Справа № 540/2366/21
Суддя: Варняк С.О.
Дата ухвалення: 2021-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/2366/21

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Варняка С.О.,

при секретарі: Кукульник Я.В.,

за участю:

представника позивача - Кириченка К.І.,

представника відповідача - Литовської Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом комунального підприємства Агрофірма радгосп "Білозерський" до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,

встановив:

Комунальне підприємство Агрофірма радгосп "Білозерський" (далі - позивач) звернулося до суду з вказаним адміністративним позовом, у якому просить:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі № 2 від 31.03.2021 року, № 2 від 31.03.2021 року, № 2 від 31.03.2021 року, № 2 від 31.03.2021 року, № 2 від 31.03.2021 року, № 2 від 31.03.2021 року, № 2 від 31.03.2021 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що працівниками ДПС проведено документальну планову виїзну перевірку комунального підприємства Агрофірма радгосп "Білозерський" з питань дотримання вимог податкового законодавства, валютного законодавства, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за період з 01.01.2017 року по 31.12.2019 року.

За результатами перевірки складено акт від 01.03.2021 року № 650/21-22-07- 01/00413506.

На підставі вищезазначеного акту перевірки відповідач виніс наступні податкові повідомлення-рішення:

№ 2 від 31.03.2021 року, яким виявлено порушення позивача зобов`язано сплатити грошове зобов`язання на суму 98682,00 грн.;

№ 2 від 31.03.2021 року, яким позивача зобов`язано сплатити грошове зобов`язання на суму 641902,50 грн.;

№ 2 від 31.03.2021 року, яким позивача зобов`язано сплатити грошове зобов`язання на суму 780843,75 грн.;

№ 2 від 31.03.2021 року, яким позивача зобов`язано сплатити грошове зобов`язання на суму 53100,75 грн.;

№ 2 від 31.03.2021 року, яким позивача зобов`язано сплатити грошове зобов`язання на суму 22710,25 грн.;

№ 2 від 31.03.2021 року, яким позивача зобов`язано сплатити грошове зобов`язання на суму 332345,08 грн.;

№ 2 від 31.03.2021 року, яким позивача зобов`язано сплатити грошове зобов`язання на суму 1020,00 грн.

Позивач не погоджується із вищезазначеними податковими повідомленнями - рішеннями з наступних підстав.

Щодо завищення витрат при списанні яблук (Дт23 Кт27), без підтверджуючих документів, на загальну суму 1551447,00 грн. (стор. 8-9 акту), позивач зазначає таке.

По-перше, на стор. 8 акту в таблиці завищено підсумок суми списання згідно актів за 2017 рік на 124530,69 грн., тобто в акті допущено арифметичну помилку вказано недостовірні дані щодо завищення витрат на вищевказану суму.

По-друге, діючою Інструкцією про застосування плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій, затв. наказом МФУ від 30.11.1999 № 291 (надалі - Інструкція № 291) передбачено можливість застосування як бухгалтерського запису Дт27 Кт23, так і зворотного запису, - тобто Дт23 Кт27.

Підприємством відкориговано завищений випуск продукції та відповідно відсутній факт понаднормативного списання сільськогосподарської продукції та завищення витрат, оскільки дана операція не відповідає визначенню терміну "витрати", передбаченого ПсБО № 16 "Витрати", тобто не відбулося ані зменшення активів, ані збільшення зобов`язань.

В даному випадку рахунки класу 8 або 9 підприємством не застосовані, відсутні докази включення до витрат вказаних операцій, тобто, висновок щодо завищення витрат і списання запасів без первинних документів не відповідає дійсності.

Враховуючи класифікацію бухгалтерських рахунків, визначену Інструкцією № 291 відсутній факт віднесення до витрат діяльності даних операцій, оскільки, як рахунок 23 "Виробництво" так і рахунок 27 "Продукція сільськогосподарського виробництва" віднесено до Класу 2 "Запаси", тобто фактично відбулося переміщення між бухгалтерськими рахунками в межах одного класу і відсутній факт вибуття активу чи збільшення зобов`язань.

В зв`язку з тим, що рахунки класу 8 або 9 підприємством не застосовані, відсутні докази включення до витрат діяльності та вплив на фінансовий результат вказаних операцій, тобто, висновок щодо завищення витрат і списання запасів без первинних документів не відповідає дійсності.

Щодо списання дебіторської заборгованості ОСОБА_1 на суму 1211213 грн., позивач зазначив, що ревізорами безпідставно визначено господарську операцію з коригування ціни за рахунок зниження якісних показників, як операцію зі списання дебіторської заборгованості. І тому, відповідно, відсутні підстави для коригування фінансового результату до оподаткування. Відповідно П.11 ПСБО № 10 "Дебіторська заборгованість" поточна дебіторська заборгованість, щодо якої створення резерву сумнівних боргів не передбачено, у разі визнання її безнадійною списується з балансу з відображенням у складі інших операційних витрат.

