Справа № 706/780/21
Суддя: Орендарчук М. П.
Дата ухвалення: 2021-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 706/780/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2021 року м.Христинівка

Христинівський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Орендарчука М.П.,

за участю секретаря Карбівська Я.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Христинівка за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП ВПД № 3 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області Лебедєва Миколи Петровича про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

До Христинівського районного суду надійшов вищевказаний адміністративний позов, в якому позивач просить визнати дії службової особи - поліцейського СРПП ВПД № 3 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області Лебедєва Миколи Петровича щодо притягнення його до адміністративної відповідальності протиправними та скасувати постанову від 05.08.2021 року серії БАВ № 034183, винесену поліцейським СРПП ВПД № 3 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області Лебедєвим Миколою Петровичем, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн., а провадження в адміністративній справі закрити.

Адміністративний позов обґрунтовано наступним.

У оскаржуваній постанові зазначено, що він, ОСОБА_1 05.08.2021 року о 22 год. 20 хв. по вул. Садова в с. Христинівка керував автомобілем марки ЗАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 . в темну пору доби на якому неосвітлений державний номерний знак, чим порушив п.п.2.9 «в», 30.2 ПДР України.

Вважає, що вказана постанова в справі про адміністративне правопорушення винесена відносно нього незаконно, з грубим порушенням норм КУпАП, за відсутності в його діях події та складу правопорушення та при відсутності доказів, що призвело до незаконного притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення.

Також, в обґрунтування своєї скарги зазначив, що:

-Особисто він ніколи не керував автомобілем марки ЗАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 ;

-Він, ОСОБА_1 взагалі не має і ніколи не отримував посвідчення водія;

-Поліцейського СРПП ВПД № 3 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_2 він не знає і ніколи з ним знайомий не був;

-Копію постанови від 05.08.2021 року серії БАВ № 034183 він отримав по пошті 08.08.2021 року, що підтверджується копією поштового конверту;

-Як вбачається із постанови від 05.08.2021 року серії БАВ № 034183, в ній є посилання на посвідчення водія серії НОМЕР_2 , яке належить не йому, а іншій особі - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а він згідно паспортних даних 06.06.1983 р.н..

Крім того, позивач зазначив, що службовою особою ВПД № 3 ОСОБА_2 порушено також пункт 1.6. Розпорядження МВС України від 21.03.2009 р. № 466 «Про організацію роботи підрозділів ДАІ з профілактики правопорушень із застосуванням засобів фото і кінозйомки, відеозапису», який передбачає вимогу виключити випадки складання відносно водіїв транспортних засобів адміністративних протоколів без доведення їхньої вини чи достатніх доказів допущення ними порушень ПДР (фото, відеоматеріалів, показів свідків, тощо).

Ухвалою судді від 02.09.2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, з викликом сторін у справі.

Поліцейський СРПП ВПД № 3 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області Лебедєв Микола Петрович в судове засідання не з`явився, про дату час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, від нього не надійшло до суду відзиву на адміністративний позов або клопотання про відкладення розгляду справи.

Позивач в судове засідання з`явився, надав суду пояснення, в яких заперечив вчинення ним адміністративного правопорушення, просив адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що поліцейським СРПП ВПД № 3 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області Лебедєвим Миколою Петровичем 05.08.2021 року було винесено постанову серії БАВ № 034183, відповідно до якої на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 гривень, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до даної постанови, 05.08.2021 р. о 22 год. 20 хв. в с. Христинівка, вул. Садова гр. ОСОБА_1 керував автомобілем ЗАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 в темну пору доби на якому неосвітлений державний номерний знак, чим порушив п. 2.9 В; 30.2 ПДР України, що не дало змоги визначити символи на відстані 20 метрів.

У позовній заяві ОСОБА_1 , посилається на те, що він ніколи не керував автомобілем марки ЗАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 та взагалі не має і ніколи не отримував посвідчення водія. Посвідчення водія серії НОМЕР_2 , яке зазначене в оскаржуваній постанові належить не йому - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а іншій особі - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

За змістом статті 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають, зокрема, справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (в тому числі й щодо порушення частини першої статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Відповідно до частини 2 статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції (ст. 222 КУпАП визначено компетенцію Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення, а саме, зазначено що «органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення:., зокрема, і за частинами першою, другою і третьою статті 122»).

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті (ст. 258 КУпАП), уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу (ч. 4 ст. 258 КУпАП).

Крім того, «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 р. встановлено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1,121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124- 1, статтями 125,126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Постанова виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до вимог ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 288 КУпАП, постанову в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено в суді, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283, 284 КУпАП. В ній зокрема необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Також, Європейський суд з прав людини у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», зазначив, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

Згідно з частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За загальними правилами ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Джерела, які можуть бути доказами в справі про адміністративне правопорушення, наведені у статті 251 КУпАП.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Адміністративна відповідальність в Україні ґрунтується на конституційних принципах, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Елементами верховенства права є принцип рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці.

КУпАП закріплено низку гарантій забезпечення прав суб`єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності з конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту особи.

Суд звертає увагу, що притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Верховний Суд також звернув увагу на те, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Разом з тим, як вбачається з положень ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

Посилання на належні та конкретні докази, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення, перелік яких визначено статтею 251 КУпАП, повинні міститися саме в постанові про адміністративне правопорушення.

Всупереч даним вимогам, суб`єктом владних повноважень, жодного доказу, передбаченого ст. 251 КУпАП, в обґрунтування законності винесеної ним постанови та накладення на позивача штрафу, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 121 КУпАП, не було в наявності та відповідно, не долучено до матеріалів справи.

Так, єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху.

Однак зазначена постанова не може розглядатись як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи те, що відповідачем не надано суду доказів на підтвердження скоєння позивачем адміністративного правопорушення, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання дій протиправними та скасування постанови БАВ № 034183 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в діях позивача події та складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ч. 6 ст. 121 КУпАП України, ст.ст. 2, 19, 132, 134, 241-251 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського СРПП ВПД № 3 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області Лебедєва Миколи Петровича про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Визнати дії службової особи - поліцейського СРПП ВПД № 3 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області Лебедєва Миколи Петровича щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 протиправними та скасувати постанову від 05.08.2021 року серії БАВ № 034183, винесену поліцейським СРПП ВПД № 3 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області Лебедєвим Миколою Петровичем відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн., провадження в адміністративній справі закрити за відсутністю в діях позивача події та складу адміністративного правопорушення.

Судові витрати віднести на рахунок Держави.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Христинівський районний суд Черкаської області до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя: М.П. Орендарчук