

з участю позивача ОСОБА_1

з участю представника позивача Рогозіна С. Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харків в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, третя особа: інспектор взводу 1 роти 4 батальйону 1 УПП в Харківській області ДПП лейтенант поліції Дорошко Андрій Юрійович про скасування постанови серії ДП18 №564497 від 26.01.2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до інспектора взводу 1 роти 4 батальйону 1 УПП в Харківській області ДПП лейтенанта поліції Дорошко Андрія Юрійовича, третя особа: Управління патрульної поліції в Харківській області Департамент патрульної поліції про скасування постанови серії ДП18 №564497 від 26.01.2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, згідно прохальної частини якого позивач просить суд: 1) скасувати постанову інспектора взводу 1 роти 4 батальйону 1 УПП в Харківській області ДПП лейтенанта поліції Дорошко Андрія Юрійовича серії ДП18 №564497 від 26.01.2021 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі у вигляді штрафу в розмірі 8500, 00 грн. за ч. 8 ст. 121 та ч. 1 ст. 126 КУпАП; 2) стягнути за рахунок бюджетних асигнувань УПП в Харківській області ДПП судовий збір у розмірі 454 грн. на користь ОСОБА_1 . Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що постановою інспектора Кравченка П. К. притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 8 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП із накладенням штрафу у розмірі 8500, 00 грн. Із постановою позивач категорично не погоджується та вважає її незаконною. У поліцейського не було підстав для зупинки транспортного засобу, а отже всі подальші дії та накладення штрафу є неправомірними. Крім того, поліцейський неправомірно вимагав документи, не досліджував докази, не склав протокол про адміністративне правопорушення, та у нього взагалі не було повноважень на складання постанови. Під час розгляду справи ОСОБА_1 та його представник Рогозін С. Л. просили надати докази вчинення правопорушення, однак у цьому було відмовлено. Вважає, що було порушене і право на захист. Просить суд позов задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача адвокат Рогозін С. Л. в судовому засіданні підтримали позовні вимоги у повному обсязі, просили суд його задовольнити.

Представник відповідача - Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з`явився, однак надав до суду відзив на позов, згідно якого заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, адже працівник патрульної поліції під час зупинки транспортного засобу VOLKSWAGEN PASSAT, реєстраційний номер НОМЕР_1 та подальшого розгляду адміністративної справи діяв відповідно до своїх повноважень та у спосіб, визначений законодавством України. Стороною позивача не надано жодних доказів, що спростовують факт керування та експлуатації ним транспортного засобу VOLKSWAGEN PASSAT, реєстраційний номер НОМЕР_1 в порушення вимог статті 95, 381 МК України та ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», позивач не оскаржує ці факти.

Сторона позивача надала до суду відповідь на відзив, згідно якого наголошує, що зупинка є безпідставною, а тому всі подальші дії інспектора є неправомірними; інспектором не дотримано процедурних приписів законодавства України про адміністративні правопорушення, а тому вказане тягне за собою недоведеність з боку суб`єкта владних повноважень правомірності оскаржуваної постанови у справі.

Дослідивши матеріали справи, та вислухавши осіб, що з`явилися до суду, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як встановлено судом, згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №564497 від 26.01.2021 року, до ОСОБА_1 застосовано штраф у розмірі 8500, 00 грн. за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених частиною 8 статті 121 та частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення з тих підстав, що ОСОБА_1 26.01.2021 року о 11 год. 55 хв. у м. Харкові по вул. Матюшенка, 1, керував автомобілем VOLKSWAGEN PASSAT, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який мав пошкодження заднього бамперу, характерні для дтп, на вимогу працівників поліції не пред`явив посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив п. 2.1 а), п. 2.1.б) Правил дорожнього руху України; також було встановлено, що до вказаного авто порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України і порушено строки його переміщення в митному режимі транзиту; згідно ІПНП даний транспортний засіб ввезено 11.09.2018 року ОСОБА_1 , чим порушено вимоги ст. 381, 95 Митного кодексу України (а. с. 18).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року №3353-ХІІ (далі - Закон №3353) цей закон регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.

