Справа № 805/3068/17-а
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2021-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2021 року справа №805/3068/17-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),

суддів Блохіна А.А., Геращенка І.В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об`єднання «СИНТОП», Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 06 грудня 2017 року у справі № 805/3068/17-а (суддя 1-ї інстанції Олішевська В.В.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об`єднання «СИНТОП» до Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці про визнання протиправними дії та скасування припису, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року ТОВ «Науково-виробниче об`єднання «СИНТОП» звернулось до суду з позовом, в якому просило:

визнати протиправними дії відповідача по складенню Акту перевірки суб`єкта господарювання (виробничого об`єкта) від 02.08.2017 №05.4-5/12;

визнати протиправними дії відповідача по складенню припису від 02.08.2017 №05.4-5/12 відносно підприємства та скасувати припис.

В обґрунтування позовних вимог посилався, що статтею 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» визначено вичерпний перелік підстав для проведення позапланової перевірки, відповідно до якої така підстава як ухвала суду відсутня.

Таким чином у відповідача були відсутні правові підстави для здійснення позапланової перевірки.

Відповідачем незаконно складено Акт перевірки, оскільки фактично така перевірка не проводилася, документи не запитувалися та не перевірялися працівниками відповідача, а відтак висновки відповідача, викладені в цьому Акті перевірки щодо нібито порушення позивачем вимог закону є незаконними, а відповідно складений відповідачем припис від 02.08.2017 №05.4-5/12 є незаконним і протиправним.

При цьому зазначений Акт та припис їм не було відомо, працівники відповідача, які склали та підписали акт, не пред`являли їм жодних направлень чи повідомлень на проведення перевірки, не давали для ознайомлення Акт перевірки, ніхто не вимагав надати документи, про які йде мова в Акті перевірки, як такі, що нібито відсутні у підприємства.

Крім того, в отриманому Акті перевірки в посиланні на розпорядчі документи щодо здійснюваної перевірки зазначено наказ від 28.07.2017 №1288 та направлення на перевірку від 28.07.2017 №05.4/766, однак, жодних із цих документів відповідачем пред`явлено позивачу не було, що є грубим порушенням статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 06.12.2017 позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії ГУ Держпраці у Донецькій області по складенню припису від 02.08.2017 №05.4-5/12 відносно ТОВ «Науково виробниче об`єднання «СИНТОП».

Скасовано припис ГУ Держпраці у Донецькій області від 02.08.2017 №05.4-5/12.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково виробниче об`єднання «СИНТОП» (за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Донецькій області судовий збір в розмірі 1600 гривень.

Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково виробниче об`єднання «СИНТОП» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Донецькій витрати на правову допомогу, які складають 44694, 58 гривень.

Не погодившись з судовим рішенням, позивач та відповідач звернулися з апеляційними скаргами, в яких, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просили скасувати рішення.

Зокрема, Головне управління Держпраці у Донецькій області в апеляційній скарзі зазначало, що суд першої інстанції не ознайомив відповідача про клопотання позивача щодо визначення розміру судових витрат, до яких включено витрати на правничу допомогу.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 01.03.2018 постанову суду першої інстанції скасовано, позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано припис Головного управління Держпраці у Донецькій області від 02.08.2017 №05.4-5/12.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Головного управління Держпраці у Донецькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Наукововиробниче обєднання «СИНТОП» витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 3040 гривень.

Позивачем - товариством з обмеженою відповідальністю «Наукововиробниче обєднання «СИНТОП» подана касаційна скарга на судове рішення - постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 01.03.2018 року, в якій, зокрема, зазначена незгода з розміром витрат на правничу допомогу, який суд апеляційної інстанції стягнув на користь позивача.

Постановою Верховного Суду від 23 червня 2021 року касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об`єднання «СИНТОП» задоволено частково.

Постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 01.03.2018 скасовано в частині вирішення позовних вимог про складання акту і в цій частині провадження у справі закрито.

Скасовано постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 01.03.2018 в частині стягнення судових витрат і в цій частині справу направлено на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції для вирішення питання розподілу судових витрат.

