Справа № 711/8370/18
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 711/8370/18 Суддя (судді) першої інстанції: П.Г. Паламар
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Єгорової Н.М.,

Кузьменка В.В.,

за участі секретаря судового засідання Біднячук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 23 червня 2021 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Черкаська міська Рада про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 25.02.2019, яке набрало законної сили 22.04.2020, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю, зобов`язано Черкаську міську раду прийняти рішення «Про затвердження проекту землеустрою на користь ОСОБА_1 щодо надання земельної ділянки на розташування тимчасового гаражу площею 0,0021 га за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою Верховного Суду від 22.04.2020 касаційну скаргу Черкаської міської ради задоволено частково. Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.05.2019 змінено в мотивувальній частині, виключивши з такої посилання на статтю 118 Земельного кодексу України. В іншій частині постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.05.2019 та рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 25.02.2019 залишено без змін.

26.06.2019 позивач на виконання судового рішення, отримав виконавчий лист на підставі якого відкрито виконавче провадження № 59479124.

22.06.2021 на адресу Черкаського окружного адміністративного суду надійшла заява позивача про встановлення судового контролю та накладення штрафу за невиконання судового рішення в адміністративній справі № 711/8370/18. Заява обґрунтована тим, що боржником в порушення ст. 129-1 Конституції України, не виконується рішення суду, невиконання якого тягне за собою відповідальність.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 23 червня 2021 р. у задоволені заяви позивача про встановлення судового контролю та накладення штрафу в адміністративній справі № 711/8370/18 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить її скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.08.2021 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 06.10.2021.

Колегія суддів, виконуючи вимоги процесуального законодавства, вирішила продовжити строк розгляду апеляційної скарги.

У судовому засіданні представник Черкаської міської Ради заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги, просив відмовити у її задоволенні.

Апелянт у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату та час розгляду апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні заяви про встановлення судового контролю, суд першої інстанції виходив з того, виконавчий лист на виконання рішення суду, отримано позивачем і відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», було пред`явлено до органів ДВС для примусового виконання рішення і щодо якого вчиняються дії для виконання рішення суду, а тому, суд дійшов висновку про те, що клопотання позивача про встановлення судового контролю задоволенню не підлягає. Органами ДВС застосовуються заходи впливу для виконання рішення суду і дублювання останні судом не потребують.

Натомість, апелянт вважає вказані висновки суду першої інстанції помилковими та необґрунтованими, адже ключовим, у даному випадку, є факт невиконання боржником рішення суду, що набрало законної сили. На переконання апелянта, відкриття виконавчого провадження та здійснення відповідних виконавчих дій, не позбавляє сторону права на звернення до суду із заявою про встановлення судового контролю.

Зважаючи на зазначене, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Слід зазначити, що КАС України визначає систему процесуальних засобів, які адміністративні суди вправі застосовувати для забезпечення своєчасного, точного, неухильного та повного виконання судового рішення.

Важливою конституційною гарантією забезпечення обов`язковості судового рішення, є судовий контроль за його виконанням.

З цією метою, КАС України, визначає систему процесуальних засобів, які адміністративні суди вправі застосовувати для забезпечення своєчасного, точного, неухильного та повного виконання судового рішення.

В аналітичній доповіді в рамках проєкту Ради Європи «Підтримка виконання Україною рішень Європейського суду з прав людини» (2018 рік) стосовно огляду практики ЄСПЛ щодо захисту права на розгляд справи та виконання судового рішення в розумний строк узагальнено критерії ефективності засобів забезпечення виконання цього права: 1) засіб є ефективним, якщо його можна використати для прискорення ухвалення рішення судом, що розглядає справу; 2) найбільш ефективними є засоби, спрямовані на попередження, а не на компенсацію за затримку розгляду справи чи виконання судового рішення; 3) поєднання пришвидшувального та компенсаторного засобів захисту є найкращим варіантом тощо.