Стаття 14 Закону №3353 зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Статтею 16 Закону №3353 передбачено, що водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту.

Згідно з частиною 8 статті 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту, - тягне за собою накладення штрафу на водія в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною першою статті 380 МК України передбачено, що тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року.

За приписами частини 5 статті 380 МК України тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб.

Такі транспортні засоби не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, бути розкомплектовані чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам.

Статтею 481 Митного кодексу України встановлена відповідальність за перевищення строку тимчасового ввезення товарів, у тому числі транспортних засобів особистого користування, транспортних засобів комерційного призначення або строку тимчасового вивезення товарів чи втрату транспортних засобів.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Суд зазначає, що аналіз наведених норм у сукупності та в контексті запровадження заборони керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України та цілей Закону №3353 свідчить, що порушення вказаної заборони посягає на безпеку дорожнього руху, отже адміністративне правопорушення передбачене частиною 8 статті 121 КУпАП є правопорушенням у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).

Статтею 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (частина восьма статті 121).

Таким чином, до компетенції органів Національної поліції належить розгляд справ про порушення правил дорожнього руху, в тому числі за керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, і накладати адміністративні стягнення.

За положеннями статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 10 частини 1 статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту, а також у разі, якщо водій порушив правила дорожнього руху України.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що ОСОБА_1 зупинений поліцейським правомірно.

Щодо доводів позивача, що правопорушення за частиною 8 статті 121 КУпАП не є таким видом правопорушення, за яким дозволено складання постанови без оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 5 статті 258 КУпАП оспорювання особою допущеного порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, не покладає на уповноважену особу обов`язку зі складення протоколу про таке правопорушення.

Відповідно до статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 2 статті 77 КАС України передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача.

Відповідно до відомостей Інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» автомобіль за номерним знаком НОМЕР_1 (VIN: НОМЕР_2 ) ввезений на територію України ОСОБА_1 11.09.2018 року через пункт пропуску «Гоптівка-Нехотєєвка», митний пост «Щербаківка», в митному режимі транзит, тобто автомобіль перебував на митній території з 11.09.2018 р. (а. с. 61).

Відповідно до статті 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху повинна містити в т.ч. відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

У відповідності до пункту 9 статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, окрім іншого, як застосування технічних приладів i технічних засобів, що мають функції фото- i кінозйомки, відеозапису, засобів фото- i кінозйомки, відеозапису.

Згідно з частиною 1 статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

За визначенням пункту 3 розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 № 1026, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.01.2019 за № 28/32999, портативний відеореєстратор - пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського.

За приписами пункту 4 цієї Інструкції під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення.

Наведені вище положення Інструкції № 1026 вказують на те, що нагрудна камера поліцейського та портативний відеореєстратор є одним і тим самим технічним засобом, використання якого прямо передбачено нормами Закону України «Про Національну поліцію».

Як зазначено в п. 7 оскаржуваної постанови серії ДП18 № 564497 від 26.01.2021 року, до постанови додається відеозапис з бодікамер ВН 01241, ZM 0021.

Матеріали справи містять відеозаписи, здійснені службовим відеореєстратором ZM 0021, на яких відображено відомості щодо руху транспортного засобу VOLKSWAGEN PASSAT, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням позивача та обставини його зупинки працівниками поліції.

При зверненні до суду ОСОБА_1 жодних доводів, що він не керував даним транспортним засобом не наводить.

Крім того, суд зазначає, що статті 25 Закону України «Про Національну поліцію» визначає, що поліція здійснює інформаційно-аналітичну діяльність виключно для реалізації своїх повноважень, визначених цим Законом.

Поліція може створювати власні бази даних, необхідні для забезпечення щоденної діяльності органів (закладів, установ) поліції у сфері трудових, фінансових, управлінських відносин, відносин документообігу, а також міжвідомчі інформаційно-аналітичні системи, необхідні для виконання покладених на неї повноважень.

Стаття 27 цього ж Закону надає поліцейському безпосередній оперативний доступ до інформації та інформаційних ресурсів інших органів державної влади з обов`язковим дотриманням норм Закону України «Про захист персональних даних».

