Справа № 420/11568/21
Суддя: Токмілова Л.М.
Дата ухвалення: 2021-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2021 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Токмілова Л.М., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (адреса: 65012, м.Одеса, вул. Канатна 83, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

06.07.2021 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за № 14 від 24.02.2021 щодо зменшення відсоткового розміру пенсії під час перерахунку пенсії та застосування обмеження її максимального розміру ОСОБА_1 .

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 за вислугу років, що діяв на час призначення пенсії, виходячи із розрахунку 90% від середнього заробітку щомісячної (чинної) заробітної плати старшого прокурора Одеської обласної прокуратури, згідно довідки Одеської обласної прокуратури віл 24.11.2020 року без обмеження її граничного розміру, починаючи з 01.10.2020 року, з урахуванням раніше проведених виплат.

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Суворовському районі м. Одеси, як отримувач пенсії. Позивач 30.12.2020 року звернулась до Суворовського об`єднаного управління ПФУ в м. Одесі із заявою про проведення перерахунку пенсії за вислугою років на підставі довідки Одеської обласної прокуратури з 01.10.2020 та в порядку, визначеному законом, чинним станом на час призначення пенсії, в розмірі 90% без обмеження граничного розміру. Проте, як стверджує позивач, відповідачем, при перерахунку пенсії за вислугою років, безпідставно зменшено відсотковий розмір виходячи з розрахунку 60% та з обмеженням граничного розміру з 01.10.2020 року. Позивач переконана, що на даний час є всі підстави для перерахунку пенсії з 01.10.2020 в розмірі 90% без обмеження максимального розміру від суми середнього заробітку за посадою старшого прокурора Одеської обласної прокуратури згідно довідки від 24.11.2020 року № 386.

12.07.2021 року ухвалою суду позовну заяву залишено без руху.

16.07.2021 року позивач усунула недоліки, які стали підставою залишення позову без руху.

21.07.2021 року ухвалою судді відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

22.01.2021 року представником відповідача до суду подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що перерахунок пенсії позивача проведено Головним управлінням відповідно до порядку встановленому чинним законодавством та в межах повноважень, покладених на Головне управління. Відповідач зазначає, що Рішенням № 14 від 24.02.2021 Головним управлінням проведено перерахунок пенсії з 01.03.2021 в розмірі 42005,60 грн. (70009,34*60%) адже станом на дату проведення перерахунку пенсії позивача (01.02.2021) закон, що регулював питання пенсійного забезпечення працівників прокуратури, визначив, що пенсія працівникам прокуратури виплачується з розрахунку 60% від заробітної плати, а тому у Головного управління були відсутні правові підстави для обчислення пенсії позивача на будь-яких інших умовах.

Справа розглянута у межах строків, встановлених КАС України, з урахуванням перебування судді Токмілової Л.М. у щорічній відпустці у період із 13.09.2021 по 06.10.2021 включно.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши та проаналізувавши надані докази, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Суворовському районі м. Одеси та з 04.12.2008 року отримує пенсію призначену відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

09.02.2011 року позивач звільнилась з посади старшого помічника прокурора Прокуратури Одеської області у зв`язку з виходом на пенсію за вислугою років на підставі ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» та як вбачається з розпорядження від 06.04.2011 року розмір пенсії позивача склав 90% від основного розміру.

Рішенням управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м.Одеси від 10.09.2012 року №823 з 01.07.2012 року позивачу перераховано пенсію у розмірі 80% від розміру посадового окладу на підставіЗакону України «Про прокуратуру» в редакції, на час набрання чинності постановою Кабнету Міністрів України від 31 травня 2012 року №505, та з урахуванням Закону України №3668-VI від 08 липня 2011 року «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи».

Надалі, як вбачається з матеріалів справи позивачу здійснювались перерахунки пенсії з 80% від основного розміру заробітної плати.

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 10.08.2015 року по справі № 523/10580/15-а позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Суворовському районні м. Одеси щодо обмеження під час перерахунку розміру пенсії ОСОБА_1 за вислугу років. Скасовано розпорядження управління Пенсійного фонду України в Суворовському районні м. Одеси №823914 від 10.09.2012 року щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 . Зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Суворовському районні м. Одесиздійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 07 січня 2015 року відповідно до Закону України «Про прокуратуру» на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року №505 « Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури», із розрахунку 90 відсотків від нарахованої заробітної плати для обчислення пенсії у відповідності до довідки прокуратури Одеської області від 16.07.2012 року № 386 та виплатити заборгованість, що виникне на день такого перерахунку, з урахуванням раніше проведених виплат.

