Справа № 480/800/21
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2021-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2021 р.Справа № 480/800/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Чалого І.С.,

суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М. ,

за участю секретаря судового засідання Ігнатьєвої К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Полтавській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.04.2021, головуючий суддя І інстанції: Є.Д. Кравченко, м. Суми, повний текст складено 20.04.21 по справі № 480/800/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання протиправними та скасування наказів,поновлення на роботі,стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Полтавській області (далі - відповідач), в якій просить визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП в Полтавській області від 24.12.2020 № 2078 "Про порушення службової дисципліни та притягнення до відповідальності" в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейського відділення № 3 взводу № 2 роти конвойної служби ГУНП в Полтавській області сержанта поліції ОСОБА_1 у вигляді звільнення; визнання протиправним та скасування наказу № 576 о/с від 30.12.2020 "Про особовий склад" про звільнення поліцейського відділення № 3 взводу № 2 роти конвойної служби ГУНП в Полтавській області сержанта поліції ОСОБА_1 ; поновлення поліцейського відділення № 3 взводу № 2 роти конвойної служби ГУНП в Полтавській області сержанта поліції ОСОБА_1 ; стягнення з ГУНП в Полтавській області на користь поліцейського відділення № 3 взводу № 2 роти конвойної служби ГУНП в Полтавській області сержанта поліції ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 13.04.2021 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Полтавській області "Про порушення службової дисципліни та притягнення до відповідальності" від 24.12.2020 № 2078 в частині притягнення поліцейського відділення № 3 взводу № 2 роти конвойної служби Головного управління Національної поліції в Полтавській області сержанта поліції ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Полтавській області "По особовому складу" від 30.12.2020 № 576 о/с в частині звільнення зі служби в поліції поліцейського відділення № 3 взводу № 2 роти конвойної служби Головного управління Національної поліції в Полтавській області сержанта поліції ОСОБА_1 .

Поновлено ОСОБА_1 на посаді поліцейського відділення № 3 взводу № 2 роти конвойної служби Головного управління Національної поліції в Полтавській області.

Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Полтавській області (вул. Пушкіна, 83, м. Полтава, Полтавська область, 36000, ідентифікаційний код 40108630) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 32 837 (тридцять дві тисячі вісімсот тридцять сім) грн. 43 коп.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді поліцейського відділення № 3 взводу № 2 роти конвойної служби Головного управління Національної поліції в Полтавській області та стягнення з Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 9 723, 81 грн приведено до негайного виконання.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що судом першої інстанції при вирішенні даної справи допущено порушення норм матеріального права, а саме: вимоги п. 6 Розділу 1, п. 6 Розділу ІІ Інструкції № 1452/735, пункт 8 Порядку № 1103, п. 6 Розділу Х Інструкції № 1395, ст. 20 Дисциплінарного статуту НПУ, та порушено норми процесуального права, зокрема не було повно та всебічно досліджено обставини справи, наявним в матеріалах справи доказам не надано належної оцінки, та при виборі та застосуванні норм права до спірних правовідносин не враховано висновки щодо застосування норм права, викладених в постановах Верховного Суду від 07.03.2019 по справі № 819/736/18 та від 25.04.2019 по справі № 824/739/16-а.

Скориставшись правом подання відзиву на апеляційну скаргу, позивач просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Представник позивача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції проти вимог та доводів апеляційної скарги заперечував, просив відмовити в її задоволенні.

У судове засідання суду апеляційної інстанції інші учасники справи не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, відповідно до ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) , не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, учасниками справи не оспорюється та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що з 13.04.2018 ОСОБА_1 проходив службу у Головному управлінні Національної поліції в Полтавській області, з 02.05.2019 на посаді поліцейського відділення № 3 взводу № 2 роти конвойної служби, що підтверджується трудовою книжкою позивача (а.с. 43-44), службовою характеристикою (а.с. 18).

23.11.2020 начальником Головного управління Національної поліції в Полтавській області прийнято наказ "Про призначення та проведення службового розслідування" № 1255, в якому зазначено, що до ГУНП в Полтавській області надійшла інформація про складення 21.11.2020 відносно поліцейського відділення № 3 взводу № 2 роти конвойної служби сержанта поліції ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Із метою з`ясування обставин зазначеного, відповідно до вимог статей 14, 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого коном України від 15.03.2018 № 2337-VIII, ч. 1 р. ІІ Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС від 07.11.2018 № 893, призначено за вказаним фактом службове розслідування (а.с. 16-17).