Аналіз положень КАС України, дає підстави виокремити такі основні процесуальні засоби, за допомогою яких адміністративний суд забезпечує належне виконання судового рішення, яке набрало законної сили: 1) роз`яснення судового рішення (ст. 254); 2) судовий контроль за виконанням судового рішення (ст. ст. 382, 383); 3) заміна сторони виконавчого провадження (ст. 379); 4) поновлення пропущеного з поважних причин строку пред`явлення виконавчого листа до виконання (ст. 376); 5) відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, зміна чи встановлення способу і порядку виконання (ст. 378); 6) зупинення виконання судових рішень лише у виключних випадках (ст. 375); 7) застосування як преюдиційних обставин, встановлених у судовому рішенні, що набуло законної сили, під час судового розгляду іншої справи (частини четверта - сьома ст. 78) тощо.

Стосовно сутності судового контролю у постанові Верховного Суду від 21 серпня 2019 р. у справі № 295/13613/16-а зазначено, що ст. ст. 382-383 КАС України, визначено такі види судового контролю за виконанням судового рішення, як зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

У цій справі, Верховний Суд акцентував увагу, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із невиконанням судового рішення в цій справі.

При цьому, Верховний Суд зазначив, що наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання нового позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється у порядку, передбаченому в КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Приписами ч. ч. 1-2 ст. 382 КАС України, визначено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання постанови суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штраф у розмірі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Колегія суддів зазначає, що, з метою забезпечення виконання судового рішення, статтею 382 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено дві форми судового контролю за виконанням судового рішення: 1) зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду; 2) накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Аналіз зазначених положень дає підстави для висновку про те, що встановлення судового контролю за виконанням судових рішень є заходом превентивного впливу на відповідача у справі з метою своєчасного виконання свої зобов`язань у межах відповідної справи.

Як зазначив Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 17 вересня 2020 року у справі № 340/962/19: «…клопотання про встановлення судового контролю може бути подано й задоволено судом вже після ухвалення рішення у справі. Отже, позивача не позбавлено можливості звернутися із клопотанням про встановлення судового контролю після прийняття судом рішення у справі, у разі існування ризику його невиконання».

Колегія суддів, беручи до уваги вищенаведене, а також обставини даної справи, вважає, що посилання суду першої інстанції на те, що наразі органами ДВС застосовуються заходи впливу для виконання рішення суду і дублювання останні судом не потребують, є посилковим, адже, норми КАС України, не обмежують право особи, на користь якої ухвалено рішення у справі, звернутись до суду із заявою про встановлення судового контролю, задля забезпечення ключового та найважливішого результату судового провадження - виконання рішення суду.

З огляду на викладене, висновки суду першої інстанції про те, що встановлення судового контролю за виконанням рішення суду можливе лише до пред`явлення виконавчого листа до органів ДВС для примусового виконання рішення, колегія суддів вважає помилковими, адже, таким чином нівелюється сама суть та завдання судового контролю та не сприяє виконанню рішення суду.

При цьому, звертаючись до суду першої інстанції із заявою про встановлення судового контролю, заявник наводив доводи та аргументи, що вказують на невиконання відповідачем рішення суду, що набрало законної сили.

За змістом частини 1 ст. 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, саме суд, який ухвалив судове рішення, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень подати звіт.

Судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.

Із набранням чинності нової редакції КАС України, законодавцем розширено повноваження суду та надано судам право встановлювати судовий контроль за виконанням судового рішення після ухвалення ним рішення, у разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що органом влади порушується принцип обов`язковості судового рішення.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні заяви про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, а тому, зазначена ухвала суду підлягає скасуванню, а справу слід передати для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Отже, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції прийнято ухвалу з порушенням норм процесуального права.

Згідно з приписами п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

У відповідності до ч. 1 ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст. ст. 315, 320, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 23 червня 2021 р. - скасувати.

Справу направити до Черкаського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді Н.М. Єгорова

В.В. Кузьменко

Повний текст постанови складено 06.10.2021.