Справа № 640/14441/20
Суддя: Григорович П.О.
Дата ухвалення: 2021-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2021 року м. Київ № 640/14441/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Григоровича П.О., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в м. Києві
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в м. Києві № 835733/22 від 28.04.2020 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці;

- зобов`язати ГУ ПФУ в м. Києві провести перерахунок та виплату щомісячного довічного утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 18.02.2020, відповідно до довідки №04-286 від 28.02.2020, розмірі 80 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Крім того, в прохальній частині позову, позивач просить вирішити питання щодо стягнення з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.06.2020 відкрито спрощене провадження без виклику сторін та проведення судового засідання.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач підтримує заявлені позовні вимоги і повному обсязі та просить суд їх задовольнити, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві.

Відповідач проти позову заперечує з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, який долучено до матеріалів справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 з 16.02.2014 року перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

Згідно довідки про суддівську винагороду №04-286 від 28.02.2020, що видана позивачу ТУ ДСА України в Донецькій області, станом на 18.02.2020 її суддівська винагорода, яка враховується при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці складає 85 131,00 грн. Довідка видана на підставі рішення КСУ від 18.20.2020 №2-р/2020.

03.03.2020 позивач звернулась до відповідача із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі вказаної довідки ТУ ДСА.

Рішенням від 28.04.2020 №835733/22 в здійсненні перерахунку відмовлено з огляду на те, що відповідно до ст.142 Закону №1402 розмір складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді після 18.02.2020 не змінювався.

За таких обставин позивач звернулась до суду з даним позовом і просить його задовольнити.

Оцінивши за правилами ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Частиною 1 статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

На час виникнення спірних правовідносин організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права, відповідно до європейських стандартів, і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів».

Згідно із пунктом 2 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів», крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Згідно із частиною 1 статті 142 Закону №1402-VI судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Відповідно до частини 3 статті 142 Закону №1402-VI, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. Частиною четвертою та п`ятою цієї ж статті передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Разом з цим, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці. Так, пунктом 22 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII було визначено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 01.01.2017 отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів».

До проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (пункт 23 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII).

Законом України від 16.10.2019 №193-IX «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування», який набрав чинності 07.11.2019, було виключено зазначені вище пункти 22, 23 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII.

Пунктом 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя йде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів».

Досліджуючи поняття «щомісячне довічне грошове утримання судді», Конституційний суд України у мотивувальній частині рішення від 14.12.2011 №18-рп/2011 вказав, що це утримання є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу, а правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячного грошового утримання діючого судді однакова, а самі ці поняття однорідні та взаємопов`язані, ідентичні, відрізняються лише за способом фінансування: судді у відставці виплату одержують з Пенсійного фонду України за рахунок Державного бюджету, діючі судді - виключно з Державного бюджету України. У цьому ж рішенні Конституційний суд України також вказав про неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював аналогічні правові позиції у відношенні гарантій незалежності суддів, їх матеріального та соціального забезпечення у своїх рішеннях, а саме: від 24.06.1999 № 6-рп/99, від 20.03.2002 № 5-рп/2002 (справа про пільги, компенсації та гарантії), від 01.12.2004 № 19-рп/2004 (справа про припинення дій чи обмеження пільг, компенсацій та гарантій), від 11.10.2005 № 8-рп/2005 (справа про пенсії та щомісячне довічне грошове утримання), від 18.06.2007 № 4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів), від 22.05.2008 № 10-рп/2008, а також у рішенні від 18.02.2020 № 2-р/2020.

Так, рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII зі змінами.

У вказаному рішенні (пункти 15-17) зазначено, що згідно з положеннями пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402 право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу. В інших випадках, коли суддя йде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів».

Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуття права на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 № 10-рп/2013).

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 18.02.2020 № 2-р/2020 зазначив, що розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів, які не проходили оцінювання за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності та вийшли у відставку, відрізняється від розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які вийдуть у відставку після успішного проходження такого оцінювання. Отже, судді, які вже перебувають у відставці та досягли шістдесятип`ятирічного віку, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом № 1402-VIII.

Конституційний Суд України зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності. Запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402 різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини першої статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.

У зв`язку з викладеним, Конституційний Суд України рішенням від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020 пункт 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII, визнав неконституційним.

Отже, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 № 2-р/2020 Закон № 1402-VIII не містить норм, які б по різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Верховний Суд неодноразово, зокрема у постановах від 06.03.2019 у справі №638/12586/16-а та від 11.02.2020 у справі № 200/3958/19-а висловлював правовий висновок, відповідно до якого правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання/складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Верховний Суд у постанові від 16 червня 2020 року в зразковій справі № 620/1116/20 прийшов до аналогічного висновку.

Суд зазначає, що доказом зміни грошового утримання/складових суддівської винагороди позивача є довідка ТУ ДСА від 28.02.2020 №04-286 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, яка є підставою для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 ,

З вищенаведених підстав суд відхиляє заперечення відповідача, що рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-рп/2020 не змінювалися розміри суддівської винагороди та не розглядалося питання про перерахунок щомісячного грошового довічного утримання суддям у відставці.

