Справа № 140/6008/21
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2021-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

08 жовтня 2021 рокуЛуцькСправа № 140/6008/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування наказів, визнання протиправними дій,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі ГУ ДПС у Волинській області) про визнання протиправними та скасування наказів від 12 березня 2021 року №879 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки платника податків-фізичної особи ОСОБА_2 » та від 17 березня 2021 року №931 «Про продовження терміну проведення документальної позапланової виїзної перевірки платника податків-фізичної особи ОСОБА_1 », визнання протиправними дій щодо проведення податкової документальної перевірки у період з 15 березня 2021 року по 19 березня 2021 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що він 15 березня 2021 року був запрошений телефонним дзвінком для проведення перевірки за місцем знаходження Ковельської державної податкової інспекції, де йому було вручено наказ від 12 березня 2021 року №879 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки з 15 березня 2021 року тривалістю 3 робочих дні; термін проведення перевірки згідно з наказом відповідача від 17 березня 2021 року №931 був продовжений на 2 робочих дні, за результатами якої оформлено акт від 26 березня 2021 року №2835/03-20-07-09-.

Позивач вважає спірні накази про проведення перевірки та про подовження терміну її проведення протиправними та зазначив, що Податковим кодексом України (далі - ПК України) чітко визначені вимоги до оформлення наказів та умови проведення позапланових виїзних та невиїзних перевірок. Поряд з тим відповідач не виконав вимоги щодо вручення йому до початку проведення зазначеної перевірки у порядку, визначеному статтею 42 ПК України, копії наказу про проведення документальної позапланової перевірки та наказ від 12 березня 2021 року №879 він отримав у перший день її проведення, а наказ від 17 березня 2021 року №931 - 09 квітня 2021 року, тобто після фактичного закінчення податкової перевірки, як і лист відповідача про надання переліку документів від 16 березня 2021 року та лист про надання пояснень. Також позивач зазначив, що жодних заяв щодо зміни місця проведення податкової перевірки не подавав, дій щодо недопуску до виїзної податкової перевірки не вчиняв. Поряд з тим відповідач фактично провів позапланову невиїзну перевірку у приміщенні контролюючого органу, чим порушив вимоги ПК України.

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 22 червня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Ухвалою суду від 03 вересня 2021 року провадження у цій справі було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням Великої Палати Верховного Суду у справі №816/228/17.

Відповідач у відзиві на позовну заяву вказав на відсутність підстав для задоволення позову (а.с.44-45). Також зауважив, що оскільки позивач дій щодо недопуску до проведення перевірки не вчиняв, не повідомляв про незгоду з проведенням контрольного заходу у приміщенні контролюючого органу (а в інформаційних ресурсах податкового органу відсутні відомості про перебування у власності чи користуванні позивача приміщень для здійснення підприємництва), то безпосереднім проведенням перевірки вичерпано дію наказу як акта індивідуальної дії. За наслідками перевірки прийняті податкові повідомлення-рішення, тому при незгоді позивача з такими рішеннями позивач може реалізувати своє право на захист шляхом їх оскарження.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2021 року провадження у даній справі було поновлено.

Дослідивши письмові докази у справі та перевіривши доводи сторін у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 у період з 16 серпня 2018 року по 24 січня 2020 року був зареєстрований як фізична особа-підприємець, що видно із відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.14).

Відповідно до пункту 75.1 статті 75, на підставі підпункту 78.1.7 пункту 78.1 статті 78, з урахуванням абзацу першого пункту 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та у зв`язку із внесенням запису до ЄДР щодо припинення платника податків фізичної особи ОСОБА_1 ГУ ДПС у Волинській області видано наказ від 12 березня 2021 року №879 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки платника податків фізичної особи ОСОБА_1 ». Перевірку визначено провести з 15 березня 2021 року тривалістю 3 робочих дні (а.с.17).

