Справа № 300/1839/21
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2021-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2021 рокуЛьвівСправа № 300/1839/21 пров. № А/857/12245/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Івано-Франківського обласного центру зайнятості на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 травня 2021 року, головуючий суддя Остап`юк С.В., ухвалене у м. Івано-Франківську, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківського обласного центру зайнятості про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Івано-Франківського обласного центру зайнятості, в якому просив визнати бездіяльність протиправною щодо ненарахування та невиплати допомоги по безробіттю та зобов`язати нарахувати та виплатити допомогу по безробіттю за період з 08.01.2021 року до 09.11.2021 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що відповідач протиправно, в порушення норм статті 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», припинив виплату допомоги по безробіттю як особі передпенсійного віку, при цьому, призначив таку допомогу терміном на 270 календарних днів, замість 720 календарних днів.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 травня 2021 року адміністративний позов задоволено; визнано протиправним скорочення до 270 календарних днів тривалості виплати допомоги по безробіттю, призначеної ОСОБА_1 13.04.2020 року; зобов`язано Івано-Франківський обласний центр зайнятості (вулиця Деповська, будинок 89-А, місто Івано-Франківськ, індекс 76007, ) продовжити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) виплату допомоги по безробіттю з 08.01.2021 року, тривалістю 450 календарних днів.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, Івано-Франківський обласний центр зайнятості оскаржив його в апеляційному порядку, який, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов залишити без розгляду.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду.

На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 31.03.2020 року ОСОБА_1 звільнено з роботи у Товаристві з обмеженою відповідальністю згідно з пунктом 1 статті 36 Кодексу законів про працю України за згодою сторін.

З 13.04.2020 року позивачу, Коломийською міськрайонною філією Івано-Франківського обласного центру зайнятості, призначено допомогу по безробіттю терміном на 270 календарних днів.

19.03.2021 року Коломийською міськрайонною філією Івано-Франківського обласного центру зайнятості, на заяву позивача, листом за № 351-28.5/22-21 повідомлено позивача про те, що відповідно до абзацу 4 пункту 3-2 розділу VIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» для осіб, які втратили роботу в період карантину, не застосовуються вимоги щодо скорочення тривалості виплати допомоги по безробіттю, визначені пунктом 1 частини п`ятої статті 31 цього Закону, при цьому загальна тривалість виплати допомоги по безробіттю для таких осіб не може перевищувати 270 календарних днів.

Позивач, вважаючи належною йому до виплати допомоги по безробіттю тривалістю не більше 720 календарних днів, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач протиправно, при призначенні позивачу допомоги по безробіттю скоротив тривалість виплати йому допомоги по безробіттю з 720 календарних днів до 270 календарних днів та припинив її виплату внаслідок закінчення 270-ти денного строку.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

У відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як передбачено ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини 2 цієї статті для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч. 3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Строк звернення до адміністративного суду - це строк, в межах якого особа, яка має право на позов, може звернутися до адміністративного суду для захисту своїх прав у публічно-правових відносинах або для реалізації владних повноважень.

Перебіг строку звернення до суду починається з моменту, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення свого права.

У поданій апеляційній скарзі апелянт вказує на те, що про порушення своїх прав позивач дізнався 08.10.2020 року, особисто відвідавши центр зайнятості та ознайомився із прийнятим відповідачем рішенням.

Так, в матеріалах справи міститься інформація про відвідування ОСОБА_1 центру зайнятості, відповідно до якої видно, що 08.10.2020 року ОСОБА_1 було проінформовано про закінчення НС, про що він особисто розписався.

Про ознайомлення позивача із прийнятим відповідачем рішенням стоїть лише підпис відповідача без зазначення дати його проставлення.

Таким чином, матеріали справи не містять доказів про те, що про порушення своїх прав позивач дізнався 08.10.2020 року, а покликання апелянта на вказані обставини не знайшли свого підтвердження матеріалами справи.

Відтак, день порушення прав позивача слід вважати днем припинення виплати допомоги по безробіттю 07.01.2021 року, а звернення з цим позовом здійснено в межах шестимісячного строку, вставленого частиною 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому вказаних строків позивач не порушив.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 6 КАС України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Так, у п. 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Івано-Франківського обласного центру зайнятості залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 травня 2021 року у справі №300/1839/21 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді О. М. Довгополов
В. В. Святецький