Справа № 380/2272/21
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2021-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2021 рокуЛьвівСправа № 380/2272/21 пров. № А/857/11622/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Носа С. П.,

суддів Кухтея Р. В., Іщук Л. П.;

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 травня 2021 року у справі № 380/2272/21 (головуючий суддя Гавдик З. В., м. Львів, повне судове рішення складено 24 травня 2021 року) за позовом Державного комітету телебачення і радіомовлення України до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення адміністративно-господарського штрафу,-

ВСТАНОВИВ:

17 лютого 2021 року Львівським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву Державного комітету телебачення і радіомовлення України до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення з позивача на користь відповідача адміністративно-господарський штраф у розмірі 37230 грн. за розповсюдження на території України видавничої продукції, що має походження (виготовлена) та/або ввозиться з території держави-агресора, тимчасово окупованої території України, без відповідного дозволу, передбаченого статтею 28-1 Закону України «Про видавничу справу», відповідно до рішення Держкомтелерадіо № 22 від 26.10.2018.

В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що рішенням Держкомтелерадіо №22 від 26.10.2018 накладено адміністративно-господарський штраф на ФОП ОСОБА_1 за розповсюдження на території України видавничої продукції, що має походження (виготовлена) та/або ввозиться з території держави-агресора, тимчасово окупованої території України, без відповідного дозволу, передбаченого статтею 28-1 Закон України «Про видавничу справу». Вказане рішення є чинним та не було скасовано. З огляду на те, що ФОП ОСОБА_1 не сплатив вказаний штраф в добровільному порядку, існують підстави для стягнення у передбаченому законом порядку накладеного адміністративно-господарського штрафу.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19 травня 2021 року позов задоволено повністю. Стягнуто з Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 на користь Державного комітету телебачення і радіомовлення України адміністративно-господарський штраф у розмірі 37230 грн. за розповсюдження на території України видавничої продукції, що має походження (виготовлена) та/або ввозиться з території держави-агресора, тимчасово окупованої території України, без відповідного дозволу, передбаченого статтею 28-1 Закону України «Про видавничу справу», відповідно до рішення Держкомтелерадіо № 22 від 26.10.2018.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідачем Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що позовна заява суперечить чинному законодавству, адже в ній Державний комітет телебачення і радіомовлення України просив суд стягнути штраф на свою користь, що суперечить ст. 241 ГК України, згідно якої адміністративно-господарський штраф - це грошова сума, що сплачується суб`єктом господарювання до відповідного бюджету у разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності. Стягнення адміністративно-господарського штрафу на користь державного органу статтею не передбачено. Пунктом 23 ч.2 ст.29 Бюджетного кодексу України встановлено, що кошти від санкцій (штраф), що застосовуються відповідно до закону, зараховуються до державного бюджету. Зарахування таких коштів на користь установ дана стаття не передбачає.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів зробила висновок, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом першої інстанції встановлено, що 23.10.2018 Державним комітетом телебачення і радіомовлення України складено протокол №24 про накладення адміністративно-господарського штрафу за розповсюдження на території України видавничої продукції, що має походження (виготовлена) та/або ввозиться з території держави-агресора, тимчасово окупованої території України, без відповідного дозволу, передбаченого статтею 28-1 Закону України «Про видавничу справу». Згідно даного протоколу ФОП ОСОБА_1 23.10.2018 о 11:15 год. в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , здійснював розповсюдження на території України видавничої продукції, що має походження (виготовлена) та/або ввозиться з території держави-агресора.

26.10.2018 Державним комітетом телебачення і радіомовлення України прийнято рішення № 22 про накладення на ФОП ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу в розмірі тридцять сім тисяч двісті тридцять гривень з вилученням з обігу певної видавничої продукції.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.04.2020 у справі №320/6039/18 визнано протиправним та скасовано рішення №22 від 26.10.2018 про накладення адміністративно-господарського штрафу за розповсюдження на території України видавничої продукції, що має походження (виготовлена) та/або ввозиться з території держави-агресора, тимчасово окупованої території України, без відповідного дозволу, передбаченого статтею 28-1 Закону України «Про видавничу справу», у розмірі 37230 грн.

Постановою Шостого апеляційний адміністративний суд від 30 вересня 2020 року скасовано рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 квітня 2020 року у справі №320/6039/18 та прийнято постанову, якою у задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про скасування рішення №22 від 26.10.2018 - відмовлено.

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

Пунктом 1 Положення про Державний комітет телебачення і радіомовлення України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 серпня 2014 року № 341 (зі змінами та доповненнями) (далі - Положення № 341), передбачено, що Державний комітет телебачення і радіомовлення України (Держкомтелерадіо) є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. Держкомтелерадіо є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері телебачення і радіомовлення, інформаційній та видавничій сфері.