Щодо заниження податку на доходи фізичних осіб на суму 265876,06 грн. та військового збору на суму 18168,2 грн. по фізичній особі ОСОБА_1 позивач зазначив, що у контролюючого органу відсутні підстави для кваліфікації операції з коригування вартості за рахунок зниження якісних характеристик оптовому покупцю, як додаткове благо, оскільки надана ціна на товар була визначена з урахуванням зниження якості конкретного товару.

Крім того, ідентифікацію фізичної особи ОСОБА_1 не проведено, рнокпп відсутній, тому неможливе донарахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору і відображення у звітності як додаткове благо.

Щодо заниження розміру частини чистого прибутку на суму 99413 грн. та авансового внеску із суми дивідендів на суму 17894 грн. позивач зазначив, що з причин, визначених вище, внаслідок помилкової кваліфікації щодо завищення витрат на суму 497953 грн. відсутнє підтвердження щодо заниження частини чистого прибутку та авансового внеску із суми дивідендів. Крім того, відсутній розрахунок заниження показника частини чистого прибутку, за текстом акту численні арифметичні помилки, тому взагалі незрозуміло, як розраховано ревізором сума заниження частини чистого прибутку.

Щодо завищення податкового кредиту на загальну суму 123966 грн. (стор.19 акту), позивач зазначив, що в акті на стор.19 допущено арифметичні помилки та вказано недостовірні дані щодо завищення податкового кредиту, оскільки навіть арифметичний підрахунок сум не відповідає сумі 123966 грн.

Щодо операцій з придбання труб у ПП "ДОБРОБУТ ТРЕЙД" та завищення внаслідок цього податкового кредиту на суму 33568 грн., позивач зазначив, що під час перевірки було надано всі документи, що підтверджують реальність здійсненої операції.

Агрофірмою радгосп "Білозерський" неухильне дотримувались вимоги Податкового кодексу України, Закону України "Про бухгалтерський облік в Україні", "Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку", затвердженого наказом МФУ від 24.05.1995 № 88, а висновок про можливе недотримання їх вимог є безпідставним.

Ухвалою від 01.06.2021 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено підготовче засідання на 30.06.2021 року.

16.06.2021 року надійшов відзив відповідача, в якому останній зазначає таке.

По податковому повідомленню-рішенню від 31.03.2021 року № 2 щодо донарахування позивачу грошового зобов`язання по податку на прибуток в розмірі 641902,50 грн. щодо завищення витрат при списанні яблук (Д23 Кт27) без підтверджуючих документів на загальну суму 1551447,0 грн., ревізором-інспектором враховано зауваження позивача, та виправлено технічну помилку, що сталась в результаті перенесення табличних даних до акта перевірки.

Агрофірмою радгосп "Білозерський" в ході перевірки надані акти списання, які не підписанні комісією та не затверджені керівником радгоспу.

Встановлення факту псування продукції та її подальшого списання вимагає проведення інвентаризації. Позивачем такі акти не надано, проте до перевірки, надані звіти про збір врожаю по бригаді, які не відповідають оборотно-сальдової відомості по рахунку 272 "Продукція сільськогосподарського виробництва" та пояснення щодо сторнування (виправлення помилки в бух. обліку) бухгалтерського обліку Дт 23 Кт27 зворотнім записом Дт 23 Кт 27 шляхом формування документа "акт списання" на зайве оприбуткування яблук.

Позивачем не надано ТТН, відповідно до яких, можливо було б відслідкувати навантаження, зваження та переміщення яблук, що були зібрані відповідними бригадами, акти контрольного зважування отриманої продукції, що привезена з полів, акти по списанню підписані відповідною комісією, звіти про збір врожаю з полів зібраних бригадирами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Відповідач звертає увагу суду, що агрофірма радгосп "Білозерський" не є підприємством з переробки зібраних фруктів в готову продукцію, відповідного устаткування не має та не орендує. Агрофірма радгосп "Білозерський" тільки вирощує і збирає фрукти й овочі та в подальшому їх реалізує. Позивач такими діями фактично намагається приховати списану зіпсовану продукцію на рахунок 23, помилково відносячи її до класу "Запаси", з метою ненарахування компенсуючих ПЗ, тому що продукція, що списується з балансу, вважається такою, що не використана в господарській діяльності, тому на вартість товарів/послуг, використаних для її виробництва, слід нараховувати компенсуючі ПЗ.

До того ж, даний товар був оприбуткований підприємством, тобто він надійшов на склад та в подальшому був списаний як зіпсований. А відтак, стає незрозумілою позиція позивача, як можливо списати зіпсовані, гнилі яблука до складу "Запасів", коли ніякою переробки підприємством не здійснюється.

Всупереч твердженням позивача, ревізор-інспектором враховано акт списання № СпТ-002612 від 30.11.2017 р. про списання 3480 кг яблук на суму 12190,75 грн. та зменшено раніше нарахований податок на прибуток на суму 2194,00 гривень.