Наказом ГУ ДПС у Волинській області від 17 березня 2021 року №931 продовжено термін проведення документальної позапланової виїзної перевірки платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 , призначеної згідно з наказом ГУ ДПС у Волинській області від 12 березня 2021 року №879, на 2 робочих дні з 18 березня 2021 року (а.с.18).

Перевірка проводилася з 15 березня по 19 березня 2021 року та за її результатами складено акт від 26 березня 2021 року №2835/03-20-07-09- (витяг на а.с.15-16).

ГУ ДПС у Волинській області на підставі акта перевірки прийняті вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 22 квітня 2021 року №Ф-, рішення від 22 квітня 2021 року №, а також податкові повідомлення-рішення від 22 квітня 2021 року №, №, № та №.

Поряд з тим, позивач, вважаючи накази від 12 березня 2021 року №879 та від 17 березня 2021 року №931, а також дії з проведення позапланової документальної перевірки протиправними, звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює ПК України.

Положеннями статті 62 ПК України встановлено, що податковий контроль здійснюється шляхом, зокрема, перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Глава 8 розділу ІІ ПК України визначає види перевірок, які можуть бути проведені контролюючими органами, а також порядок та процедуру їх проведення. Зокрема, встановлюється чітке розмежування щодо порядку допуску до виїзних та невиїзних перевірок, а також щодо місця проведення зазначених перевірок.

При цьому приписи ПК України в цій частині установлюють і певні правила поведінки при здійсненні перевірки як для суб`єкта владних повноважень, так і для платника податків, чітке дотримання яких вимагається задля забезпечення балансу між публічними і приватними інтересами.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи. Види документальних перевірок, порядок планування, проведення та оформлення їх результатів, що проводяться контролюючим органом, визначеним підпунктом 41.1.2 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, встановлюються Митним кодексом України.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків (підпункт 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України). Цією ж нормою установлено, що документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом. Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка. Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Порядок проведення документальних позапланових перевірок визначений статтею 78 ПК України.

Як визначено підпунктом 78.1.7 пункту 78.1 статті 78 ПК України (така правова підстава зазначена в наказі ГУ ДПС у Волинській області від 12 березня 2021 року №879), документальна позапланова перевірка здійснюється якщо розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків.

Згідно із пунктом 78.4 статті 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

У свою чергу, умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення документальних виїзних та фактичних перевірок визначений статтею 81 ПК України.

Цією статтею обумовлено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Як передбачено пунктом 86.1 статті 86 ПК України, результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка. Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, або особами, уповноваженими на це у встановленому порядку, у строки, визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати. Акт перевірки - документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати.

Таким чином, документальна перевірка передбачає такі етапи проведення: встановлення підстав для перевірки та призначення перевірки; проведення перевірки; оформлення результатів перевірки. У посадових осіб контролюючого органу виникає право на проведення документальної планової/позапланової виїзної перевірки за сукупності двох умов: наявності визначених законом підстав для її проведення (правова підстава) та надіслання/пред`явлення оформлених відповідно до вимог ПК України направлення і наказу на проведення перевірки, а також службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки (формальна підстава).

Як встановлено судом у цій справі, ГУ ДПС у Волинській області фактично провело документальну позапланову перевірку із складанням відповідно до положень статті 86 ПК України акта перевірки. Воднораз позивач, звертаючись із цим позовом, просить визнати протиправними та скасувати накази про призначення документальної позапланової виїзної перевірки та про продовження терміну її проведення, а також визнати протиправними дії з проведення перевірки, яка, на його думку, проведена без дотримання вимог та умов, встановлених ПК України (у зв`язку із процедурними порушеннями з боку контролюючого органу).

Стаття 55 Конституції України гарантує кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Право на судовий захист відображене і в частині першій статті 5 КАС, відповідно до якої кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Завданням адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно у випадку звернення зацікавленої особи з позовом до суду адміністративний суд повинен надати правову оцінку діям суб`єкта владних повноважень при прийнятті того чи іншого рішення та перевірити його відповідність критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та які закріплені у статті 2 КАС України.