10.12.2020 за результатами проведеного службового розслідування дисциплінарною комісією Головного управління Національної поліції в Полтавській області складено висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни, Правил дорожнього руху, поліцейським відділення № 3 взводу № 2 роти конвойної служби сержанта поліції ОСОБА_1 , який був затверджений начальником Головного управління Національної поліції в Полтавській області 10.12.2020 (а.с. 19-30).

Вказаним актом службового розслідування встановлено, що 21.11.2020 близько 22:30 сержант поліції ОСОБА_1 у особистих справах рухався на автомобілі ЗАЗ 1102, д.н.з. НОМЕР_2 по вул. Вишневій у с. Комиші, Охтирського району, Сумської області (проживає у вказаному населеному пункті) та у районі б. № 8 був зупинений нарядом ГРПП Охтирського ВП ГУНП в Сумській області у складі інспектора СРГТП № 3 старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 та поліцейського СРПП № 4 рядового поліції ОСОБА_3 . У ході спілкування із сержантом поліції ОСОБА_1 поліцейськими Охтирського відділу поліції було встановлено, що він має явні ознаки алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю із порожнини рота) та не має при собі посвідчення водія. У зв`язку із цим ОСОБА_1 із застосуванням нагрудного відеореєстратора було запропоновано пройти огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку, на що ОСОБА_1 відмовився. За фактом відмови від проходження огляду на стан сп`яніння відносно сержанта поліції ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 236547 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також за фактом керуванням транспортним засобом не маючи при собі посвідчення водія відповідної категорії складено постанову про накладення адміністративного стягнення серії БАА № 896305 за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

За висновками комісії поведінка сержанта поліції ОСОБА_1 свідчить про відсутність у нього почуття відповідальності перед суспільством і законом за свої дії та несумісна з подальшим проходженням ним служби в Національній поліції України. Такі дії з боку сержанта поліції ОСОБА_1 категорично суперечать вимогам Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, де визначено, що службова дисципліна це дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, Національної поліції України, нормативно-правових актів МВС України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Полтавській області "Про порушення службової дисципліни та притягнення до дисциплінарної відповідальності" від 24.12.2020 № 2078 за грубе порушення службової дисципліни, а саме недотримання вимог п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", п.п. 1, 6, 8 п. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VІІІ, Присяги поліцейського, ст. 14 Закону України Про дорожній, рух та п. 2.1, 2,5 Правил дорожнього руху, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, що виразилося у відмові від проходження, відповідно до встановленого порядку огляду водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, керування транспортним засобом не маючи при собі посвідчення водія та недотриманні правил внутрішнього розпорядку, поліцейського відділення № 3 взводу № 2 роти конвойної служби ГУНП в Полтавській області сержанта поліції ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції (а.с. 13-15).

Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 30.12.2020 № 576 о/с згідно із Законом України Про Національну поліцію звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) сержанта поліції ОСОБА_1 , поліцейського відділення № 3 взводу № 2 роти конвойної служби, 31 грудня 2020 року. Підстава: подання роти конвойної служби від 29.12.2020, наказ ГУНП від 24.12.2020 № 2078 Про порушення службової дисципліни та притягнення до дисциплінарної відповідальності (а.с. 12).

Не погодившись із таким наказом, позивач звернувся до суду із вимогами про його скасування, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що протокол серії ДПР18 № 236547 від 21.11.2020, постанова серії БАА № 896305 від 21 листопада 2020 року, відеозаписи з нагрудного відеореєстратора поліцейського Охтирського РВ ГУНП в Сумській області Кісіленка В.Ю., пояснення поліцейських Охтирського РВ ГУНП в Сумській області не є достатніми та допустимими доказами порушення позивачем службової дисципліни та не підтверджують факт порушення позивачем Правил дорожнього руху.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580-VIII).

Частиною першою статті 18 Закону № 580-VIII передбачено, що поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема до медичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Статтею 19 Закону № 580-VІІІ встановлено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

7 жовтня 2018 року набрав чинності Закон України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України". Тобто, до спірних правовідносин у даній справі підлягають застосуванню положення Дисциплінарного статуту Національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут), який визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження. Дія цього Статуту поширюється на поліцейських, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - це дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Статтею 11 Дисциплінарного статуту передбачена відповідальність поліцейського. За порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (стаття 12 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Статтею 14 Дисциплінарного статуту встановлено, що службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків. Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 7 листопада 2018 року № 893 затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України, який визначає процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування.

Розділом V Інструкції № 893 встановлено порядок проведення службового розслідування дисциплінарною комісією.