Стосовно зазначеного позивачем списання відвантажених яблук на адресу ТОВ "Юніфрут-Україна" на суму 564,3 тис. грн., відповідач звертає увагу суду, що по даному питанню, ні в ході перевірки, ні до заперечень Агрофірмою радгосп "Білозерський" не надано: акти списання на підставі Положень про інвентаризацію затверджених наказом Мінфіну від 02.09.14 р. № 879 та наказу Міністерства торгівлі від 26.03.1980 № 75, товарно- транспортні накладні, щодо підтвердження різниці між фактичною та залікової вагою, а також акту звірки між підприємствами.

Щодо списання дебіторської заборгованості ОСОБА_1 на суму 1211213 грн., відповідач зазначає.

Твердження позивача, що у разі визнання заборгованості безнадійною, вона списується з балансу з відображенням у складі інших операційних витрат, не відповідає дійсності, так як відповідно до визначення, безнадійна дебіторська заборгованість - це поточна дебіторська заборгованість, щодо якої існує впевненість про її неповернення боржником або за якою минув строк позовної давності (п. 4 ПБО 10). При цьому, позивачем не надано жодного доказу про звернення щодо стягнення суми з ОСОБА_1 1211213,00 грн. в порядку позовного провадження, а також не підтверджено, що минув строк позовної давності.

Щодо надання знижки ОСОБА_1 за рахунок зниження якісних характеристик, відповідач зазначає наступне. Агрофірмою радгосп "Білозерський" неправомірно списано дебіторську заборгованість в дебіт 23 "Виробництво" з кредита 361 "Розрахунки з вітчизняними покупцями" на загальну суму 1211213,0 грн., та не збільшено фінансовий результат до оподаткування через різниці рядок 2.1.3 "Сума витрат від списання дебіторської заборгованості понад суму резерву сумнівних боргів".

По податковому повідомленню-рішенню від 31.03.2021 року № 2 щодо донарахування позивачу грошового зобов`язання за платежем частина чистого прибутку в розмірі 98682,00 грн. та авансового внеску із суми дивідендів на суму 17894 грн. відповідач зазначає наступне.

Перевіркою повноти визначення частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до бюджету за період з 01.01.2017 по 31.12.2019 встановлено заниження даного показника на загальну суму 98682 грн. та занижено авансовий внесок із суми дивідендів (частини чистого прибутку) у розмірі 17763 грн. До дивідендів прирівнюється також платіж, що здійснюється унітарним, комерційним, казенним чи комунальним підприємством на користь відповідно держави або органу місцевого самоврядування у зв`язку з розподілом частини такого підприємства.

По податковому повідомленню-рішенню від 31.03.2021 року № 2 щодо донарахування позивачу грошового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 780844,44 грн., № 2 про донарахування зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 591107,00 грн., відповідач зазначає наступне.

На порушення п.198.1, п. 198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, Агрофірма радгосп "Білозерський" завищено податковий кредит з податку на додану вартість за рахунок включення до складу податкового кредиту податку на додану вартість по задокументованим операціям з придбання труб від ПП "Добробут Трейд", з яким встановлено нереальність здійснення господарських операцій на загальну суму 33568 грн.

Проаналізувавши надані до перевірки вищезазначені товарно-транспортні накладні не можливо встановити фактичне місцезнаходження проведених операцій та ідентифікувати сутність господарської операції так, як навантаження та розвантаження даного товару проводилось за адресою, яка не містить повної назви, а саме: "пункт навантаження" - м. Херсон.

Перевіркою встановлено, що у ПП "Добробут-Трейд" відсутнє власне або орендоване нерухоме майно, земельні ділянки (підтверджено інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно).

Також, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, власника нерухомого майна за юридичною адресою на момент підписання угоди: Херсонська область, вул. Комунарів, буд. 9 ПП "Добробут-Трейд" не встановлено та відповідно до Єдиного реєстру податкових накладних (ЄРПН) підприємство "Добробут-Трейд" за період з січня 2016 року по квітень 2017 року не документовано придбання труб від платників або неплатників податку на додану вартість.

Враховуючи вищевикладене, Агрофірма радгосп "Білозерський" використовувала лише документальне оформлення нереальних господарських операцій з придбання товарів (труб) без фактичного їх здійснення від контрагента - постачальника ПП "Добробут Трейд".

Агрофірмою радгосп "Білозерський" не нараховані податкові зобов`язання на: понаднормові відходи (гниль) плодової продукції (яблуко, слива, персик, виноград та інші); нестачу яблук списаної з підзвітів бригадирів підприємства та яблук списаних, як зазначено в запереченнях на адресу ТОВ "Юніфрут Україна", які використані не в господарської діяльності підприємства на загальну суму 591107 грн. підприємством не коректно списано втрату запасів (гниль) та нестачу на рахунок 23 "Виробництво" з метою подальшого відображення у складі іншої сільськогосподарської продукції.

Втрата сільгосппродукції рослинного походження вважається природним убутком тільки в тому випадку, коли така втрата (зменшення кількості (маси)) продукції відбулася внаслідок природної зміни біологічних або фізико-хімічних властивостей при збереженні якісних характеристик продукції. Тобто надприродні втрати виникають не через природні фактори, а через негосподарські дії суб`єкта господарювання. Агрофірма радгосп "Білозерський" має облаштовані місця зберігання (фруктосховища) та навіть при дотримані всіх вимог щодо зберігання плодово-ягідних культур, така продукція псується, а саме гниє. Відповідно до п.6 Інструкції №75, норми природного убутку не застосовуються до товарів, списаних унаслідок псування.