В іншій частині постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 01.03.2018 залишено без змін.

Скасовуючи судове рішення в частині стягнення судових витрат, Верховний Суд зазначив наступне.

Відповідно до частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Станом на час розгляду і вирішення справи судом першої інстанції діяла редакція КАС України (до 15.12.2017). При цьому, діюча на той час редакція не передбачала взаємозв`язок розміру витрат на правову допомогу безпосередньо зі складністю справи.

Такий підхід встановлення обґрунтованості витрат на правову допомогу з?явився уже в наступній редакції КАС України - після 15.12.2017 (частина 5 статті 134 КАС України).

Натомість діюча на час розгляду і вирішення справи судом першої інстанції редакція КАС України передбачала граничні розміри компенсації витрат на правову допомогу, витрат, пов`язаних із прибуттям до суду та з проведенням огляду доказів на місці та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи.

Саме таку редакцію процесуального закону слід було застосувати судом апеляційної інстанції під час апеляційного перегляду справи та перевірити правильність рішення щодо судових витрат на предмет відповідності КАС України, Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», постанови Кабінету Міністрів України «Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» та встановити їх обґрунтованість на підставі відповідних доказів.

В порушення вимог статті 242 КАС України щодо законності та обґрунтованості судового рішення судом апеляційної інстанції під час вирішення питання розподілу судових витрат неправильно застосовано норми процесуального права та не перевірено правильність визначення судом першої інстанції розміру судових витрат з врахуванням наданих позивачем доказів. При цьому судом враховано не граничні розміри судових витрат, а виходячи із змісту статті 134 КАС України (в редакції після 15.12.2017р.) враховано характер спору та співмірність між ціною позову та судовими витратами.

За таких обставин в частині вирішення питання розподілу судових витрат рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з направленням справи в цій частині на новий апеляційний розгляд.

На підставі частини п`ятої статті 353 КАС України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає заяву у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановив наступне.

Як свідчать матеріали справи Донецьким апеляційним адміністративним судом постанову суду першої інстанції скасовано повністю з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

З огляду на положення п.10 ч.1 Розділу 5 «Перехідні положення» КАС України, що діє з 15.12.2017 року, ч.3 ст.139 КАС України суд апеляційної інстанції вирішує питання розподілу судових витрат по справі наступним чином.

Як свідчать матеріали справи, позивач просив стягнути з відповідача судові витрати розмірі 87851,72 грн, з яких: судовий збір 5210 грн, поштові витрати 195,60 грн, квітки на потяг 7886,12 грн, гонорар адвоката 74560 грн.

Відповідно до частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Станом на час розгляду і вирішення справи судом першої інстанції діяв Кодекс адміністративного судочинства України в редакції до 15.12.2017 року, який підлягає застосуванню при розгляді питання щодо правильності визначення судом першої інстанції розміру судових витрат на користь позивача.

Згідно частини першої статті 87 КАС України (в редакції до 15.12.2017 року судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Як визначено частиною третьою статті 87 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать:

1) витрати на правову допомогу;

2) витрати сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз;

4) витрати, пов`язані з проведенням огляду доказів на місці та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи.

На підставі частин першої та третьої статті 90 КАС України витрати, пов`язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом.

Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Відповідно до частини першої статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі частини третьої статті 94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи те, що позов задоволено частково, виходячи з принципу пропорційності щодо розподілу судових витрат, частка судового збору, що підлягає стягненню з Головного управління Держпраці у Донецькій області становить суму 4000 грн. за рахунок бюджетних асигнувань.

Згідно статті 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративним справах" від 20.12.2011 N 4191-VI (який був чинним на час розгляду судом першої інстанції справи_ розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" було встановлено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб в 2017 році з 1 січня складає 1600 гривень.

Таким чином, максимальний граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу за годину участі особи, яка надавала правову допомогу у судовому засіданні, поза судовим засіданням становить: 1600 х 40 % = 640 грн. за годину, і не може перевищувати дану суму.

