Справа № 620/1788/21
Суддя: Жук А.В.
Дата ухвалення: 2021-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

07 жовтня 2021 року

Київ

справа №620/1788/21

адміністративне провадження №К/9901/34900/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Жука А.В.,

суддів: Загороднюка А.Г., Мельник-Томенко Ж.М.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 травня 2021 року

та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2021 року

у справі №620/1788/21

за позовом ОСОБА_1

до Державної казначейської служби України

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Державної казначейської служби України, в якому просив:

- визнати протиправними дії Державної казначейської служби України щодо невиконання вимог статті 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» провести нарахування і виплату ОСОБА_1 компенсації за несвоєчасне виконання рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 17 травня 2019 року і виконавчого листа №750/3659/19 від 25 вересня 2019 року;

- визнати протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України щодо невиконання вимог статті 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» провести нарахування і виплату ОСОБА_1 компенсації за несвоєчасне виконання рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 17 травня 2019 року і виконавчого листа №750/3659/19 від 25 вересня 2019 року з огляду на висновки постанови Верховного Суду від 08 травня 2018 року справа №825/370/17, постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2019 року справа №620/351/19;

- визнати, що відмова Державної казначейської служби України виконати вимоги статті 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», а також свідоме і відверте ігнорування висновків постанови Верховного Суду від 08 травня 2018 року справа №825/370/17, постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2019 року справа №620/351/19 становить порушення статті 13 Конвенції з прав людини і основоположних свобод (відсутність ефективного засобу правового захисту у національній правовій системі), а також порушення статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на мирне володіння своїм майном);

- стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 , суму у розмірі 1508,22 грн., на підставі статті 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» - три відсотки річних від своєчасно несплаченої суми за порушення тримісячного строку перерахування коштів у сумі 50000 грн. на виконання рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 17 травня 2019 року і виконавчого листа №750/3659/19 за період з 30 грудня 2019 року по 30 грудня 2020 року включно шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України коштів з єдиного казначейського рахунку.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 травня 2021 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2021 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

20 вересня 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 травня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2021 року у справі №620/1788/21.

За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження Суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз указаних положень дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Водночас, пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Частиною шостою статті 12 КАС України регламентовано перелік категорій справ, які відносяться до справ незначної складності, зокрема, інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

За правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у виключному порядку (частина четверта статті 12 КАС України), а також через складність та інші обставини (частина третя статті 12 КАС України).

Аналіз зазначених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що суд має право віднести справу до категорії малозначних за результатами оцінки характеру спірних правовідносин, предмета доказування, складу учасників та інших обставин, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, а також крім справ, які підлягають розгляду в порядку загального позовного провадження.

Статтею 257 КАС України визначено перелік справ, що розглядаються за правилами спрощеного позовного провадження.

Як вбачається із даних Єдиного державного реєстру судових рішень, суд першої інстанції розглянув справу №620/1788/21 у спрощеному позовному провадженні.

Скаржник зазначає, що дана справа стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики та становить значний суспільний інтерес, оскільки оскаржувані рішення не відповідають нормам статей 3, 8, 9, 129-1 Конституції України та судовій практиці у справах за позовами скаржника до Казначейства у справах №825/370/17 та №620/351/19, а також у постановах Верховного Суду у справах №766/7772/17, №640/4471/19.

Таким чином, оскаржуючи судові рішення у справі, розглянутій за правилами спрощеного позовного провадження, позивач у касаційній скарзі доводить підстави, передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, за яких оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції підлягає перегляду в касаційному порядку, що є передумовою для перевірки вмотивованості підстав, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Підставою касаційного оскарження у даній справі скаржник зазначає пункт 1 частини 4 статті 328, а саме застосування судом норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 08 травня 2021 року у справі №825/370/17, від 11 травня 2018 року у справі №820/3052/17, від 19 серпня 2020 року у справі №826/7444/16, від 18 червня 2018 року у справі №806/2492/17, щодо застосування приписів статті 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Отже, доводи, які викладені в касаційній скарзі вказують на наявність обставин визначених підпунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, що є підставою для відкриття касаційного провадження з метою перевірки обставин, вказаних скаржником в касаційному порядку в межах доводів касаційної скарги.

У касаційній скарзі скаржником порушено питання про визнання причин пропуску строку на касаційне оскарження поважними та поновлення такого строку.

В обґрунтування такого клопотання скаржник зазначає, що вперше до Верховного Суду позивач звернувся у межах 30-денного строку передбаченого КАС України, проте ухвалою Верховного Суду від 12 серпня 2021 року касаційну скаргу було повернуто скаржнику.

Копію ухвали Верховного Суду від 12 серпня 2021 року отримано скаржником 16 серпня 2021 року, а 18 серпня 2021 року касаційну скаргу повторно направлено до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 09 вересня 2021 року касаційну скаргу було повторно повернуто скаржнику. Копію зазначеної ухвали скаржник отримав 16 вересня 2021 року, а 17 вересня 2021 року втрете звернувся з касаційною скаргою до Верховного Суду.

Вказані обставини підтверджуються доданими до касаційної скарги документами.

Відповідно до вимог частини другої та третьої статті 329 КАС України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.

За наведених обставин суд дійшов висновку про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження, в зв`язку з чим такий строк слід поновити.

Скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для залишення касаційної скарги без руху, її повернення чи відмови у відкриті касаційного провадження відсутні.

Керуючись статтями 328, 329, 330, 334 КАС України в редакції Закону № 2147-VІІІ, Суд -

УХВАЛИВ:

1. Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.

2. Визнати причини пропуску строку на касаційне оскарження поважними та поновити процесуальний строк.

3. Відкрити касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 травня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 липня 2021 року у справі №620/1788/21.

4. Встановити десятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття касаційного провадження для подання учасниками справи до суду касаційної інстанції відзиву на касаційну скаргу в письмовій формі, доказів надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи та заперечень щодо поданих заяв та клопотань.

5. Витребувати з Чернігівського окружного адміністративного суду справу №620/1788/21.

6. Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

А.В. Жук

А.Г. Загороднюк

Ж.М. Мельник-Томенко ,

Судді Верховного Суду