Тому якщо, на підприємстві відбулась недостача або при зберіганні продукції певна її частина зіпсувалася (згнила), то втрату такої продукції слід вважати тільки понаднормовою та нараховувати податкові зобов`язання на підставі п. 198.5 ст.198 ПКУ.

Таким чином, базою оподаткування для нарахування податку на додану вартість, є вартість, яка зазначена Агрофірмою радгосп "Білозерський" в актах списання та по яким підприємством частково самостійно нараховані податкові зобов`язання згідно п.198.5 ст.198 ПКУ.

По податковому повідомленню-рішенню від 31.03.2021 року № 2 про донарахування грошового зобов`язання з податку на доходи з фізичних осіб в сумі 322345,08 грн., № 2 про донарахування грошового зобов`язання з військового збору в сумі 22710,25 грн., зазначає наступне.

Договір з фізичною особою ОСОБА_1 , на поставку товару, на перевірку не надано, а тому свідчить про те, що він з ним не вкладався та не підписувався фізичною особою. У разі складання договору вказуються всі дані фізичної особи, а саме: кількість, ціна, знижка, паспортні дані, індивідуальний податковий номер та інше. Згідно фіскальних чеків за отриману продукцію ОСОБА_1 розрахувався не в повному обсязі, всього ним сплачено 4278987,69 грн. (Д-т 301 К-т 361), а різницю у сумі 1211213,00 грн., підприємством списано - прощенно (Д-т 23 К-т 361). У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу в порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Відповідач вважає, що контролюючим органом доведено, а позивачем не спростовано обставин та порушень, що були викладені в акті перевірки на підставі якого прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

25.06.2021 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив. Щодо завищення витрат при списанні яблук без підтверджуючих документів на загальну суму 1551447,00 грн. КП Агрофірма радгосп "Білозерський" на запит відповідача від 17.02.2021 року надало усі копії акти списання яблук за період за 2017-2019 роки на 143 арк., що підтверджується листом позивача від 17.02.2021 б/н. Відповідач не врахував усі акти списання з тих підстав, що дані акти були надані відповідачу з бази даних КП Агрофірма радгосп "Білозерський".

Щодо списання дебіторської заборгованості ОСОБА_1 на суму 1211213 грн. - у разі якщо позивач доведе, що ним не було занижено податок на прибуток на загальну суму 497953 грн., то це підтвердить протиправність твердження відповідача про те, що позивач занизив частину чистого прибутку на суму 99413 грн. та авансового внеску із суми дивідендів на суму 17894 грн.

Щодо завищення податкового кредиту на загальну суму 123966 грн. (сторінка 19 акту) на підтвердження реальності здійснення господарської діяльності з ПП "Добробут Трейд" та правомірності формування податкового кредиту, позивач надав до суду документи.

Оплата товару відбувалась у безготівковій формі, а отже, відповідач обізнаний про фактичну оплату даного товару через Банк.

Додатково зазначено, що у графі "Навантаження" фраза "м. Херсон" ніяким чином не може вплинути на не реальність здійснення господарської діяльності, тому що в основу реальності здійснення господарської діяльності завжди існує первинні документи, які відображаються в бухгалтерському та податковому обліку.

30.06.2021 року до суду надійшло заперечення на відповідь на відзив, в якому відповідач зазначив наступне.

Щодо завищення витрат при списанні яблук без підтверджуючих документів, на загальну суму 1551447,00 грн. відповідач повторно звернув увагу, що в ході перевірки надані акти списання, які не підписанні комісією та не затверджені керівником радгоспу. Встановлення факту псування продукції та її подальшого списання вимагає проведення інвентаризації.

Крім того, сам позивач підтвердив, що ним до перевірки надано не первинні документи на підставі яких формується бухгалтерський облік - акти списання, акти ревізії, акти інвентаризації зіпсованої продукції, а акти з бази даних КП Агрофірми "Білозерський", які всупереч Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" не мають статусу первинного документа.

Щодо списання дебіторської заборгованості ОСОБА_1 на суму 1211213 грн. у позовній заяві позивач стверджував, що відповідне списання суми на користь ОСОБА_1 відбулось на підставі знижки. У відповіді на відзив позивач вказує, що списання відбулось на підставі рішення про здійснення уцінки (а ні до перевірки, а ні до суду позивачем таке рішення не надається). При цьому до перевірки надано видаткові накладні та касові чеки щодо сплати ОСОБА_1 без зазначеної суми знижки або уцінки. Позивачем не надано заяву ОСОБА_1 до позивача із вимогою про повернення або обмін товару.

Щодо заниження податку на доходи фізичних осіб та військового збору по фізичній особі ОСОБА_1 - позивачем не спростована позиція контролюючого органу, щодо неправомірного списання (прощення) дебіторської заборгованості на загальну суму 1211213,00 грн. Позивач як кредитор боржника зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів.