Отже, підставою для відшкодування судових витрат на правову допомогу є, зокрема, наявність належних та допустимих доказів щодо взаємозв`язку між сплаченими позивачем спеціалісту у галузі справи коштами та наданою йому правовою допомогою на підставі відповідного договору, який стосується безпосередньо підготовки процесуальних документів та супроводження даної судової справи.

На підставі Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 №5076-VI (що був чинним на час постановлення судом першої інстанції судового рішення у справі) під іншими видами правової допомоги розуміють види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону №5076-VI) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (ст. ст. 12, 42, 56 ЦПК України).

Як свідчать матеріали справи на підтвердження понесених витрат, позивачем до адміністративного позову були додані докази звернення до фахівця в галузі права, оплати та приймання послуги з правової допомоги, з наведеною калькуляцією затраченого часу, а саме: Договір про надання адвокатських послуг, довіреність на представництво інтересі позивача, акти виконаних робіт, квітки на потяг представників, запити, листи з доказами поштового відправлення, платіжні доручення про оплату послуг за договором.

Зазначені документи підтверджують понесені позивачем витрати на правову допомогу, оскільки дають можливість ідентифікувати, за що саме позивачем сплачувалися кошти представнику позивача, а тому суд першої інстанції правильно визначив розмір витрат на правову допомогу, які підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в розмірі 37210 грн, а саме:

-5210 грн (22.08.17 року підготовка адміністративного позову та заяви про забезпечення позову (8 год.);

-12800 грн (25.09.17 року підготовка доповнень до адміністративного позову щодо деталізації порушень (20 год.);

-640 грн (28.10.17 року підготовка доповнень та клопотання по справі (1 год.);

-640 грн (30.10.17 року підготовка клопотання по справі (1 год.);

-9600 грн (10.11.17 р. 21.11.17 р. підготовка доповнень та клопотання по справі (15 год.);

-640 грн (25.11.17 року підготовка клопотання по справі (1 год.);

-960 грн (27.11.17 року підготовка клопотання по справі (1,5 год.);

-640 грн (04.12.17 року підготовка клопотання по справі (1 год.);

-6080 грн (безпосередня участь у судових засіданнях 9 год. 30 хв.)

Постановою КМУ від 27.04.2006 року №590 (далі постанова №590) було визначено граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави.

На підставі пункту 5 додатка до постанови №590 встановлено, що компенсація в адміністративних судах витрат, пов`язаних з переїздом до іншого населеного пункту стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, та її представникові не може перевищувати встановлені законодавством норми відшкодування витрат на відрядження.

Пунктом 7 постанови КМУ від 02.02.2011 року №98 «Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів» визначено, що державним службовцям, а також іншим особам, які направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, що повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок коштів бюджетів, за наявності підтвердних документів відшкодовуються витрати на проїзд (у тому числі на перевезення багажу, бронювання транспортних квитків) до місця відрядження і назад, а також за місцем відрядження (у тому числі на орендованому транспорті).

Отже, підлягають відшкодуванню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Донецькій області витрати на проїзд адвоката з м. Київ до м. Словянськ та м. Словянськ до м. Київ, в дні коли відбувалися судові засідання, в розмірі 7484,58 грн, що підтверджується квітками.

Керуючись статтями 139, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково виробниче об`єднання «СИНТОП» (, місце реєстрації: 85612, Донецька область, Марїнський район, м. Курахове, Промзона, буд. 64) за рахунок бюджетних асигнувань Східного міжрегіонального управління Державної служби України (, юридична адреса: 85302, Донецька область, м. Покровськ, вул. Прокофєва, буд. 82) судовий збір в розмірі 4000 (чотири тисячі ) гривень.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково виробниче об`єднання «СИНТОП» (, місце реєстрації: 85612, Донецька область, Марїнський район, м. Курахове, Промзона, буд. 64) за рахунок бюджетних асигнувань Східного міжрегіонального управління Державної служби України (, юридична адреса: 85302, Донецька область, м. Покровськ, вул. Прокофєва, буд. 82) витрати на правову допомогу, які складають 44694 (сорок чотири тисячі шістсот девяносто чотири) гривні 58 копійок.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття 11 жовтня 2021 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 11 жовтня 2021 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.А. Блохін

І.В. Геращенко