Суд зазначає, що в межах розгляду справи № 523/10580/15-а судом встановлено, що страховий стаж ОСОБА_1 складає 33 роки, в тому числі 14 років 04 місяці стажу на посаді прокурора/слідчого та до видання оскаржуваного розпорядження пенсія їй нараховувалася у розмірі 90% від посадового окладу відповідно до ст. 50-1 Закону України Про прокуратуру (в редакції, яка діяла на момент виходу на пенсію).

Рішенням Одеського апеляційного адміністративного суду від 10.02.2016 року по справі № 523/10580/15-а апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м.Одеси залишено без задоволення, а постанову Суворовського районного суду м.Одеси від 10 серпня 2015 року залишено без змін.

Розпорядженням по управлінню від 02.11.2015 року ОСОБА_1 здійснено перерахунок пенсії з розрахунку 90% від посадового окладу у відповідності до довідки Прокуратури Одеської області від 16.07.2012 року № 386.

03.06.2016 року позивачу рішенням № 37 відмолено у здійснені перерахунку пенсії на підставі чергової довідки Прокуратури Одеської області.

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 01.08.2016 року по справі № 523/9382/16-а позов ОСОБА_1 задоволено, зокрема зобов`язано Суворовське об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії з 14 грудня 2015 року на підставі довідки Прокуратури Одеської області № 386 від 31 березня 2016 року відповідно до ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" в редакції від 23.12.2010 року, виходячи з розрахунку 90 відсотків від середнього заробітку, та здійснити відповідні виплати.

Розпорядженням від 24.10.2016 року на виконання постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 01.08.2016 року по справі № 523/9382/16-а позивачу проведено відповідний перерахунок пенсії на підставі довідки Прокуратури Одеської області саме в розмірі 90 відсотків від середнього заробітку.

30.12.2020 року позивач звернулась до Суворовського об`єднаного управління ПФУ в м. Одесі із заявою про проведення перерахунку пенсії за вислугою років на підставі довідки Одеської обласної прокуратури з 01.10.2020 року та в порядку, визначеному законом, чинним станом на час призначення пенсії, в розмірі 90% без обмеження граничного розміру.

14.01.2021 року рішенням № 14 Головним управлінням ПФУ в Одеській області проведено перерахунок пенсії позивача з розрахунку 60% від середнього заробітку, що склало 42005,60 грн, при цьому, максимальний розмір пенсії до виплати склав 17120,00 грн.

Отже, позивачу при перерахунку пенсії зменшено основний розмір пенсії з 90% до 60% та обмежено максимальний розмір пенсії. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст. 22 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 24 Конституції України визначено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-XII прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку (далі Закону № 1789-XII) .

Згідно з ч. 12 ст. 50-1 Закону № 1789-XII обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Відповідно до ч. 17 ст. 50-1 Закону №1789-XII призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27.03.2014 року №1166-VII зменшено максимальний розмір при призначенні пенсії до 70 відсотків місячного заробітку.

14.10.2014 року прийнято Закон України "Про прокуратуру" №1697-VII (далі - Закон №1697-VII), який набрав чинності 15.07.2015 року та на цій підставі втратила чинність частина 18 статті 50-1 Закону №1789-XII.

Так, статтею 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VII визначено право прокурора на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення відповідної вислуги років.

За правилами ч. 2 ст. 86 Закону №1697-VII пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

За приписами ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VII (в редакції, яка діяла до 25.04.2015 року) призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок.

Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки.

З 25.04.2015 року частина 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VII, в редакції Закону України від 28.12.2014 року №76-VIII, зазначала змін, відповідно до яких. умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року №7-р(II)/2019 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, якими передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Визначено, що положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Установлено такий порядок виконання цього Рішення:

- частина двадцята статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;

- частина двадцята статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції: « 20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Отже, рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року №7-р(II)/2019 змінило законодавче регулювання для правовідносин, що мають місце з дати його ухвалення.