Щодо заниження податку на додану вартість на загальну суму 624675 грн. - Агрофірмою радгосп "Білозерський" так і не надано: акти списання, які підписані комісією та затверджені директором радгоспа, товарно-транспортні накладні, щодо підтвердження різниці між фактичною та залікової вагою, а також акту звірки між підприємствами.

16.07.2021 року продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів та призначено наступне засідання на 24.09.2021 року.

24.09.2021 року відкладено розгляд справи на 27.09.2021 року за клопотанням представника позивача.

27.09.2021 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 28.09.2021 року.

У судовому засіданні представник позивача наполягав на позовних вимогах, просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача у судовому засіданні по суті позову заперечувала, просила у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши сторони та дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини.

На підставі направлення, від 10.02.2021 № 115, № 116, відповідно до п.п. 20.1.4 ст.20, ст.75, пп.77.1 п.77.4 ст.77, п.82.1 ст.82 Податкового кодексу України, на підставі наказу Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 10.02.2021 № 218, проведено документальну планову виїзну перевірку Агрофірми радгоспу "Білозерський" (код 00413506) з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2017 по 31.12.2019. валютного законодавства за період з 01.01.2017 по 31.12.2019, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 по 31.12.2019.

З направленнями від 10.02.2021 року № 115, № 116 на право проведення перевірки ознайомлено директора ОСОБА_5 10.02.2021 з наданням копії наказу про проведення перевірки.

Після отримання акта перевірки від 01.03.2021 року № 650/21-22-07-01/00413506, позивач скористався своїм правом передбаченим п. 86.7 ст. 86 ПКУ та надав до контролюючого органу заперечення на акт перевірки.

30.03.2021 року за результатами розгляду заперечень на акт перевірки від 01.03.2021 року, Головним управлінням ДПС у Херсонській області. Автономній Республіці Крим та м. Севастополі надано висновок, який викладено в наступній редакції.

За результатами перевірки складено акт від 01.03.2021 року № 650/21-22-07- 01/00413506.

Перевіркою встановлено порушення:

1. п. 44.1, п. 44.3 ст. 44, пп.134.1.1 п. 134.1 ст. 134, ст. 135, п. 137.1 ст. 137, пп. 139.2.1 п. 139.2 ст.139 ПКУ, п.5, п.6 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за № 27/4248, в результаті чого, занижено податок на прибуток на загальну суму 495759,00 грн.

2. п. 9 частини 1 статті 69 "Бюджетного кодексу України", рішень Дніпровської сільської ради "Про встановлення норми відрахування частини прибутку (доходу) до загального фонду сільського бюджету" від 06.04.2017 № 185, від 05.03.2018 № 283, від 16.05.2019 № 426 в результаті чого занижено та не сплачено частину чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до бюджету на загальну 98682,00 грн.

3. п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, в результаті чого не сплачено до бюджету авансовий внесок із податку на прибуток, нарахованої на суму дивідендів у розмірі 17763,00 грн.

4. п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.5, п. 198.6 ст. 198, п. 200.2, п. 200.4 статті 200, п. 201.1, п.201.2 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 624675,00 грн.

5. п.201.1, п.201.2 статті 201 Податкового Кодексу України, в результаті чого не складено та не зареєстровано податкові накладні на суму 591107 грн.

6. пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 Податкового Кодексу України, в результаті чого, завищено визначення повноти нарахування та своєчасності сплати податку на нерухоме майно на загальну суму 3743,69 грн.

7. пп. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163, пп. 164.2.17 п. 164.2 ст.164, пп. 168.1.1 п.168.1 ст. 168 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VІ (із змінами та доповненнями) в результаті чого, занижено податок на доходи фізичних осіб в сумі 265876,06 грн., у зв`язку із не визначенням об`єкта оподаткування.

8. пп. 163.1.1 п.163.1 ст.163, пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, пп.168.1.1 п. 168.1 ст.168, пп.1.2, пп.1.4 п.161 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України в результаті чого, занижено військовий збір в сумі 18168,20 грн., у зв`язку із не визначенням об`єкта оподаткування.

9. пп "б" п. 176.2 ст.176 Податкового кодексу України, Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 № 4 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.01.2015 за № 111/26556 у Податкових розрахунках, в результаті чого за 3 квартал 2017 року та 1-3 квартали 2018 року, не відображено загальну суму нарахованого (виплаченого) доходу фізичній особі, як додаткове благо ( ОСОБА_1 ).

На підставі вищезазначеного акту перевірки відповідач виніс наступні податкові повідомлення-рішення:

№ 2 від 31.03.2021 року, яким зобов`язано сплатити грошове зобов`язання на суму 98682,00 грн.;

№ 2 від 31.03.2021 року, яким позивача зобов`язано сплатити грошове зобов`язання на суму 641902,50 грн.;

№ 2 від 31.03.2021 року, яким позивача зобов`язано сплатити грошове зобов`язання на суму 780843,75 грн.;

№ 2 від 31.03.2021 року, яким позивача зобов`язано сплатити грошове зобов`язання на суму 53100,75 грн.;

№ 2 від 31.03.2021 року, яким позивача зобов`язано сплатити грошове зобов`язання на суму 22710,25 грн.;

№ 2 від 31.03.2021 року, яким позивача зобов`язано сплатити грошове зобов`язання на суму 332345,08 грн.;

№ 2 від 31.03.2021 року, яким позивача зобов`язано сплатити грошове зобов`язання на суму 1020,00 грн.