Так, проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Відповідно до розділу VII Інструкції № 893 у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.

Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування. У разі якщо керівник не уповноважений на застосування дисциплінарних стягнень, він порушує перед старшим прямим керівником клопотання про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.

Застосування до поліцейського, винного в учиненні дисциплінарного проступку, дисциплінарних стягнень та їх виконання здійснюються з урахуванням вимог статей 19-22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення в порядку та строки, визначені статтею 24 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Як встановлено судом першої інстанції, 23.11.2020 начальником Головного управління Національної поліції в Полтавській області прийнято наказ "Про призначення та проведення службового розслідування" № 1255, в якому зазначено, що до ГУНП в Полтавській області надійшла інформація про складення 21.11.2020 відносно поліцейського відділення № 3 взводу № 2 роти конвойної служби сержанта поліції ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Із метою з`ясування обставин зазначеного, відповідно до вимог статей 14, 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого коном України від 15.03.2018 № 2337-VIII, ч. 1 р. ІІ Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС від 07.11.2018 № 893, призначено за вказаним фактом службове розслідування (а.с. 16-17).

Службовим розслідуванням, висновок якого затверджено 10 грудня 2020 року, встановлено що скоєння позивачем дисциплінарних проступків стало можливим унаслідок відвертого ігнорування та недотримання ним вимог Дисциплінарного статуту, Законів № 580-VІІІ, оскільки поведінка сержанта поліції ОСОБА_1 свідчить про відсутність у нього почуття відповідальності перед суспільством і законом за свої дії та несумісна з подальшим проходженням ним служби в Національній поліції України.

Предметом оскарження у даній адміністративній справі є дії та рішення відповідача щодо накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

При цьому питання про наявність підстав для застосування до особи дисциплінарного стягнення з`ясовується під час службового розслідування, а правова оцінка правильності рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинна ґрунтуватися на тому, чи таке рішення прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією та законами України, чи дійсно у діях працівника, якого притягнули до дисциплінарної відповідальності, є встановлені законом підстави для застосування певного виду дисциплінарного стягнення.

Верховний Суд у постанові від 02 жовтня 2019 року у справі №804/4096/17 зазначав, що притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення (пункт 10 частини першої статті 77 Закону № 580-VІІІ), є окремими підставами для звільнення зі служби в поліції та припинення служби в поліції, не пов`язаними із притягненням особи до дисциплінарної відповідальності (пункт 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VІІІ). Акцентуючи цим увагу на тому, що Закон № 580-VІІІ виокремлює зазначені підстави для звільнення зі служби в поліції, Верховний Суд у даній постанові мав на меті звернути увагу що вчинення поліцейським діяння, за яке передбачено одночасно різні види юридичної відповідальності, зокрема дисциплінарну, кримінальну та/або адміністративну, не у всіх випадках ставить їх у залежність одне від одного.

Види дисциплінарних стягнень, які можуть застосовуватися до поліцейських, установлені у статті 12 Дисциплінарного статуту, підставою для їх застосування є вчинення дисциплінарних проступків, а саме невиконання чи неналежне виконання службової дисципліни. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.

Суб`єкт владних повноважень повинен довести суду правомірність свого рішення належними, допустимими та достатніми доказами, зокрема, матеріалами службового розслідування тощо. При цьому саме лише відтворення у висновку службового розслідування фабули певного правопорушення, не є достатнім для того, щоб уважати такий висновок обґрунтованим, як і ухвалене на підставі нього рішення. Обставини подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, мають бути підтверджені й оцінені в сукупності з іншими зібраними під час службового розслідування поясненнями та документами.

Так, під час проведення службового розслідування відносно ОСОБА_1 , опитані з даного приводу інспектор СРПП № 3 Охтирського ВП ГУНП в Сумській області старший лейтенант поліції ОСОБА_2 та поліцейський СРПП № 4 Охтирського ВП ГУНП в Сумській області рядовий поліції ОСОБА_3 пояснили, що 21.11.2020 з 20:00 вони спільно несли службу у наряді ГРПП. Близько 22:00 під час патрулювання за маршрутом № 32 у с. Комиші, Охтирського району ними був помічений автомобіль ЗАЗ 1102, д.н.з. НОМЕР_2 , червоного кольору, як пізніше виявилося під керуванням ОСОБА_1 . Даний автомобіль було зупинено у зв`язку із тим, що у нього не освітлювався номерний знак, що є підставою для зупинки транспортного засобу відповідно до п. 2 ст. 35 ЗУ Про Національну поліцію (якщо є очевидні ознаки що свідчать про технічну несправність транспортного засобу). Після зупинки вищевказаного автомобіля поліцейські представилися, назвали причину зупинки автомобіля та попросили водія пред`явити документи, як зазначені у п.п. 2.1 ПДР, на що водій відповів відмовою. Під час спілкування виявилося, що ОСОБА_1 мав явні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю із порожнини рота. У зв`язку із цим ОСОБА_1 було запропоновано пройти освідування на місці за допомогою газоаналізатора Драгер або у медичному закладі, на що ОСОБА_1 відмовився.

