Справа № 600/664/21-а
Суддя: Боднарюк Олег Васильович
Дата ухвалення: 2021-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2021 р. м. Чернівці Справа № 600/664/21-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боднарюка О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Брусницька земля" до Головного управління Державної податкової служби у Чернівецькій області, про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Брусницька земля" (далі - позивач), звернулось в суд з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Чернівецькій області (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове - повідомлення рішення Головного управління Державної податкової служби у Чернівецькій області № від 25.09.2020 року;

- стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір та витрати на правничу допомогу.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

1. Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесено за результатами проведеної перевірки, під час якої встановлено факт порушення щодо зберігання пального без ліцензії.

Вважає, що ним не було вчинено податкового правопорушення, оскільки 05 березня 2020 року останнім здійснено оплату на суму 780,00 грн. за ліцензію на зберігання пального за 2020 рік (для власних потреб), що підтверджується платіжним дорученням №253.

Звертав увагу суду на те, що після вказаної сплати, 06 березня 2020 року поштою направлено заяву щодо видачі ліцензії на зберігання пального для потреб власного споживання, із копією платіжного доручення про сплату за ліцензію, у відповідності до ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячною і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального", що підтверджується відповідним відправленням (квитанція).

Крім того зазначив, що у зв`язку із запровадженням в Україні карантину через спалах у світі коронавірусної хвороби, в тому числі і в місті Чернівці, з 12 березня по 24 квітня 2020 року, із врахуванням карантинних обмежень, позивач 10.04.2020 року звернувся до посадових осіб відповідача із прохання надати інформацію щодо видачі чи відмови у видачі ліцензії на зберігання пального, однак відповіді не отримав.

Також вважає неприйнятними висновки відповідача про те, що залишок дизельного палива, а саме 6500 літрів зберігався в заправочному модулі, оскільки, заправочний модуль це звичайний насос, який не має допоміжного резервуару чи ємкості, а просто допомагає перекачувати дизельне паливо в топлевний бак відповідного транспортного засобу.

Відтак, на думку позивача, відповідачем здійснено перевірку зберігання палива на підставі документів, без реального встановлення факту такого зберігання, без визначення конкретного місця зберігання у відповідності до законодавства, та за наявності всіх вжитих заходів щодо отримання відповідної ліцензії.

2. Відповідач подав до суду відзив на адміністративний позов, в обґрунтування якого заперечив щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Зазначив, що проведеною перевіркою встановлено придбання та використання дизельного палива під час здійснення господарської діяльності, а також його зберігання без наявної ліцензії на право зберігання пального для власних потреб. При цьому зазначив, що дизельне паливо у кількості 6500 л, станом на 01.09.2020 року зберігалось позивачем у модулі заправочному.

Заперечуючи проти позову звертав увагу суду на те, що позивачем 03.09.2020 року до посадових осіб відповідача було подано заяву щодо видачі ліцензії на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) разом із платіжним дорученням від 05.03.2020 року № 253 про сплату плати за відповідну ліцензію, інших доказів направлення зазначених документів в матеріалах справи немає.

Відтак вважає, необґрунтованими аргументи позивача про те, що останніми така заява разом з платіжним дорученням направлялась поштою.

3. В матеріалах справи також наявні письмові пояснення представника позивача, в яких наведені переважно подібні аргументи, які викладені в позовній заяві.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ В СПРАВІ.

1. Ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання по справі.

2. 13.04.2021 року усною ухвалою суду допущено заміну неналежного відповідача на належного відповідача, що відображено в протоколі судового засідання.

3. 12.05.2021 року ухвалою суду витребувано у відділенні поштового зв`язку № 2 ПАТ "Укрпошта" відомості/інформацію, щодо вручення поштового відправлення.

4. 20.08.2021 року усною ухвалою суду закрито підготовче провадження в справі та призначено справу до судового розгляду.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

1. Представником позивача до суду подано заяву, про розгляд справи в порядку письмового провадження, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав наведених в адміністративному позові.

2. Представник відповідача в судовому засіданні, проти задоволення позову заперечував з підстав наведених у відзиві, подав до суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.

3. Будучи допитай в якості свідка ОСОБА_1 пояснив суду, що здійснюючи перевірку позивача на предмет дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензії виявлено зберігання пального у резервуарах без наявності відповідної ліцензій. При цьому зазначив, що не відповідають дійсності ті обставини, що залишки пального зберігались в техніці та у модулях.

Крім того зазначив, що для видачі ліцензії не достатньо лише здійснити оплату за таку ліцензію, необхідно подати необхідний пакет документів.

4. Враховуючи приписи статті 194 КАС України, та подання учасниками справи заяв про розгляд справи у порядку письмового провадження, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами в порядку письмового провадження.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ ТА ВІДПОВІДНІ ПРАВОВІДНОСИНИ.