Згідно пп.12,12-1-3, 12-5, 22 п.4 Положення № 341, Держкомтелерадіо відповідно до покладених на нього завдань: вживає разом з іншими органами державної влади заходів до обмеження доступу видавничої продукції, що має походження або виготовлена та/або ввозиться з території держави-агресора, тимчасово окупованої території України, згідно із законодавством; видає (відмовляє у видачі, анулює) дозвіл на ввезення видавничої продукції, що має походження або виготовлена та/або ввозиться з території держави-агресора, тимчасово окупованої території України; приймає на підставі звернень правоохоронних органів, юридичних та фізичних осіб рішення про накладення штрафу за розповсюдження на території України видавничої продукції, що має походження або виготовлена та/або ввозиться з території держави-агресора, тимчасово окупованої території України, без наявності відповідного дозволу; вилучає з обігу видавничу продукцію, що має походження або виготовлена та/або ввозиться з території держави-агресора, тимчасово окупованої території України та розповсюджується на території України без відповідного дозволу: веде реєстр видавничої продукції держави-агресора, дозволеної до ввезення та розповсюдження на території України, забезпечує його розміщення на своєму офіційному веб-сайті та єдиному державному веб-порталі відкритих даних; веде Державний реєстр видавців, виготовлювачів і розповсюджувачів видавничої продукції.

Частинами 1-3 ст.28-1 Закону України «Про видавничу справу» передбачено, що видавнича продукція, що має походження або виготовлена та/або ввозиться з території держави-агресора, тимчасово окупованої території України, може бути ввезена на митну територію України та розповсюджена на її території за умови наявності відповідного дозволу, крім видавничої продукції, що ввозиться громадянами в ручній поклажі або супроводжуваному багажі загальною кількістю не більше 10 примірників. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику в інформаційній сфері, забезпечує реалізацію цього Закону шляхом видачі (відмови у видачі, переоформлення, видачі дубліката, анулювання) дозволу на ввезення видавничої продукції, що має походження або виготовлена та/або ввозиться з території держави-агресора, тимчасово окупованої території України, на митну територію України (далі - дозвіл). Видача (відмова у видачі, переоформлення, видача дубліката, анулювання) дозволу здійснюється відповідно до Законів України «Про адміністративні послуги», та Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Для отримання дозволу суб`єкт господарювання подає до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику в інформаційній сфері документи. Дозвіл видається на строк дії угоди, укладеної власником прав на видання, що підтверджує право на розповсюдження видавничої продукції на території України, але не більше п`яти років.

Пунктом 2 Порядку видачі (відмови у видачі, анулювання) дозволу на ввезення видавничої продукції, що має походження або виготовлена та/або ввозиться з території держави-агресора, тимчасово окупованої території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05 квітня 2017 р. № 262 (далі - Порядок № 262), встановлено, що ввезення видавничої продукції, що має походження або виготовлена та/або ввозиться з території держави-агресора, тимчасово окупованої території України (далі - видавнича продукція), здійснюється на дозвільній основі. Видача (відмова у видачі, анулювання) дозволу здійснюється Держкомтелерадіо.

Відповідно до положень статті 28-1 Закону України «Про видавничу справу» видавнича продукція, що має походження або виготовлена та/або ввозиться з території держави-агресора, тимчасово окупованої території України та розповсюджується на території України без відповідного дозволу, передбаченого цією статтею, вилучається з обігу центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику в інформаційній сфері, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Положеннями статті 28-1 Закону України «Про видавничу справу» передбачено, що розповсюдження на території України видавничої продукції, що має походження або виготовлена та/або ввозиться з території держави-агресора, тимчасово окупованої території України, без наявності відповідного дозволу, передбаченого цією статтею, тягне за собою застосування до розповсюджувачів такої продукції адміністративно-господарських санкцій у формі накладення адміністративно-господарського штрафу в розмірі десяти мінімальних заробітних плат за кожен випадок такого розповсюдження, вчиненого вперше, та у розмірі п`ятдесяти мінімальних заробітних плат за кожен наступний випадок такого розповсюдження.

Рішення про накладення штрафу, передбаченого частиною двадцять першою цієї статті, приймає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику в інформаційній сфері, на підставі звернень правоохоронних органів, юридичних та фізичних осіб. Мотиви та обґрунтування щодо визначення розміру адміністративно-господарського штрафу мають міститися в рішенні про накладення штрафу.