Інформаційна взаємодія між митними органами та Національною поліцію України здійснюється відповідно до Порядку електронної інформаційної взаємодії Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства фінансів України та центральних органів виконавчої влади, діяльність яких спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України та Міністра фінансів України, затвердженого наказом МВС України та Міністерства фінансів України від 13.05.2020 №386/208, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.05.2020 за № 446/34729.

Як зазначено у пункті 2 розділу І цього Порядку інформаційну взаємодію відповідно до цього Порядку здійснюють Міністерство внутрішніх справ України, Державна міграційна служба України, Національна поліція України, Державна прикордонна служба України, Міністерство фінансів України, Державна податкова служба України, Державна митна служба України, Державна служба фінансового моніторингу України та Державна казначейська служба України (далі - суб`єкти інформаційних відносин).

Суб`єкти інформаційних відносин передають та приймають інформаційні файли в обсягах та за змістом, необхідних для надання адміністративних послуг або здійснення інших повноважень відповідно до покладених на них завдань (п.3 розділу І Порядку).

Відповідно до п. 5 Переліку відомостей, що передаються та приймаються в порядку інформаційної взаємодії інформаційних систем (додаток до Порядку), розпорядником відомостей стосовно транспортних засобів та осіб, стосовно яких органами доходів і зборів виявлено порушення строків тимчасового ввезення транспортних засобів та/або строків переміщення транспортних засобів у митному режимі транзиту; транспортних засобів особистого користування, тимчасово ввезених на митну територію України та/або поміщених у митний режим транзиту та громадян, які їх ввозили чи поміщували в митний режим транзиту є Держмитслужба, а одержувачами відповідної інформації МВС, Адміністрація Держприкордонслужби та Національна поліція.

Тобто, працівниками патрульної поліції правомірно отримано та досліджено відомості, які знаходяться в базах даних державних органів влади і які стосуються обставин ввезення, митного оформлення та перебування на території України транспортних засобів.

Крім того, доводи про порушення права на захист при розгляді справи інспектором суд також відхиляє, адже позивачеві в повному обсязі роз`яснені його права, передбачені статтею 63 Конституції України, статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення та задоволено клопотання про залучення обраного ним захисника для розгляду справи; постанова про притягнення ОСОБА_1 містить в якості додатку угоду від 26.01.2021 року.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що при розгляді справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, оскаржувана постанова складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам закону та ґрунтується на наявності доказів вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до частини 3 статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, в тому числі залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що у ході судового розгляду справи належними доказами доведено вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч.8 ст.121, ч. 1 ст. 126 КУпАП, наявності повноважень у інспектора патрульної поліції для складання оскаржуваної постанови та здійснення розгляду ним справи про адміністративне правопорушення у відповідності із законодавчо визначеним порядком.

При цьому суд зауважує, що Кодекс адміністративного судочинства України передбачає не лише обов`язок суб`єкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч. 2 ст. 77 КАС України), але й обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 77 КАС України).

Підстави позову, на які посилався позивач, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. Факт вчинення позивачем правопорушень не спростовано останнім. Доказів неправомірної поведінки інспектора патрульної поліції не надано, приймаючи оскаржувану постанову відповідач реалізовував свої повноваження по забезпеченню безпеки дорожнього руху.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що у діях ОСОБА_1 наявні склади адміністративних правопорушень, передбачених частиною 8 статті 121 та частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому доводи позивача є необґрунтованими та безпідставними, відтак суд вважає, що постанова серії ДП18 №564497 від 26.01.2021 року є законною та обґрунтованою, підстави для визнання дій інспектора патрульної поліції незаконними у суду відсутні, адже відповідач під час винесення постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 3, 6, 9, 77, 122, 139, 243-246, 262, 286 КАС України, ст. 279, 280 КУпАП суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, третя особа: інспектор взводу 1 роти 4 батальйону 1 УПП в Харківській області ДПП лейтенант поліції Дорошко Андрій Юрійович про скасування постанови серії ДП18 №564497 від 26.01.2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду до або через Дзержинський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

На підставі частини 1 статті 295 КАС України, строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 08.10.2021 року.

Головуючий суддя: