Справа № 520/15325/2020
Суддя: Єресько Л.О.
Дата ухвалення: 2021-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

07 жовтня 2021 року

м. Київ

справа № 520/15325/2020

адміністративне провадження № К/9901/29904/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Єресько Л.О.,

суддів: Білак М.В., Соколова В.М.,

перевіривши касаційну скаргу Північно-східного офісу Держаудитслужби на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2021 року у справі № 520/15325/2020 за адміністративним позовом Національного технічного університету "Харківський політехнічний інститут" до Північно-східного офісу Держаудитслужби, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "МК ПРОФІСТРОЙ", про визнання протиправним та скасування висновку,

УСТАНОВИВ:

Національний технічний університет "Харківський політехнічний інститут" звернувся до Північно-східного офісу Держаудитслужби, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "МК ПРОФІСТРОЙ", де просив:

визнати протиправним та скасувати висновок Північно-східного офісу Держаудитслужби, опублікований 26 жовтня 2020 року в електронній системі закупівель за результатами моніторингу процедури закупівель UA-2020-07-22-005509-b «Поточний ремонт головного (ректорського) корпусу НТУ «ХПІ» (приямки, вимощення, цоколю та центральних сходів) літ. «А-3» за адресою: м. Харків, вул. Кирпичова, 2 (інв. № 7).

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20 січня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Другого адміністративного апеляційного суду від 15 квітня 2021 року рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20 січня 2021 року скасовано та прийнято нову постанову, якою позовні вимоги задоволено. Визнано протиправним та скасовано висновок Північно-східного офісу Держаудитслужби, опублікований 26 жовтня 2020 року в електронній системі закупівель за результатами моніторингу процедури закупівель UA-2020-07-22-005509-b «Поточний ремонт головного (ректорського) корпусу НТУ «ХПІ» (приямки, вимощення, цоколю та центральних сходів) літ. «А-3» за адресою: місто Харків, вул. Кирпичова, 2 (інв. № 7); стягнуто на користь Національного технічного університету "Харківський політехнічний інститут" (61002, м. Харків, вул. Кирпичова 2, ) за рахунок бюджетних асигнувань Північно-східного офісу Держаудитслужби (61022, Харківська обл., місто Харків, Майдан Свободи, б. 5, Держпром, 4 під`зд, 10 поверх, ) судовий збір у загальному розмірі: 5255 (п`ять тисяч двісті п`ятдесят п`ять) гривень; стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МК ПРОФІСТРОЙ" (69008, м. Запоріжжя, Південне шосе, буд. 62, ) за рахунок бюджетних асигнувань Північно-східного офісу Держаудитслужби (61022, Харківська обл., місто Харків, Майдан Свободи, б. 5, Держпром, 4 під`зд, 10 поверх, ) судовий збір за подання апеляційної скарги розмірі: 3153 (три тисячі сто п`ятдесят три) гривні.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням суду апеляційної інстанції Північно-східний офіс Держаудитслужби звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Ухвалою Верховного Суду у складі суддів Касаційного адміністративного суду від 02 вересня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху відповідно до правил статті 332 КАС України, з установленням скаржнику строку для подання заяви із зазначенням інших підстав для поновлення строку на касаційне оскарження та надання відповідних доказів.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення скаржником отримано ухвалу Верховного Суду від 02 вересня 2021 року - 08 вересня 2021 року.

20 вересня 2021 року від скаржника на виконання ухвали про залишення без руху надійшла заява про усунення недоліків шляхом, визначеним зазначеною ухвалою Верховного Суду.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку скаржник вказує, що вперше касаційну скаргу було подано до суду касаційної інстанції з дотриманням встановленого законом строку на касаційне оскарження. Проте ухвалою Верховного Суду 08 червня 2021 року касаційну скаргу було повернуто скаржнику на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України. В подальшому повторно подані касаційні скарги було також повернуто ухвалами суду касаційної інстанції 07 липня 2021 року та 28 липня 2021 року. Вказують, що скаржнику було роз`яснено про право повторного звернення до суду касаційної інстанції із касаційною скаргою. Також зазначають, що право на судовий захист входить до переліку тих прав, що захищаються Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Оцінивши наведені скаржником обставини та обґрунтування причин пропуску строку, вирішуючи клопотання скаржника про поновлення строку на касаційне оскарження колегія суддів виходить з наступного.

Суд повторно звертає увагу скаржника, що за змістом процесуального закону поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Суд зауважує, що строк звернення до суду, як одна із складових гарантії "права на суд", може і має бути поновленим, лише у разі наявності достатніх на те поважних причин.

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді, суду.

Поряд з цим суд касаційної інстанції зазначає, що неналежна організація процесу із оскарження судового рішення з боку відповідальних осіб є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними.

Невиконання скаржником вимог процесуального закону щодо належного оформлення касаційної скарги, та як наслідок, повернення заявнику касаційної скарги не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру, які можуть зумовити перегляд остаточного і обов`язкового судового рішення після закінчення строку його касаційного оскарження, а відтак не свідчить про наявність поважних підстав для поновлення цього строку.

Та обставина, що повернення касаційної скарги не позбавляє повторного звернення до суду не означає наявність у особи безумовного права оскаржувати судові рішення у будь-який момент після повернення вперше поданої касаційної скарги без урахування процесуальних строків, встановлених для цього, а у Суду - обов`язку поновлювати такий строк, у разі його пропуску, тим більш за відсутності поважних причин.

При цьому, в обґрунтування поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження скаржником посилається на безпідставність повернення судом касаційної інстанції попередньо поданих касаційних скарг та висловлює незгоду із прийнятими ухвалами від 08 червня 2021 року, від 07 липня 2021 року та 28 липня 2021 року.

Водночас Суд звертає увагу скаржника, що звертаючись до суду касаційної інстанції тричі останній не міг привести касаційну скаргу у відповідності до вимог пункту 4 частини другої статті 330 КАС України в частині визначення підстав касаційного оскарження судових рішень, що і зумовило їх повернення судом касаційної інстанції.

При цьому, ухвалами від 08 червня 2021 року, від 07 липня 2021 року судом касаційної інстанції надавалися вичерпні роз`яснення щодо вимог до форми і змісту касаційної скарги, яким така має відповідати в частині викладення підстав для касаційного оскарження судових рішень.

Судом також вказувалося, що суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, натомість, в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).

Разом з тим у заяві про поновлення строку на касаційне оскарження скаржник не зазначає обставин, які позбавляли його можливості привести свою касаційну скаргу у відповідність до статті 330 КАС України. При цьому, такі дії залежали виключно від скаржника.

Судом в ухвалі від 02 вересня 2021 року зауважувалося, що подання первинної касаційної скарги у встановлений законом строк не передбачає зупинення строку на касаційне оскарження для нього та можливості у зв`язку з цим у подальшому свавільно розпоряджатися часом на касаційне оскарження.

Ураховуючи обставини справи, зазначену скаржником причину пропуску строку на касаційне оскарження не можна вважати поважною, тобто такою, що не залежала від волевиявлення особи, яка оскаржує судове рішення, і пов`язана з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Відповідно до приписів статті 44 КАС України сторони, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту, для чого, як особи, зацікавлені у її поданні, повинні вчиняти всі можливі та залежні від них дії, використовувати всі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Суд звертає увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, якщо ці відносини стали спірними.

Необхідно зауважити на тому, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Таким чином наведені скаржником причини пропуску строку касаційного оскарження судових рішень не дають достатніх і переконливих підстав визнання поважними причин пропуску такого строку та його поновлення.

При цьому, суд касаційної враховує тривалість строку пропущеного строку - майже чотири місяці з ухвалення постанови суду апеляційної інстанції, обставини пропуску строку звернення до суду, які залежали виключно від волевиявлення скаржника, а непереборних обставин скаржником не наведено, а Судом не встановлено.

Крім того, колегія суддів вважає недоречними посилання скаржника на практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), як підставу для поновлення строку на касаційне оскарження, оскільки висновки цього суду направленні на встановлення порушень Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і захист прав людини (у виключних випадках - юридичної особи), а не органів державної влади.

Правові висновки ЄСПЛ в порядку аналогії не можуть бути застосовані для захисту прав та інтересів суб`єктів владних повноважень, оскільки законодавство України побудовано, зокрема, на основі конституційного принципу, коли права, свободи людини та їх гарантії визначають спрямованість діяльності держави, а не навпаки. Тобто, визначені законодавством права, свободи людини та їх гарантії не можуть бути притаманними органам державної влади, так як головним обов`язком останніх є утвердження і забезпечення прав і свобод людини.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05 березня 2020 року у справі № 9901/511/19.

За змістом пункту 4 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.

Враховуючи вищевикладене, відсутність відповідних доказів щодо поважності підстав пропуску строку на касаційне оскарження, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для застосування пункту 4 частини першої статті 333 КАС України за наслідками розгляду заяви скаржника щодо усунення недоліків касаційної скарги.

Керуючись пунктом 4 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Північно-східного офісу Держаудитслужби про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2021 року у справі № 520/15325/2020.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Північно-східного офісу Держаудитслужби на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2021 року у справі № 520/15325/2020 за адміністративним позовом Національного технічного університету "Харківський політехнічний інститут" до Північно-східного офісу Держаудитслужби, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "МК ПРОФІСТРОЙ", про визнання протиправним та скасування висновку.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

СуддіЛ.О. Єресько М.В. Білак В.М. Соколов