З метою документального підтвердження вищевказаних подій за участі ОСОБА_1 за вих. № 2017/115/12/03-2020 від 25.11.2020 до Охтирського ВП ГУНП в Сумській області направлено лист про надання копій матеріалів, складених на місці вказаної події та копії файлів відео зйомки з нагрудних відео реєстраторів поліцейських.

На вказаний запит Охтирським ВП ГУНП в Сумській області (вих. № 13720 від 27.11.2020) надано копії протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 236547 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАА № 896305 за ч. 1 ст. 126 КУпАП та диск з відео файлами подій за участі ОСОБА_1 .

Колегія суддів уважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що названі вище докази не є достатніми та допустимими доказами, що підтверджують факт порушення позивачем Правил дорожнього руху з огляду на наявність судових рішень, якими встановлено відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

На думку суду апеляційної інстанції, вказані докази саме в своїй сукупності підтверджують наявність в діях позивача порушень службової дисципліни, яка в першу чергу виявилися у невиконанні законних вимог поліцейського.

Стосовно правової оцінки правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності, то така повинна фокусуватися насамперед на тому чи прийнято рішення у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією та законами України; чи дійсно у діянні особи є склад дисциплінарного порушення; чи є встановлені законом підстави для застосування дисциплінарного стягнення; чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) із учиненим діянням.

При цьому слід ураховувати, що звільнення у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби не пов`язано із кримінально-правовою, цивільно-правовою чи адміністративно-правовою кваліфікацією тих самих діянь, які водночас стали підставою для ініціювання службового розслідування. Вирішення питання про правомірність притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності передбачає необхідність з`ясувати саме наявність складу дисциплінарного проступку в його діяннях.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини не є порушенням статті 6 Конвенції притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, що встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 6 жовтня 1982 року у справі "X. v. Austria" про неприйнятність заяви № 9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 7 жовтня 1987 року у справі "C. v. the United Kingdom" про неприйнятність заяви № 11882/85). Більше того, гарантована пунктом 2 статті 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною, і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11 лютого 2003 року у справі "Ringvold v. Norway", заява № 34964/97). Відтак, зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

Отже, підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача став дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою службової дисципліни.

Водночас, суд першої інстанції не врахував вказаного та, зокрема, того, що службове розслідування було проведено саме за фактом складання стосовно позивача адміністративних матеріалів за частиною першою статті 130 КУпАП, а не за фактом доведення вини останнього у вчиненні цих порушень.

Аргументи позивача та суду першої інстанції як на підставу задоволення позовних вимог, що постановою Охтирського міськрайонного суду від 23.12.2020 провадження у справі № 583/4437/20 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП закрито в зв`язку з відсутністю складу правопорушення, а також те, що рішенням Охтирського міськрайонного суду від 20.01.2021 у справі № 583/38/21 скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БАА № 896305 винесену 21 листопада 2020 року поліцейським СРПП № 4 Охтирського ВП ГУНП в Сумській області рядовим поліції Кісіленком Владиславом Юрійовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, є слушними тільки в тій частині, що в діях позивача відсутній склад саме адміністративних правопорушень, однак не дисциплінарного проступку.

Варто зауважити, що Верховний Суд неодноразово у своїх постановах висловлював правову позицію, що відсутність кримінального або адміністративного притягнення до відповідальності позивача не спростовує наявності в його діях дисциплінарного проступку, за який, в порядку Дисциплінарного статуту, відповідач має право застосувати такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з органів поліції.

Правова позиція що закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення, однак не дисциплінарного проступку, міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 6 березня 2019 року (справа №816/1534/16), від 17 липня 2019 року (справа №806/2555/17), від 13 жовтня 2020 року (справа № 805/3079/17-а).

Колегія суддів уважає, що матеріалами службового розслідування доведено факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку, який полягав у тому, що на законну вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння позивач, усупереч статті 16 Закону України "Про дорожній рух" і пункту 2.5 Правил дорожнього руху, від проходження такого огляду відмовився, чим порушив вимоги чинного законодавства України, а також норми професійної та службової етики щодо допущення поведінки, яка дискредитує його як представника поліції та може зашкодити авторитету правоохоронного органу.