1. Відповідно до виписки є Єдиного державного реєстру юридичного осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань ТОВ "Брусницька земля" здійснює господарську діяльність за видами: КВЕД 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основний); 01.19 вирощування інших однорічних і дворічних культур; 01.61. допоміжна діяльність у рослинництві;

2. На підставі наказу ГУ ДПС у Чернівецькій області від 28.08.2020 року № 393/фп "Про проведення фактичної перевірки" та направлень на перевірку від 28.08.2020 року № та № 1157 посадовими особа відповідача проведено фактичну перевірку за період фінансово-господарської діяльності з 15.11.2017 року по 06.09.2020 року з питань дотримання вимог ПКУ в частині здійснення господарської діяльності.

3. За результатами перевірки посадовими особами відповідача складено акт №0216/24/13/РРО/33330048 від 04.09.2020 року, в якому зафіксовані наступні порушення: статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального", зокрема в частині зберігання пального без наявності ліцензії.

4. На підставі акту перевірки податковим органом винесено рішення про застосування фінансових санкцій від 25.09.2020 року № .

5. Відповідно до договору №02/08 від 07.08.2017 року позивач придбав у ТОВ "Мартін Трейд" паливо дизельне ДП-3-Євро-ВО.

6. Також судом встановлено, що придбане у ТОВ "Мартін Трейд" дизельне паливо було використано у господарській діяльності та списане (частково) згідно актів на списання дизельного палива № 4 від 30.04.2020 року за квітень 2020 року, № 5 від 30.06.2020 року за червень, № 6 від 31.08.2020 року за серпень 2020 року. Залишок дизельного палива станом на 01.09.2020 року складав 6500 л.

7. Згідно платіжного доручення № 253 від 05.03.2020 року встановлено, що ТОВ "Брусницька земля" здійснило оплату в сумі 780,00 грн за ліцензію на зберігання пального за 2020 рік.

8. Відповідно накладної № 6479 та фіскального чеку ПАТ "Укрпошта" від 06.03.2020 року вбачається, що відправником ТОВ "Брусницька земля", на ім`я одержувача ГУ ДПС в Чернівецькій області направлено лист. Разом з тим, вжитими в ході судового розгляду справи заходами (усні та письмові ухвали про витребування доказів) - не представилось можливим встановити вміст поштового відправлення позивача, а так само не представилось можливим встановити факт доставки до податкового органу поштового відправлення.

9. 13.04.2020 року директором та головним бухгалтером ТОВ "Брусницька земля" складено акт про те, що рекомендований лист, який був спрямований до ГУДПС у Чернівецькій області за трек/номером № 479 від 06.03.2020 року повернувся з відміткою за закінченням терміну зберігання.

10. Відповідно до роздруківки із сайту ПАТ "Укрпошта" встановлено, що дані про відправлення за номером 479 відсутні, тому що не зареєстровані в системі.

11. 25.05.2021 року на виконання вимог ухвал суду про витребування доказів надійшов лист ПАТ "Укрпошта" від 20.05.2021 року № 01.5.1-1/Ч-3807, зі змісту якого вбачається, що неможливо надати інформацію щодо отримання/неотримання рекомендованого листа №479 від 06.03.2020 року, у зв`язку із зберіганням інформації протягом шести місяців.

12. Судом також досліджене фото (фіксація) мобільних модулів, які розташовані по вул. Перемоги, 5 с. Брусниця, товарно - транспортні накладні на відпуск нафтопродуктів (нафти) від 18.09.2020-19.09.2020 років, повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які проводяться діяльність форми № 20-ОПП.

13. Згідно повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність форми № 20-ОПП, вбачається про наявність у позивача модуля заправочного, який знаходиться за адресою: вул.Буковинська, 30, с. Брусниця, Кіцманського району Чернівецької області.

14.Також судом досліджена ліцензія № 2000236 від 18.09.2025 року на право зберігання пального, яка після проведення перевірки видана позивачеві.

ДО ВКАЗАНИХ ПРАВОВІДНОСИН СУД ЗАСТОСОВУЄ НАСТУПНІ ПОЛОЖЕННЯ ЗАКОНОДАВСТВА ТА РОБИТЬ ВИСНОВКИ ПО СУТІ СПОРУ.

1. Згідно із статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку та розмірах, встановлених законом.

2. Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України визначені Законом України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" від 19.12.1995 № 481/95-BP, в редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 481/95-BP).

Відповідно до статті 1 Закону № 481/95-BP зберігання пального - діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик;

Згідно частини 1 статті 15 Закону № 481/95-BP оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії.

Частиною 8 статті 15 Закону № 481/95-BP передбачено, що суб`єкт господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва.