З урахуванням зазначеного, саме з 13.12.2019 року у позивача виникло право на перерахунок раніше призначеної пенсії у зв`язку із підвищенням заробітної плати прокурорсько-слідчим працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури, а також у зв`язку із призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових заробітної плати як при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки.

Однак, Кабінетом Міністрів України не прийнято жодного нормативно-правового акта, який би регулював умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури.

На час звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії частина 2 статті 86 Закону №1697-VII визначає, що пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Судом встановлено, що перерахунком пенсії від 10.11.2020 року позивачу зменшено основний відсотковий розмір пенсії з 90% до 60% від заробітку та зазначено, що з 01.10.2020 року по 30.11.2020 року основний розмір пенсії становить 38774,40 грн, а максимальний розмір пенсії 17120,00 грн; з 01.12.2020 року довічно, основний розмір пенсії становить 38774,40 грн, а максимальний розмір пенсії 17690,00 грн; (а.с.18).

Тобто, максимальний відсоток розрахунку пенсії за вислугу років, відповідачем обчислений відповідно до частини 2 статті 86 Закону №1697-VII, згідно якої він не повинен перевищувати 60% від суми місячної (чинної) заробітної плати працівників прокуратури.

Однак, суд зазначає, що вказана норма введена Законом №1697-VII, який набрав чинності 15.07.2015 року, тобто після призначення пенсії позивачу. На момент призначення пенсії позивачу (25.09.2012 року) максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до частини 2 статті 50-1 Закону №1789-XII, не повинен був перевищувати 90 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати працівників прокуратури, і саме з урахуванням даного максимального розміру, позивачу призначена пенсія за вислугу років.

Тобто, внаслідок внесення змін до статті 50-1 Закону №1789-XII, а також набрання чинності Законом №1697-VII рівень фінансового забезпечення пенсіонерів, яким призначена пенсія відповідно до Закону №1789-XII, в частині визначення максимального відсотку розрахунку пенсії за вислугу років, погіршився.

Разом з цим, стаття 86 Закону №1697-VII врегульовує порядок призначення пенсій, а не її перерахунок. Призначення та перерахунок пенсії не є тотожними, є різними за змістом та механізмом їх проведення.

Враховуючи соціальну спрямованість держави, базові гарантії позивача при призначенні пенсії не можуть бути звужені в подальшому, при здійсненні перерахунку пенсії. Зазначене твердження, обґрунтоване положеннями статті 22 Конституції України відповідно до якої, закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані та при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсязі існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції. Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян, як і під час проходження служби, так і після її закінчення, зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей.

Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто, комплексу організаційно - правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Крім того, слід зазначити, що застосований відповідачем підхід до перерахунку пенсії позивачу, суперечить такому обов`язковому елементу верховенства права, як юридична визначеність, оскільки відповідачем, при здійсненні перерахунку пенсії змінено базові гарантії позивача у вигляді максимального розміру пенсії, обчисленого відповідно до частини 2 статті 86 Закону №1697-VII, шляхом зменшення процентної ставки з 90 % до 60 % відповідних сум заробітної плати.

Таким чином, при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір місячної заробітної плати, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.

Враховуючи викладене, суд вважає, що дії ГУ ПФУ в Одеській області щодо зменшення розміру пенсії позивача у відсотках, а саме з 90% на 60% є протиправними, а відтак позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо обмеження розміру пенсії позивача максимальним розміром, суд зазначає наступне.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" №213-VІІІ від 02.03.2015 внесено зміни до ч. 15 ст. 50-1 Закону №1789, згідно з якою максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Однак, вказана норма набрала чинності після призначення позивачу пенсії за вислугу років.

Згідно з ч.1 ст.2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 №3668-VI який, набрав чинності 01.10.2011, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до, зокрема, Закону України "Про прокуратуру", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

У свою чергу, згідно ч. 18 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 №911-VIII (далі - Закон №911-VIII), яка набрала чинності з 01.01.2016, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

Згідно абз. 1 п. 2 розд. ІІ "Прикінцевих та перехідних положення" Закону №3668-VI обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Наведені в пункті 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3668-VI норми є спеціальними, оскільки їх дія розповсюджується на окрему групу суб`єктів, яка обумовлена певними особливостями (зокрема, осіб, пенсія яким призначена до набрання чинності цим Законом, в яких розмір пенсії перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом тощо).