Застосувавши відповідні норми права, суд надає таку правову оцінку спірним правовідносинам.

Відповідно до п.44.1, п.44.2 ст.44 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 № 2755-VІ із змінами та доповненнями, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Пунктом 44.3 ст. 44 ПКУ визначено, що платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого ПКУ граничного терміну подання такої звітності.

Відповідно до п. 1,3 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-ХІV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які містять відомості про господарську операцію. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблених даних на підставі первинних документів складаються зведені документи.

Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку.

Відповідно до п. 3.1, 3.2 "Методичні рекомендації по застосуванню регістрів бухгалтерського обліку" № 88 (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 29 грудня 2000 р. № 356) облікові регістри - це носії спеціального формату (паперові, електронні) у вигляді відомостей, ордерів, книг, журналів тощо, призначені для хронологічного, систематичного або комбінованого накопичення, групування та узагальнення інформації з первинних документів, що прийняті до обліку.

Згідно п. 1,3 П(с) БО №1 "Загальні вимоги до фінансової звітності", затверджено наказом Мінфіну України від 31.03. визначаються мета, склад і принципи підготовки фінансової звітності та вимоги до визнання і розкриття її елементів

Бухгалтерська звітність - звітність, що складається на підставі даних бухгалтерського обліку для задоволення потреб певних користувачів. Користувачі звітності-фізичні та юридичні особи, що потребують інформації про діяльність підприємства для прийняття рішень.

По податковому повідомленню-рішенню від 31.03.2021 року щодо донарахування позивачу грошового зобов`язання по податку на прибуток в розмірі 641902,50 грн. (495759+17763+штраф.санкц. 128380,5), суд зазначає наступне.

Перевіркою встановлено, що на порушення п.44.1, п.44.3 ст.44, п. 134.1.1 п. 134.1 ст.134, ст.135 ПКУ, п.6 П(с)БО № 16 "Витрати" затверджене наказом Мінфіну України від 31.12.1999 № 318 підприємством завищені витрати при списанні яблук (Дт23 Кт27) без підтверджуючих документів, в результаті чого, занижено фінансовий результат до оподаткування.

Агрофірмою радгосп "Білозерський" в ході перевірки надані акти списання, які не підписанні комісією та не затверджені керівником радгоспу.

Встановлення факту псування продукції та її подальшого списання вимагає проведення інвентаризації. Це передбачено п. 7 розд. 1 Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань, затвердженого наказом Мінфіну від 02.09.14 р. № 879 та наказом Міністерства торгівлі від 26.03.1980 № 75 (Інструкція), відповідно до якої, підприємство здійснювало списання плодово-ягідних культур в розмірі природного убутку.

Для списання зіпсованої продукції з балансу потрібно скласти відповідний первинний документ. На практиці таким документом є акт на списання.

В акті зазначають найменування зіпсованої продукції, що підлягає списанню, її кількість та вартість, а також причини псування. Акт складається у двох примірниках (один передають матеріально відповідальній особі, другий - до бухгалтерії) та підписується членами інвентаризаційної комісії. До суду позивачем також такі акти не надано.

Контролюючий орган погоджується, з твердженням позивача, що під час збору врожаю оприбуткування вирощеної продукції здійснюється за кожною матеріально відповідальною особою в розрізі виробничих дільниць, на підставі звітів про збір врожаю, а переміщення продукції з поля до фруктосховищ підприємства здійснюється за первинними документами щодо транспортування продукції з поля. Проте, до суду позивачем доказів не надано.

Суд погоджується з доводами відповідача, що Агрофірма радгосп "Білозерський" не є підприємством з переробки зібраних фруктів в готову продукцію, відповідного устаткування не має та не орендує.

Агрофірма радгосп "Білозерський" тільки вирощує і збирає фрукти й овочі та в подальшому їх реалізує. Продукція, що списується з балансу, вважається такою, що не використана в господарській діяльності, тому на вартість товарів/послуг, використаних для її виробництва, слід нараховувати компенсуючі ПЗ.

До того ж, даний товар був оприбуткований підприємством, тобто він надійшов на склад та в подальшому був списаний як зіпсований. Суд зазначає, що у бухобліку вартість списаної продукції відноситься на витрати звітного періоду з відображенням на субрахунку 947.

Щодо списання дебіторської заборгованості ОСОБА_1 на суму 1211213 грн., суд зазначає наступне.