Ліцензії на право зберігання пального видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем розташування місць зберігання пального терміном на п`ять років (частина десята статті 15 Закону № 481/95-BP).

Згідно статті 15 Закону № 481/95-BP для отримання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального разом із заявою додатково подаються завірені заявником копії таких документів: документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення; акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального; дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

Нормами статті 15 Закону №481 також зауважено, що суб`єкти господарювання, що здійснюють зберігання пального, яке не реалізовується іншим особам і використовується виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки, копії зазначених документів не подають. Такі суб`єкти господарювання у заяві зазначають про використання пального для потреб власного споживання чи переробки, загальну місткість резервуарів та ємностей, що використовуються для зберігання пального, та їх фактичне місцезнаходження.

Вимагати представлення інших документів, крім зазначених у цьому Законі, забороняється. Зазначені в цьому Законі документи (крім документів, які подаються заявником для отримання ліцензії на право виробництва пального, оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального) подаються в одному примірнику в копіях, засвідчених нотаріально або органом, який видав оригінал документа або посадовою особою органу ліцензування. Заява про видачу ліцензії та визначені цим Законом документи подаються уповноваженою особою заявника або надсилаються рекомендованим листом. У разі подання заяви про видачу ліцензії та доданих до неї документів особисто вони приймаються за описом, копія якого видається заявнику з відміткою про дату прийняття заяви та документів і підписом особи, яка їх прийняла.

Ліцензія або рішення про відмову в її видачі видається заявнику не пізніше 10 календарних днів (щодо пального - не пізніше 20 календарних днів) з дня одержання зазначених у цьому Законі документів. У рішенні про відмову у видачі ліцензії повинна бути вказана підстава для відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.

З аналізу вищезазначених положень законодавства випливає висновок, що отримувати ліцензію на право зберігання пального суб`єкт господарювання повинен тільки для стаціонарних цистерн/ємностей. Оскільки, як навіть вбачається з термінів "місце зберігання пального", "зберігання пального", так і з переліку документів, які слід надати для отримання ліцензії на право зберігання пального - надання визначеного законодавством переліку документів для пересувних ємностей та транспортних засобів не передбачено, оскільки останні не є нерухомим майном та не мають чіткої прив`язки до місця (території).

Крім цього, за результатами звернення, уповноважений орган у визначені строк (10/20 днів) приймає відповідне рішення про видачу або ж відмову у видачі ліцензії.

Частинами 1-3 статті 17 Закону № 481/95-ВР передбачено, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством. До суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: оптової торгівлі пальним або зберігання пального без наявності ліцензії - 500000 гривень. Рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються податковими органами та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями і тютюновими виробами та пальним, зберігання пального, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції, визначеної законами України.

3. Судом встановлено, а також і не заперечувавсся сторонами факт отримання позивачем дизельного пального, що також підтверджується видатковими накладними та товарно - транспортними накладними на відпуск нафтопродуктів, які наявні у матеріалах справи.

При цьому, придбане дизельне пальне позивачем частково використано у господарській діяльності та списане (частково) згідно актів на списання дизельного палива № 4 від 30.04.2020 року за квітень 2020 року, № 5 від 30.06.2020 року за червень, № 6 від 31.08.2020 року за серпень 2020 року. Залишок дизельного палива станом на 01.09.2020 року складав 6500 л., який зберігався за адресою: с.Брусниця, Кіцманського району Чернівецької області.

Крім того, матеріалами справи підтверджено та не заперечувався відповідачем той факт, що позивач за отриманням ліцензії на зберігання дизельного пального 05.03.2020 року сплатив збір в сумі 780,00 гривень, що також підтверджується платіжним дорученням № 253.

Іншими словами, спірним в цій справі являється не факт оплати за ліцензію, а дії, які направлені на її отримання, або ж бездіяльність, яка призвела до порушення законодавства у вигляді пасивної поведінки зі сторони позивача.

Як зазначалось вище, в ході судового розгляду справи неодноразово оголошувались перерви з метою витребування доказів, як в сторін по справі, а так само і в Укрпошти з метою з`ясування обставин направлення від імені позивача на адресу ГУ ДПС у Чернівецькій області через відділення ПАТ "Укрпошта" заяви з відповідними документами (в т.ч. і квитанція про оплату за ліцензію), які б в свою чергу слугували підставою для документування позивача ліцензією.

В свою чергу, відповідач заперечуючи проти позову стверджував, що останнім не отримано зазначеного листа з додатками (платіжне доручення, заява), який направлявся позивачем. Однак, на думку суду, твердження відповідача не знайшли свого беззаперечного підтвердження в ході розгляду справи.

Крім того, суд відхиляє посилання представника відповідача на те, що відповідно до роздруківки із сайту ПАТ "Укрпошта" встановлено, що дані про відправлення за номером 479 відсутні, а відтак і не врученні відповідачу, оскільки такі дані відсутні з причин не реєстрації в системі, що не свідчить про факт не направлення їх контролюючому органу.