Судова колегія Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду в постанові від 17.09.2020 у справі №826/11471/18 зазначила, що положення цього пункту спрямовані на врегулювання питань, які виникають у зв`язку із застосуванням Закону №3668 щодо осіб, права яких внаслідок такого застосування могли підлягати звуженню. У зв`язку з цим положення пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №3668, а саме - усі його чотири абзаци, застосовуються у системному зв`язку між собою.

Також, звертає на себе увагу факт, що норми пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3668-VI встановлюють межі застосування норм інституту "обмеження максимального розміру пенсії" за колом осіб в момент набуття чинності Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" №3668-VI та спрямовані на збереження соціальних прав і інтересів в сфері пенсійних відносин, реалізація яких мала місце до набуття вступу в силу даного Закону.

Верховний Суд у постанові від 10.12.2020 у справі №580/492/19 зазначив, що з часу набрання чинності Законом №3668 він поширює свою дію на всю територію України і розповсюджується на всіх осіб, які отримують пенсію за законодавством України (зокрема, призначені (перераховані) відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону №3668.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 22, ч. 1 ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно з ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Отже, суд зазначає, що зміни внесені Законом №3668 стосуються саме призначення пенсії, а не її перерахунку, та застосування цих положень до правовідносин, які виникли до набрання ними чинності, суперечить вимогам ч.1 ст.58 Конституції України, якою передбачено, що закони та нормативні акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність.

Зазначеної позиції підтримується Сьомий апеляційний адміністративний суд у постанові від 28.04.2021 у справі №240/20277/20.

Крім того, суд вважає, що безпідставним є застосування до правовідносин норм Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VІІ в цій частині, оскільки вказаний закон поширює свою дію на прокурорів та слідчих органів прокуратури, яким пенсія призначена та виплачується саме за нормами цього Закону з дати набрання ним чинності. Отже, зміни стосуються саме призначення пенсії, а не її перерахунку.

Натомість, позивачу пенсія призначена відповідно до ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ, тобто до набрання чинності Законом №1697-VІІ і Законом №3668.

Таким чином, враховуючи те, що позивач є пенсіонером і пенсія їй була призначена у 2008 році, тому до розміру пенсії не можуть застосовуватись обмеження максимального розміру пенсії, встановлені Законом №3668.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Пенсія як гарантована щомісячна грошова виплата та вид соціального забезпечення є джерелом існування, доходом та власністю (матеріальним інтересом, захищеним статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Стаття 1 Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, у редакції протоколів №11 та №14 (04 листопада 1950 року), визначає, що Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Суханов та Ільченко проти України" (Заяви №68385/10 та №71378/10) від 26 червня 2014 року Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (параграф 52).

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" (№25921/02) Європейський Суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності.

Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі "Стреч проти Сполучного Королівства" (Stretch v. TheUnitedKingdom №44277/98).

Громадяни мають бути впевненими у своїх законних очікуваннях, а також в тому, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано. Тобто, набуте право не може бути скасоване чи звужене (правові позиції Конституційного Суду України в рішеннях від 22 вересня 2005 року №5-рп/2005, від 29 червня 2010 року №17-рп/2010, від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010, від 11 жовтня 2011 року №10-рп/2011).

Відповідно до ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути, позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Отже, враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що непроведення перерахунку пенсії позивачу на підставі та у порядку, визначеному у Законі, чинному на момент призначення йому пенсії, є втручанням у його майнові права у розумінні статті 1 Першого протоколу, а тому суд вважає, що позовні вимоги в частинні здійснення перерахунку пенсії позивача без обмеження її максимального розміру також підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно зі ст. 242 КАС країни рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до п. 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року, заява 4909/04, Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню, а понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню.

Керуючись ст. ст. 143, 241-246, 250-251 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (адреса: 65012, м.Одеса, вул. Канатна 83, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за № 14 від 24.02.2021 щодо зменшення відсоткового розміру пенсії під час перерахунку пенсії та застосування обмеження її максимального розміру ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 01.10.2020 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, виходячи із розрахунку 90% від середнього заробітку щомісячної (чинної) заробітної плати старшого прокурора Одеської обласної прокуратури, згідно довідки Одеської обласної прокуратури від 24.11.2020 року без обмеження її граничного розміру з урахуванням раніше проведених виплат.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок державних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму судового збору в розмірі 908,00 грн.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя Л.М. Токмілова