В ході перевірки на підставі первинних документів, оборотно-сальдової відомості по рахунку 361 "Розрахунки з вітчизняними покупцями", картки рахунку по контрагенту ОСОБА_1 , видатковим накладним та фіскальним чекам встановлено: Агрофірма радгосп "Білозерський" за період з 05.07.2017 по 26.12.2018 реалізувало плодово-ягідну продукції фізичній особі ОСОБА_1 на загальну суму 5490200,69 грн. (Д-т 361 К-т 701), згідно фіскальних чеків за отриману продукцію ОСОБА_1 розрахувався частково, у сумі 4278987,69 грн. (Д-т 301 К-т 361), а різницю у сумі 1211213,00 грн., підприємством списано (Д-т 23 К-т 361).

Так, згідно "Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій", затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 30.11.1999 № 291 не передбачена бухгалтерська проводка Дт 23 Кт361.

До тверджень позивача, що у разі визнання заборгованості безнадійною, вона списується з балансу з відображенням у складі інших операційних витрат, суд ставиться критично, так як відповідно до визначення, безнадійна дебіторська заборгованість - це поточна дебіторська заборгованість, щодо якої існує впевненість про її неповернення боржником або за якою минув строк позовної давності (п. 4 ПБО 10). При цьому, позивачем не надано жодного доказу про звернення щодо стягнення суми з ОСОБА_1 1211213,00 грн. в порядку позовного провадження, а також не підтверджено, що минув строк позовної давності.

Щодо надання знижки ОСОБА_1 за рахунок зниження якісних характеристик, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої ст.632 Цивільного кодексу зміна ціни після укладання договору допускається лише у випадках і на умовах, установлених договором. Отже, сторони у договорі можуть передбачити умови, при настанні яких покупцеві буде надано знижку. Проте, згідно з частиною третьою ст.632 Цивільного кодексу зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

При документальному оформлені, у разі зміни ціни на товари, в договорі на поставку товарів передбачають зміну ціни за домовленістю сторін, за встановленою договором процедурою сторони мають узгодити нову ціну. При цьому зміна ціни товару є окремою подією, яка потребує оформлення відповідним первинним документом.

У видаткових накладних та касових чеках щодо сплати ОСОБА_1 сума знижки не зазначена.

Таким чином, Агрофірма радгосп "Білозерський" неправомірно списано дебіторську заборгованість в дебіт 23 "Виробництво" з кредита 361 "Розрахунки з вітчизняними покупцями" на загальну суму 1211213,00 грн., яка в подальшому розподілилась між загальновиробничими витратами та збільшила собівартість реалізованої продукції.

На порушення пп. 139.2.1 п. 139.2 ст.139 Податкового Кодексу України Агрофірмою радгосп "Білозерський" не збільшено фінансовий результат до оподаткування на суму витрат від списання дебіторської заборгованості ОСОБА_1 , яка не відповідає ознакам, визначеним підпунктом 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу на загальну суму 1211213,00 грн.

Таким чином, підприємство списало дебіторську заборгованість ОСОБА_1 у сумі 1211213,00 грн. та не збільшило фінансовий результат до оподаткування через Різниці рядок 2.1.3 "Сума витрат від списання дебіторської заборгованості понад суму резерву сумнівних боргів".

По податковому повідомленню-рішенню від 31.03.2021 року № 2 щодо донарахування позивачу грошового зобов`язання за платежем частина чистого прибутку в розмірі 98682,00 грн. та авансового внеску із суми дивідендів на суму 17894 грн., суд зазначає наступне.

В зв`язку з додатково наданими документами до п.1 заперечень та зменшенням фінансового результату (чистого фінансового результату (прибуток) за Ф-2) за 2017 рік на суму 12191,00 грн., перевіркою повноти визначення частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до бюджету за період з 01.01.2017 по 31.12.2019 підлягає зменшенню за 2017 рік у сумі 731 грн.

Перевіркою повноти визначення частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до бюджету за період з 01.01.2017 по 31.12.2019 встановлено заниження даного показника на загальну суму 98682 грн. та занижено авансовий внесок із суми дивідендів (частини чистого прибутку) у розмірі 17763 грн.

Рішенням Дніпровської сільської ради "Про встановлення норми відрахування частини прибутку (доходу) до загального фонду сільського бюджету" від 06.04.2017 № 185 встановлена норма відрахування Агрофірма радгосп "Білозерський" на 2017 рік у розмірі 6 відсотків; від 05.03.2018 № 283 норма відрахувань на 2018 рік у розмірі 6 відсотка; від 16.05.2019 № 426 норма відрахувань на 2019 рік у розмірі 7 відсотків.

На порушення п.9 частини 1 статті 69 "Бюджетного кодексу України" від 08 липня 2010 року № 2456-VI із змінами та доповненнями, рішень Дніпровської сільської ради "Про встановлення норми відрахування частини прибутку (доходу) до загального фонду сільського бюджету" від 06.04.2017 № 185 на 2017 рік у розмірі 6 відсотків; від 05.03.2018 №283 норма відрахувань на 2018 рік у розмірі 6 відсотка; від 16.05.2019 № 426 норма відрахувань на 2019 рік у розмірі 7 відсотків Агрофірмою радгосп "Білозерський" занижено та не сплачено частину чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 98682 грн.