При цьому, слід також врахувати карантинні обмеження, через які позивач особисто не зміг подати необхідні документи для оформленні ліцензії на зберігання пального.

4. Проаналізувавши наведене вище суд зазначає, що фактичні обставини в справі в призмі норм національного законодавства, спростовують результати проведеної перевірки та підтверджують відсутність у діяннях позивача складу інкримінованого правопорушення ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та палива".

Відповідно до статті 109 Податкового кодексу України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Отже, враховуючи факт своєчасного вчинення позивачем дій спрямованих на отримання ліцензії на право зберігання дизельного пального, про що свідчать матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність вини у інкримінованому позивачу правопорушенні, визначеного ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та палива".

Подібна позиція викладена Верховним Судом в постановах від 17 липня 2020 року (справа № 826/11107/17, справа №821/1165/16), від 21 вересня 2020 року (справа № 520/4288/20), що відповідно до частини 5 статті 242 КАС України суд враховує при застосування до спірних правовідносин.

5. В розумінні частини 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, згідно частини першої статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

В силу частини 2 статті 74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а за правилом частини першої статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Перевіряючи наведені учасниками справи аргументи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що контролюючий орган у спірних правовідносинах не забезпечив дотримання частини другої статті 19 Конституції України, позаяк не надав суду доказів, які б підтверджували умисно вчинене позивачем правопорушення щодо здійснення зберігання пального без наявності відповідної ліцензії, в той час коли останнім вчинені всі дії, які являлись підставою для видачі такої ліцензії. Крім цього, відповідачем в ході перевірки не здійснено огляд техніки (паливних баків, ємностей) та замірів на предмет встановлення фізичної наявності кількості пального.

6. Відповідно до статті 1 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" місце зберігання пального місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування. Зберігання пального діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик.

Вказаний Закон не містить вказівки на те, що пальне повинно зберігатися виключно у стаціонарних ємностях для зберігання пального; не визначає граничний об`єм пального чи обмежень по строку, з якого починається "зберігання пального"; саме по собі зберігання пального не є підставою для реєстрації акцизного складу, оскільки вимагає певного обсягу пального.

У індивідуальній податковій консультації, наданій Державною фіскальною службою України від 15.08.2019 № 3814/6/99-99-12-02-02-15/ІПК зазначено, що у розумінні Закону №481 суб`єкту господарювання необхідно отримувати ліцензію лише для здійснення зберігання пального у стаціонарних цистернах/ємностях.

7. Підсумовуючи наведене, суд вважає, що в даних правовідносинах позивач, як платник податків діяв добросовісно - сплативши відповідний збір для отримання ліцензії, та звернувся до податкового органу з відповідною заявою, що в свою чергу відповідачем, як суб`єктом владних повноважень не спростовано. Сам по собі факт не отримання відповідачем листа з рекомендованим повідомленням про вручення не може ставитись в провину платнику податків, якщо останнім вчинені всі необхідні дії, які визначені законодавством.

8. За таких обставин, суд, оцінивши докази в сукупності, які є у справі, дійшов висновку, що спірне податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню, а тому позов слід задовольнити повністю.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

1.Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати - судовий збір в сумі 7500,00 грн.

2. Щодо судових витрат на правову допомогу суд зазначає наступне.

Згідно частин 1, 2 статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

У відповідності до частини 3 ст.143 КАС України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

3. В матеріалах справи наявний договір про надання юридичної (правничої) допомоги адвокатом, згідно з яким взято на себе зобов`язання надавати юридичну (правничу) допомогу позивачеві в обсязі та на умовах, передбачених договором відповідно до чинного законодавства.

На підставі зазначеного договору адвокатом видано ордер про надання правничої допомоги позивачеві.

Також, до позову надано попередній (орієнтовний) розрахунок (таблиця) суми судових витрат, які позивач поніс та очікує понести у зв`язку з розглядом справи.

Натомість, доказів, які підтверджують реальний розмір понесених позивачем судових витрат, станом на день прийняття рішення до суду не подано. Відтак, судом не вирішується питання про розподіл таких витрат.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Брусницька земля" до Головного управління Державної податкової служби у Чернівецькій області задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове - повідомлення рішення Головного управління Державної податкової служби у Чернівецькій області № від 25.09.2020 року.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Чернівецькій області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Брусницька земля" судовий збір в сумі 7500,00 грн.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Брусницька земля" вул.Буковинська, 30, с.Брусниця, Кіцманський район, Чернівецька область, 59350 .

Відповідач - Головне управління ДПС у Чернівецькій області вул. Героїв Майдану, 200-А,м. Чернівці, 58013, .

Суддя О.В. Боднарюк