Справа № 295/3893/17
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2021-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 295/3893/17

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Токарева М.С.

Суддя-доповідач - Гонтарук В. М.

06 жовтня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Граб Л.С. Білої Л.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними та стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просила:

- визнати незаконною відмову у здійсненні перерахунку пенсії шляхом донарахування різниці між встановленою пенсією та прожитковим мінімумом і проведенні її індексації в установленому законодавством порядку;

- стягнути на її користь 6746,46 грн. із яких 1921,36 грн. донарахованої різниці між встановленою пенсією та прожитковим мінімумом 4825,10 індексація за період з березня 2007 року по червень 2008 року включно станом на 26.02.2018.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 позов задоволено частково.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням сторони подали апеляційні скарги.

Сторони своїми правами, передбаченим ст.ст. 300, 304 КАС України не скористались та не подали відзиви на апеляційні скарги.

Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 07 липня 2021 року, з урахуванням ст. 311 КАС України, вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що останні не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та їй з 23.03.2007 призначено виплату пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З метою перевірки відповідності встановленої відповідачем пенсії прожитковому мінімуму, 19 січня 2017 року вона звернулася до відповідача із письмовою заявою про надання довідки про помісячний розмір встановленої їй пенсії з 2007 року по грудень 2016 року.

Із наданої відповідачем довідки вбачається, що у період з березня 2007 року пенсія позивачу по втраті годувальника виплачувалась нижче прожиткового мінімуму встановленого для непрацездатних громадян. У зв`язку з цим просила відповідача провести перерахунок пенсії шляхом донарахування різниці між виплаченою пенсією та встановленим на той час прожитковим мінімумом і здійснити її індексацію в установленому законодавством порядку.

02.02.2017 відповідач листом за №44/С-8 відмовив у проведенні перерахунку пенсії посилаючись на те, що пенсія була нарахована відповідно до законодавства України і підстав для проведення її перерахунку немає.

Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернулась до суду за захистом своїх порушених прав.

Задовольняючи адміністративний позов частково суд першої інстанції виходив з того, що оскільки розмір встановленої позивачу пенсії у період з березня 2007 року по грудень 2016 року був нижчий прожиткового мінімуму встановленого для непрацездатних громадян, суд прийшов до висновку, що позивачу необхідно здійснити проведення індексації донарахованої різниці між встановленою пенсією та прожитковим мінімумом за вказаний період.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Варто зазначити, що рішенням Богунського районного суду м. Житомир від 13.09.2018 року адміністративний позов ОСОБА_1 було залишено без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду з адміністративним позовом.

Не погодившись із прийнятим рішенням, позивач оскаржила його в апеляційному порядку.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2019 року, з урахуванням правової позиції Верховного Суду, яка була актуальна на час прийняття вказаної постанови, апеляційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено, рішення Богунського районного суду м. Житомир від 13.09.2018 було скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. Вказана постанова набула законної сили.

Таким чином, в даному випадку суд апеляційної інстанції не дає оцінку дотримання позивачем строку звернення до суду за адміністративним позовом.

Відповідно до статті 46 Конституції України та статті 19 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсія не може бути нижчою прожиткового мінімуму.

Відповідно до частини другої статті 7 Закону №1058-IV пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституція України має найвищу юридичну силу.

Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Конституція України є нормами прямої дії.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Водночас п.2 Постанови Кабінету № 265 встановлено, що у разі, коли щомісячний розмір пенсійних виплат, державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам, крім осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною), не досягає 949 гривень, таким особам надається щомісячна державна адресна допомога у сумі, що не вистачає до зазначеного розміру. Так, посилання Управління на Постанову № 265 суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки згідно з положеннями ст. 8 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, тоді як п.2 Постанови №265 суперечить ст.46 Конституції України, нормам Законів України №2017-III, №966-XIV, №1058-IV. Водночас, застосування положень Постанови №265, не може позбавляти особу її конституційного права на належний рівень життя, який не може бути нижчим від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» визначено, що оскільки Конституція України, як зазначено в її статті 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Окрім того, Конституційний суд України у рішенні від 25.01.2012 №3-рп/2012 вказав, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Підсумовуючи вказане, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що відповідач неправомірно відмовив ОСОБА_1 в перерахунку пенсії та не врахував вимог законодавства, згідно з якими мінімальний розмір пенсії встановлюється із прожиткового мінімуму для осіб які втратили працездатність.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» (Pronina v. Ukraine) (заява № 63566/00, пп. 13-19, від 18 липня 2006 року), «Богатова проти України» ( Bogatova v. Ukraine) (заява № 5231/04, від 7жовтня 2010 року), «Петриченко проти України» (Petrychenko v. Ukraine) (заява (№ 2586/07, від 12 грудня 2006 року) при розгляді спорів про розмір пенсії національні суди мають з`ясувати, чи дотриманні при призначенні пенсії гарантії, які зазначені вст. 46 Конституції України та чи відповідає розмір пенсії встановленому у відповідний час прожитковому мінімуму.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексуються грошові доходи громадян, які не мають разового характеру та які одержано на території України. До них належать і пенсії.

У ст.1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» розкрито поняття «пенсії», відповідно до якого пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом.

Аналіз зазначеної правової норми вказує на те, що пенсія не має разового характеру, а тому підлягає індексації.

Індексація пенсій проводиться відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення в межах прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Здійснивши аналіз вищенаведених правових норм, колегія суддів погоджується з висновками суду оскільки розмір встановленої позивачу пенсії у період з березня 2007 року по грудень 2016 року був нижчий прожиткового мінімуму встановленого для непрацездатних громадян, суд визнає обґрунтованою вимогу позивача про проведення індексації донарахованої різниці між встановленою пенсією та прожитковим мінімумом за цей період.

З приводу доводів та вимог апеляційної скарги позивача, щодо стягнення на її користь кошти в розмірі 6746,46 грн із яких 1921,36 грн. донарахованої різниці між встановленою пенсією та прожитковим мінімумом 4825,10 індексація за період з березня 2007 року по червень 2008 року включно станом на 26.02.2018, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що вказані вимоги не підлягають задоволенню, оскільки стягнення коштів належить до виключної компетенції відповідача і суд не має повноважень визначати складові елементи нарахування пенсії та здійснювати її розрахунок до моменту його проведення відповідачем. Суд наділений лише повноваженнями перевірити правильність такого розрахунку у контексті застосування нормативно-правових приписів, що регулюють спірні правовідносини. У даній справі таке нарахування відповідачем здійснено ще не було.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що нарахування пенсії належить до повноважень відповідача, які є дискреційними.

Як випливає зі змісту Рекомендації №R (80) 2 Щодо здійснення дискреційних повноважень адміністративними органами, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року відповідно до умов статті 15.Ь,під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке надає адміністративному органу певний ступінь свободи під час прийняття рішення, таким чином даючи йому змогу вибрати з кількох юридично допустимих рішень те, яке буде найбільш прийнятним.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства.

Отже, під дискреційним повноваженням суд розуміє таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 КАС України закріплено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на наведені обставини суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що у даному випадку належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити донарахування і виплати різниці між встановленою пенсією та прожитковим мінімумом і проведенні її індексації за період з березня 2007 року по червень 2008 року включно станом на 26.02.2018.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Граб Л.С. Біла Л.М.