Суд зазначає, що Конституційний Суд України і не міг в своєму рішенні змінювати розміри суддівської винагороди та здійснювати перерахунок щомісячного грошового довічного утримання суддям у відставці, оскільки це не є його компетенцією. Суддівська винагорода визначена Законом № 1402-VIII не може бути визначена рішенням суду. Щодо перерахунку довічного утримання судді, то це виключна компетенція органів ПФУ і такий перерахунок вони зобов`язані здійснити у зв`язку зі змінами його розміру.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність в рамках спірних правовідносин протиправного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо здійснення перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на підставі довідки №04-286 від 28.02.2020, внаслідок чого позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог в частині дати, з якої слід здійснити перерахунок, суд зазначає наступне.

Набрання чинності рішенням Конституційного Суду України, яким визнаються неконституційними відповідні норми законодавства, тягне за собою виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків суб`єктів правовідносин до яких застосовуються (застосовувалися) положення законодавства, яке згодом було визнано неконституційним. Відтак, такі правовідносини безпосередньо пов`язуються з дією закону. Тобто, якщо це один день (втрата чинності повністю чи в окремій частині закону за рішенням Конституційного Суду України з дня його ухвалення), то цей строк закінчується о 24 годині 00 хвилин цього дня. Відповідно, з 00 годин 00 хвилин наступного дня, з дати ухвалення відповідного рішення Конституційного Суду України, до правовідносин, що регулюється таким законодавством застосовується норма, що відповідає Конституції України, вступила у силу і діє.

Таким чином, перерахунок, який просить здійснити позивач, обумовлений відновленням раніше порушених його прав з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020.

Суд зазначає, що саме з 19.02.2020, наступного дня з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020 у позивача виникло право (підстава) на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до Закону № 1402-VIII. Відтак, позивач має право на перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки №04-286 від 28.02.2020 саме з 19.02.2020, оскільки із цієї дати втратили чинність обмеження, встановлені пунктом 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII.

За таких обставин позовні вимоги в частині зобов`язання ГУ ПФУ в м. Києві здійснити перерахунок та виплату з 18.02.2020 судді у відставці ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання на підставі довідки слід задовольнити частково, виходячи із дати перерахунку - 19.02.2020, а не 18.02.2020, як то помилково просить представник позивача.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 16.06.2020 №620/1116/20.

Позовні вимоги в частині зобов`язання ГУ ПФУ у м. Києві здійснити перерахунок і виплату довічного грошового утримання в розмірі 80% суддівської винагороди задоволенню не підлягають, як передчасні, оскільки в матеріалах справи відсутні докази існування будь-якого юридичного спору між сторонами в цій частині.

Стосовно розподілу судових витрат, Окружний адміністративний суд міста Києва зазначає наступне.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, судові витрати в цій частині розподілу не підлягають.

З приводу розподілу 10 000 грн витрат на професійну правничу допомогу, слід вказати таке.

Згідно квитанції №4/20 від 30.06.2020 позивачем на користь адвоката сплачено кошти в сумі 10 000 грн.

Однак, суд вважає не співмірними такі витрати із складністю справи та виконаною адвокатом роботою.

Так, згідно детального опису робіт (наданих послуг) адвоката, вартість 1 години роботи складає 100 грн., як наслідок, адвокатом оцінено власні роботи на 10 00 грн виходячи із: 1) підготовки адвокатського запиту на який витрачено 10 годин; 2) підготовки позовної заяви на яку витрачено 50 годин; 3) підготовки відповіді на відзив на що витрачено 40 годин.

Наявний в матеріалах справи адвокатський запит складається з менш як 1 сторінки друкованого тексту та зводиться до витребування у відповідача мотивів прийняття рішення про відмову в перерахунку пенсії і самого рішення. На переконання суду, цілком достатнім для виготовлення документу такого рівня складності та змістовного навантаження є витрачання 1 години часу, що в еквіваленті вартості послуг адвоката становить 100 грн.

Позовна заява складена на 3 аркушах фактично являє собою витяги із мотивувальної частини рішення Верховного Суду від 16.06.2020 №620/1116/20 по зразковій справі, а тому, на переконання суду, цілком достатнім є витрачання на складення подібної позовної заяви часу на рівні 2,5 години., що в еквіваленті становить 250 грн.

Стосовно підготовки відповіді на відзив на що витрачено 40 годин, суд зазначає, що відповідь на відзив у даній категорії справ (ст.263 КАС України) взагалі не передбачена, а отже отримуючи від клієнта кошти за складання протягом 40 годин процесуального документу на 1 сторінку тексту, адвокат, як особа, що надає професійну правничу допомогу, мав достеменно знати, що відповідь на відзив вказаною нормою процесуального закону не передбачена, а отже не має жодного юридичного значення в розумінні доказової бази, внаслідок чого витрати клієнта на таку роботу адвоката компенсації не підлягають.

З урахуванням наведеного стягненню на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу в сумі 350 грн.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 241-246, 250, 255 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві № 835733/22 від 28.04.2020 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату з 19.02.2020 судді у відставці ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання на підставі довідки №04-286 від 28.02.2020, що видана позивачу ТУ ДСА України в Донецькій області.

4. В решті позову відмовити.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 350,00 грн (триста п`ятдесят грн 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (ідентифікаційний , адреса: 04053, м.Київ, ВУЛИУЯ БУЛЬВАРНО-КУДРЯВСЬКА, будинок 16).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя П.О. Григорович