Справа № 420/15354/21
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2021-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

08 жовтня 2021 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Аракелян М.М.,

розглянувши у письмовому провадженні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду у справі за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (Чернівецький прикордонний загін Державної прикордонної служби України) (; вул. Герцена, 2А, м. Чернівці, 58022) про визнання незаконною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:
26 серпня 2021 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), у якому представник позивача просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення у зв`язку із проходженням військової служби за період з 15 вересня 2015 року по 15 березня 2018 року;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення у зв`язку із проходженням військової служби за період з 15 вересня 2015 року по 15 березня 2018 року з проведенням індексації відповідно до законодавства.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 26.08.2021 року о 17:39:32 справа №420/15354/21 розподілена на суддю Аракелян М.М.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 30.08.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження згідно ст.262 КАС України.

30.09.2021 року за вх.№53784/21 від представника відповідача надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду з підстав недотримання позивачем вимог ст.122, 123 КАС України та звернення до суду із пропуском встановлених строків. Представник відповідача зазначив, що про факт невиплати грошового забезпечення у спірному періоді позивач дізнався при звільненні з військової служби наказом від 21.03.2018 року. Натомість, звернувся до суду позивач лише 3 роки після звільнення. На думку представника відповідача, у даному випадку застосуванню підлягають строки, визначені ч.5 ст.122 КАС України, а в силу того, що вони пропущені, позов має бути залишений без розгляду.

01.10.2021 року за вх.№ЕП/26671/21 від представника позивача надійшли заперечення на клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду. Позиція позивача ґрунтується на тому, що він не пов`язує власні позовні вимоги із фактом звільнення із військової служби, а виключно наполягає на виплаті належного йому грошового забезпечення. Такі вимоги, в силу ст.233 Кодексу законів про працю України, не обмежені жодними строками у контексті звернення до суду.

Розглянувши у письмовому провадженні клопотання представника відповідача про залишення адміністративного позову без розгляду, суд дійшов наступного.

З матеріалів справи вбачається, що у період з 16 червня 2015 року по 15 березня 2018 року позивача було тимчасово відсторонено від виконання обов`язків посади заступника начальника загону начальника оперативно-розшукового відділу Чернівецького прикордонного загону.

За вказаний період йому не виплачувалось грошове забезпечення, що і слугувало підставою для звернення до суду.

При цьому, Наказом начальника 31 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 21.03.2018 року №60-ОС позивача виключено зі списків особового складу.

На думку відповідача, саме з моменту виключення позивача зі списків особового складу та розрахунку грошового забезпечення при звільненні позивач дізнався про порушення своїх прав, тобто даний позов подано з пропуском встановленого КАС України строку.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 3 зазначеної статті визначено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В свою чергу, статтею 233 Кодексу законів про працю України передбачено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Перебування особи на публічній службі є однією з форм реалізації закріпленого у статті 43 Конституції України права на працю.

Згідно з вимогами статті 2 Закону України Про оплату праці в структуру заробітної плати входять:

Основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Станом на момент звільнення позивача з військової служби діяла Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затверджена Наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України 20.05.2008 № 425.

Згідно п.1.2 Інструкції грошове забезпечення - це гарантоване державою грошове забезпечення в обсязі, що відповідає умовам проходження військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

До складу грошового забезпечення входять:

посадовий оклад, оклад за військовим званням;

щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

одноразові додаткові види грошового забезпечення;

місячне грошове забезпечення - це грошове забезпечення, на отримання якого у відповідному місяці має право військовослужбовець згідно із чинним законодавством.

На даний момент діє Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України 25 червня 2018 року № 558, яка містить аналогічні норми щодо складових грошового забезпечення.

У відповідності до п.2.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року №8-рп/2013 поняття заробітна плата і оплата праці, які використано у законах, що регулюють трудові правовідносини, є рівнозначними в аспекті наявності у сторін, які перебувають у трудових відносинах, прав і обов`язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов`язків. Під заробітною платою, що належить працівникові, або, за визначенням, використаним у частині другій статті 233 Кодексу, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

Згідно з резолютивною частиною Рішення Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року №8-рп/2013 у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

Таким чином, враховуючи, що за військову службу позивач, як працівник, отримував грошове забезпечення, яке за своєю правовою природою, як і заробітна плата, є грошовою винагородою за виконану роботу, а спеціальним законодавством прямо не визначено строку звернення до суду за недоотриманими сумами грошового забезпечення, слід застосовувати норми КЗпП України.

Таким чином, вимоги щодо стягнення заробітної плати, в тому числі грошового забезпечення військоовслужбовця, не обмежуються процесуальними строками.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що строк звернення до суду позивачем не пропущено.

Суд при цьому звертає увагу, що предметом спору є виключно питання виплати грошового забезпечення, а правомірність звільнення позивачем в межах даного судового процесу під сумнів не ставиться.

Таким чином, на підставі встановлених фактів та обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання представника Військової частини НОМЕР_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про залишення адміністративного позову ОСОБА_1 без розгляду.

Круючись ст.122, ст.ст.241-243, 248, 250, 256, 295 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання представника відповідача про залишення адміністративного позову без розгляду у справі за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (Чернівецький прикордонний загін Державної прикордонної служби України) (; вул. Герцена, 2А, м. Чернівці, 58022) про визнання незаконною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя М.М. Аракелян