Справа № 640/4771/19
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2021-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті касаційного провадження

07 жовтня 2021 року

м. Київ

справа № 640/4771/19

адміністративне провадження № К/9901/36262/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Коваленко Н.В.,

суддів: Берназюка Я.О., Желєзного І.В.

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 вересня 2021 року про повернення апеляційної скарги у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві, в якому, з урахуванням поданих уточнень згідно заяви від 15 листопада 2019 року, просив:

- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні компенсації втрати частини його доходів за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 у розмірі 195 180,34 грн та за період з 01.01.2018 по 31.04.2018 у розмірі 512,47 грн;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві невідкладно в одноразовому порядку здійснити ОСОБА_1 виплату компенсації втрати частини його доходів за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 у розмірі 195 180,64 грн та за період з 01.01.2018 по 31.04.2018 у розмірі 512,47 грн;

- встановити судовий контроль за виконанням рішення суду шляхом подання звіту про його виконання.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 квітня 2020 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні компенсації втрати частини його доходів за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 та за період з 01.01.2018 по 31.03.2018.

Зобов`язано Головне управління пенсійного фонду України в м. Києві невідкладно в одноразовому порядку здійснити ОСОБА_1 виплату компенсації втрати частини його доходів за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 у розмірі 19 556,06 грн. та за період з 01.01.2018 по 31.03.2018 у розмірі 215,07 грн.

У задоволенні решти позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, ОСОБА_1 звернувся до Шостого апеляційного адміністративного суду із апеляційною скаргою.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 вересня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 повернуто з тих підстав, що апеляційна скарга не містить його особистого підпису.

Не погоджуючись із постановленою ухвалою, ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Згідно з відтиском поштового штемпеля на конверті касаційна скарга направлена до Верховного Суду 01 жовтня 2021 року, тобто в межах строку на касаційне оскарження.

Вирішуючи питання про наявність підстав для відкриття касаційного провадження, колегія суддів виходить із наступного.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини третьої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Відповідно до частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Предметом оскарження у цій справі є судове рішення, прийняте за наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 (в частині її відповідності вимогам статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України).

Звертаючись до Верховного Суду з касаційною скаргою, скаржник зазначає, що ухвала суду апеляційної інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права. Вважає, що нанесений ним підпис на додатках до його апеляційної скарги та зазначення в цих додатках власноручного його запису «згідно з оригіналом, а також його прізвища, ім`я та по батькові ОСОБА_1 » надавали суду апеляційної інстанції змогу ідентифікувати його як особу, яка подає апеляційну скаргу, та встановивши відповідність змісту апеляційної скарги волевиявленню особи від імені якої її було подано. Зазначає, що вказаної позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 03 серпня 2021 року у справі № 754/8132/19. Також зазначає, що 07 вересня 2021 року скаржник звертався до суду апеляційної інстанції із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, проте це клопотання, разом із доданою до нього апеляційною скаргою від 30 липня 2021 року, канцелярією суду апеляційної інстанції було надіслано без ухвали суду на адресу суду першої інстанції.

Надаючи оцінку вищевказаним доводам скаржника, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондують норми статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України, оскарження судових рішень у касаційному порядку можливе лише у випадках, якщо таке встановлено законом.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що подана апеляційна скарга не містить власноручного підпису апелянта.

Відповідно до частини десятої статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в паперовій формі, такі документи скріплюються власноручним підписом учасника справи (його представника).

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо апеляційна скарга подана особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписана, або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

Таким чином, Верховний Суд погоджується з позицією суду апеляційної інстанції, про відсутність підстав для відкриття апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга не містить особистого підпису особи, яка її подає.

Посилання скаржника у касаційній скарзі на наявність іншої апеляційної скарги, яка була підписана ним особисто оцінюються Судом критично, оскільки оскаржуваною ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 вересня 2021 року апеляційним судом вирішувалось питання лише щодо апеляційної скарги непідписаної скаржником. При цьому, клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, разом із примірником апеляційної скарги, яка, як зазначає скаржник, містила його власноручний підпис, подана вже після постановлення ухвали про повернення апеляційної скарги.

Необґрунтованим є посилання скаржника на постанову Верховного Суду від 03 серпня 2021 року у справі № 754/8132/19, оскільки вона прийнята в кримінальному провадженні та стосується відсутності підпису на додатках доданих до апеляційної скарги.

За змістом частини третьої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Таким чином, законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень з питань повернення заяви позивачеві (заявникові), поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування єдиної правозастосовної практики.

З огляду на вищевикладене, доводи касаційної скарги не містять належних та достатніх підстав, які б спростовували наведені висновки суду апеляційної інстанцій, а тому колегія суддів вважає, що судом апеляційної інстанції прийнято рішення про повернення апеляційної скарги з дотриманням норм процесуального права.

Враховуючи, що зміст ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 вересня 2021 року, свідчить про правильне застосування судом апеляційної інстанцій норм процесуального права та не викликає сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання касаційної скарги необґрунтованою.

Водночас аналіз оскаржуваного судового рішення та доводів касаційної скарги не дає підстав для висновку про те, що рішення суду касаційної інстанції за наслідком розгляду касаційної скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики з питань застосування відповідних норм права, а тому підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом частини другої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

За такого правового регулювання та обставин справи Верховний Суд дійшов висновку про необґрунтованість касаційної скарги та необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 248, 328, 333, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 вересня 2021 року про повернення апеляційної скарги у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити дії.

2. Надіслати ОСОБА_1 копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.В. Коваленко

Суддя Я.О. Берназюк

Суддя І.В. Желєзний