Відповідно до пунктів 2-3 Порядку накладення Державним комітетом телебачення і радіомовлення України адміністративно-господарських штрафів, затвердженого наказом Державного комітету телебачення і радіомовлення України 17 жовтня 2017 року № 384 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09 листопада 2017 року за № 1367/31235 (зі змінами та доповненнями) (далі - Порядок № 384), адміністративно-господарські санкції у формі накладення адміністративно-господарського штрафу (далі - штраф) за порушення вимог статті 28-1 Закону України «Про видавничу справу» застосовуються Держкомтелерадіо до розповсюджувачів видавничої продукції за вчинення порушень, передбачених частиною двадцять першою статті 28-1 Закону. Рішення про накладення штрафу приймаються уповноваженими посадовими особами Держкомтелерадіо в межах, визначених статтею 28-1 Закону України «Про видавничу справу», на підставі звернень правоохоронних органів, юридичних та фізичних осіб. У таких зверненнях можуть міститься докази щодо розповсюдження видавничої продукції без відповідного дозволу, передбаченого статтею 28-1 Закону України «Про видавничу справу».

Частиною 2 ст.218 Господарського кодексу України встановлено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Згідно з ч.1 ст.238 Господарського кодексу України за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб`єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб`єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Відповідно до ст.239 Господарського кодексу України органи державної влади та органи місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень та у порядку, встановленому законом, можуть застосовувати до суб`єктів господарювання такі адміністративно-господарські санкції: адміністративно-господарський штраф, що у розумінні статті 241 Господарського кодексу України є грошовою сумою, що сплачується суб`єктом господарювання до відповідного бюджету у разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності.

Згідно ч.1 ст.250 Господарського кодексу України адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб`єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб`єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.2 ст.73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

З огляду на зміст наведеної норми процесуального права та зважаючи на те, що вимогами заявленого позову є стягнення суми, предметом доказування у даній справі мають бути обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення суми у судовому порядку, встановлення факту її сплати у добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту. При цьому, питання правомірності застосування та здійснення розрахунку не може бути предметом доказування, оскільки цей розрахунок суб`єкта владних повноважень, не є предметом позову у даній справі, а, отже, суд не має процесуальних повноважень у межах розгляду даної справи здійснювати його правовий аналіз.

З матеріалів справи встановлено, що позивачем заявлена вимога у справі про стягнення суми згідно рішенням № 22 від 26.10.2018, яким зобов`язано відповідача сплатити протягом 15 робочих днів з дати отримання рішення, адміністративно-господарський штраф у розмірі 37,230 грн.

Вказане рішення суб`єкта владних повноважень було оскаржено відповідачем у судовому порядку у справі № 320/6039/18 та правомірність його прийняття встановлена в межах цієї справи.

Так, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.04.2020 у справі №320/6039/18 визнано протиправним та скасовано рішення №22 від 26.10.2018 про накладення адміністративно-господарського штрафу за розповсюдження на території України видавничої продукції, що має походження (виготовлена) та/або ввозиться з території держави-агресора, тимчасово окупованої території України, без відповідного дозволу, передбаченого статтею 28-1 Закону України «Про видавничу справу», у розмірі 37230 грн.

Постановою Шостого апеляційний адміністративний суд від 30 вересня 2020 року скасовано рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 квітня 2020 року у справі №320/6039/18 та прийнято постанову, якою у задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про скасування рішення №22 від 26.10.2018 - відмовлено.

Вказане рішення Шостого апеляційного адміністративного суду набрало законно сили 30.09.2020.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.11.2020 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 вересня 2020 року.

Колегія суддів зазначає, що у відповідності до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Доказів відсутності обов`язку відповідача у спірних правовідносинах здійснити платіж з оплати штрафних санкцій на користь Державного комітету телебачення і радіомовлення України або доказів виконання такого обов`язку, сторонами до суду не подано, а колегією суддів не виявлено.

Рішення №22 від 26.10.2018, на підставі якого заявлені позовні вимоги про стягнення суми штрафних санкцій, станом на час розгляду справи чинне, доказів зворотнього матеріали справи не містять.

На підставі викладеного, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог у повному обсязі, оскільки відповідачем не сплачено суму штрафних санкцій.

Колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги зводяться до порядку сплати адміністративно-господарського штрафу. Так, на думку апелянта, адміністративно-господарський штраф необхідно сплатити до відповідного бюджету, а не на користь Державного комітету телебачення і радіомовлення України.

З цього приводу колегія суддів апеляційного суду зазначає, що пунктом 1 постанови КМУ №106 від 16.02.2011 встановлено, що перелік податків, зборів, платежів та інших доходів бюджету визначається відповідно до переліку кодів бюджетної класифікації в розрізі органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, згідно з додатком. Код бюджетної класифікації Держкомтелерадіо 21081100.

Таким чином, при сплаті особою адміністративно-господарського штрафу за кодом бюджетної класифікації Держкомтелерадіо (21081100), сплачені кошти зараховуються до відповідного бюджету, а не на рахунок державного органу, що контролює справляння надходжень бюджету.

За приписами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись статтями 241, 250, 308, 311, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 травня 2021 року у справі № 380/2272/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Р. В. Кухтей
Л. П. Іщук