Пунктом 19 частини першої статті 4 КАС України визначено, що індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

В абзаці четвертому пункту 1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 23 червня 1997 року №2-зп у справі №3/35-313 вказано, що «…за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію».

У пункті 5 Рішення Конституційного Суду України від 22 квітня 2008 року №9-рп/2008 у справі №1-10/2008 вказано, що при визначенні природи «правового акта індивідуальної дії» правова позиція Конституційного Суду України ґрунтується на тому, що «правові акти ненормативного характеру (індивідуальної дії)» стосуються окремих осіб, «розраховані на персональне (індивідуальне) застосування» і після реалізації вичерпують свою дію.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 вересня 2021 року у справі №816/228/17 зробила правовий висновок, за змістом якого якщо контролюючий орган був допущений до проведення перевірки на підставі наказу про її проведення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження не є належним та ефективним способом захисту права платника податків, оскільки скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права.

Неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. При цьому підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.

Таким чином, оспорювати правомірність наказу про проведення перевірки особа, якої він стосується, вправі, якщо перевірка не проведена. До цього моменту можливим способом, у який особа, щодо якої призначена перевірка, може реалізувати право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе і шляхом недопуску посадових осіб до перевірки.

На момент звернення ОСОБА_1 з цим позовом оскаржувані накази вже було реалізовано шляхом проведення перевірки та оформлення акта перевірки, а також прийняттям податкових повідомлень-рішень та вимог про сплату боргу (недоїмки).

Суд зазначає, що звернення до суду з позовом не повинно мати на меті відновлення правопорядку, як-от констатація допущення суб`єктом владних повноважень певного правопорушення. Обов`язковою ознакою дій суб`єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб`єктів відповідних правовідносин і мають обов`язковий характер. Дії по проведенню перевірки, висновки, викладені в акті, не породжують обов`язкових юридичних наслідків. Порушення, допущені суб`єктом владних повноважень при призначенні та/або проведенні перевірки, а так само висновки акта, можуть бути підтверджені або спростовані судом у разі спору про законність рішень, дій, в основу яких покладені згадувані висновки акта, дії.

Велика Палата Верховного Суду у зазначеній вище постанові від 08 вересня 2021 року у справі №816/228/17 зазначила, що такий спір не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства. При цьому звернуто увагу, що поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» слід тлумачити в більш ширшому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду. Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду з даними позовними вимогами, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту. У справі №816/228/17 Велика Палата Верховного Суду закрила провадження у справі відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 КАС України з тих підстав, що спір про оскарження наказу на проведення перевірки (після проведення перевірки, складення акта перевірки та прийняття податкових повідомлень-рішень) не підлягає розгляду в порядку жодного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Отже, у розглядуваній справі за аналогічних підстав (документальна позапланова перевірка платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 завершена зі складанням акта перевірки та прийняттям на його підставі податкових повідомлень-рішень, вимоги), то провадження у справі належить закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 238 КАС України.

Згідно з частиною другою статті 238 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Як передбачено частинами першою, другою статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За приписами пункту 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Оскільки провадження у цій справі закрито з інших підстав, ніж у зв`язку з відмовою позивача від позову, а саме на підставі пункту 1 частини першої статті 238 КАС України, то позивачу необхідно повернути з Державного бюджету України судовий збір в сумі 2724,00 грн, сплачений згідно з квитанцією від 09 червня 2021 року №98939 (а.с.13, 39).

Керуючись пунктом 1 частини першої статті 238, статтями 248, 256, 294, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування наказів, визнання протиправними дій закрити.

Повернути ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) з бюджету судовий збір у сумі 2724,00 грн (дві тисячі сімсот двадцять чотири грн 00 коп.), сплачений згідно з квитанцією від 09 червня 2021 року №98939.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ж.В. Каленюк