З матеріалів справи, зокрема відеозапису, убачається, що рядовий поліції ОСОБА_3 просить особу, яка ідентифікована судом як ОСОБА_1 , надати посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Потім ОСОБА_3 пропонує ОСОБА_1 пройти огляд з метою встановлення стану сп`яніння за допомогою газоаналізатора "Драгер" або в умовах медичного закладу, однак вказані вказівки позивач ігнорує, повідомляючи про те, що він не керує транспортним засобом. В подальшому на відео зафіксовано, що ОСОБА_1 залишив транспортний засіб та пішов у невідомому напрямку.

Зафіксовані на відеозаписі обставини в повній мірі узгоджуються з поясненнями інспектора СРПП № 3 Охтирського ВП ГУНП в Сумській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 та поліцейського СРПП № 4 Охтирського ВП ГУНП в Сумській області рядового поліції ОСОБА_3 , та дають підстави для чіткого переконання, що саме позивач перебував за кермом автомобіля та в подальшому відмовився від проходження огляду з метою встановлення стану сп`яніння.

Аргументи позивача проти пред`явлених йому порушень Правил дорожнього руху полягають в тому, що він заперечує факт керування транспортним засобом. Дійсно, в наявному в матеріалах справи відеозапису неможливо встановити факт безпосереднього керування позивачем автомобілем ЗАЗ державний номер НОМЕР_2 , оскільки відеозапис розпочинається з моменту коли позивачу пропонують надати документи та пройти медичний огляд, але зафіксовані в подальшому обставини та в першу чергу поведінка позивача, який залишив автомобіль, в якому не було інших осіб, дають підстави для висновку, що останній ухиляється від спілкування з поліцейськими, розуміючи рівень своєї відповідальності за допущені ним порушення Правил дорожнього руху.

Отже, описані у висновку службового розслідування дії ОСОБА_4 , вчинення яких доведено належними і допустимими доказами у цій справі, були підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, яка є самостійним видом юридичної відповідальності і може бути застосована незалежно від того, чи притягнута особа за ті самі дії до іншого виду відповідальності, зокрема, адміністративної.

Оцінюючи вищезазначене, обставини, викладені у висновку службового розслідування, матеріали службового розслідування та указані вище правові норми, суд апеляційної інстанції уважає, що в діях позивача наявні ознаки вчинення порушення як службової дисципліни, так і присяги поліцейського, що є порушенням статті 18 Закону № 580-VIII, статті 7 Дисциплінарного статуту, тобто скоєно вчинок, що дискредитує звання поліцейського Національної поліції України.

Більше того дискредитацією є позбавлення довіри до когось, підривання авторитету, приниження гідності певної особи і т. ін. Дискредитація звання поліцейського за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет органу поліції та її працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Колегія суддів зауважує, що підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_4 став саме дисциплінарний проступок, сутність якого полягала у неналежному виконанні особою службової дисципліни, який свідчить про його низькі морально-ділові якості, що суперечать інтересам законності, компрометують звання поліцейського. Такими обставинами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією порушника дисципліни. З огляду на те, що на органи поліції покладено обов`язок виявлення осіб, що керують транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, та вжиття превентивних заходів з метою недопущення керування водіями транспортним засобом в стані алкогольного/наркотичного сп`яніння, то сам факт керування або відмова від проходження медичного огляду на стан сп`яніння поліцейським є підриванням авторитету поліції, як органу , що є головним в боротьбі з таким негативним явищем.

Враховуючи встановлений у ході службового розслідування факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку, колегія суддів уважає правомірними та обґрунтованими спірні накази та, відповідно, відсутніми підстави для їх скасування та задоволення позовних вимог.

Інші вимоги позову не підлягають задоволенню як похідні.

Отже, задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції надав неправильну оцінку наявним в матеріалах справи доказам та допустив неправильне застосування норм матеріального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення.

Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового про відмову в задоволенні позовних вимог відповідно до ст. 317 КАС України.

З огляду на результат апеляційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Відповідно до ст. 139 КАС України витрати суб`єкта владних повноважень на сплату судового збору не включаються до складу судових витрат, що підлягають розподілу за результатами розгляду справи.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Полтавській області задовольнити.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 13.04.2021 по справі № 480/800/21 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні вимог позову.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді В.В. Катунов І.М. Ральченко
Повний текст постанови складено 11.10.2021.