На порушення п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 №2755-VІ із змінами та доповненнями Агрофірма радгосп "Білозерський" не нараховано та не сплачено до бюджету авансовий внесок із податку на прибуток, нарахованої на суму дивідендів у розмірі 17763 грн.

Відповідно до пп. 14.1.49 п. 14.1 статті 14 ПКУ дивіденди - платіж, що здійснюється юридичною особою-емітентом корпоративних прав чи інвестиційних сертифікатів на користь власника таких корпоративних прав, що засвідчує право власності інвестора на частку (пай) у майні (активах) емітента, у зв`язку з розподілом частини його прибутку, розрахованого за правилами бухгалтерського обліку.

До дивідендів прирівнюється також платіж, що здійснюється унітарним, комерційним, казенним чи комунальним підприємством на користь відповідно держави або органу місцевого самоврядування у зв`язку з розподілом частини такого підприємства.

По податковому повідомленню-рішенню від 31.03.2021 року № 2 щодо донарахування позивачу грошового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 780844,44 грн., № 2 про донарахування зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 591107,00 грн., суд зазначає наступне.

Перевіркою правомірності визначення податкового кредиту за період з 01.03.2017 по 31.12.2019 встановлено його завищення на загальну суму 123966 грн.

На порушення п.198.1, п. 198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, Агрофірма радгосп "Білозерський" завищено податковий кредит з податку на додану вартість за рахунок включення до складу податкового кредиту податку на додану вартість по задокументованим операціям з придбання труб від ПП "Добробут Трейд", з яким встановлено нереальність здійснення господарських операцій на загальну суму 33568 грн.

Між ПП "Добробут Трейд" та Агрофірмою радгосп "Білозерський" укладено договір поставки від 06.03.2017 № 06/03-17 (місце укладання м. Херсон) ПП "Добробут Трейд" (40408526) в особі директора Осипенко Л.В. (Постачальник) та Агрофірма радгосп "Білозерський" в особі директора Шишенко В.В. (Покупець).

п.1.1 Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця труби, в подальшому товар, асортимент та кількість яких узгоджується сторонами додатково та підтверджується накладними на відпуск товару, виписаними постачальником, а покупець зобов`язується прийняти товар від постачальника та оплатити його загальну вартість на умовах даного договору.

п.2.1 поставка товару здійснюється протягом семи календарних днів з моменту оплати покупцем вартості товару.

п.2.2 товар вважається поставленим з моменту фактичної передачі товару покупцю і підписання покупцем документів, що підтверджують поставку товару (в т.ч. витратні, товарно-транспортні, залізничні накладних)

п.2.3 постачальник у день поставки товару зобов`язаний передати покупцеві по одному екземпляру наступних документів: видаткова накладна, податкова накладна, товарно-транспортна накладна, акт прийому-передачі

Взаємовідносини між підприємствами Агрофірмою радгосп "Білозерський" відображено в бухгалтерському обліку на рахунках Дт631 Кт 311 на загальну суму 201407,50 грн.

Зі змісту досліджених судом товарно-транспортних накладних неможливо встановити фактичне місцезнаходження проведених операцій та ідентифікувати сутність господарської операції так, як навантаження та розвантаження даного товару проводилось за адресою, яка не містить повної назви, а саме: "пункт навантаження" - м. Херсон.

Відповідно до статті 48 Закону України від 05.04.2001 № 2344-111 "Про автомобільний транспорт", Правилами перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Мінтрансу України від 14.10.1997 № 363 (зареєстроване в Міністерстві юстиції України від 20.02.1998 №128/2568) визначено товарно-транспортну накладну обов`язковим документом, що повинен оформлюватися при перевезенні автомобільним транспортом.

Пунктом 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997р. № 363, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 р. за №128/2568 встановлено, що товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно - матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Згідно пояснення ОСОБА_6 товарно-матеріальні цінності (труби) отримувались в м. Херсон, Миколаївське шосе "Зелений світ".

Дана адреса ніякого відношення до ПП "Добробут-Трейд" не має. Перевіркою встановлено, що у ПП "Добробут-Трейд" відсутнє власне або орендоване нерухоме майно, земельні ділянки (підтверджено інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно).

Також, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, власника нерухомого майна за юридичною адресою на момент підписання угоди: Херсонська область, вул. Комунарів, буд. 9 ПП "Добробут-Трейд" не встановлено та відповідно до Єдиного реєстру податкових накладних (ЄРПН) підприємство "Добробут-Трейд" за період з січня 2016 року по квітень 2017 року не документовано придбання труб від платників або неплатників податку на додану вартість.

З 26.02.2019 року свідоцтво платника ПДВ підприємству анульовано по причині ненадання декларацій протягом року.

Суд приходить до висновку, що Агрофірма радгосп "Білозерський" здійснила безпідставне оформлення нереальних господарських операцій з ПП "Добробут Трейд" за період: березень-квітень 2017 року та нею складено видаткові накладні, податкові накладні на суму 167840 грн. (ПДВ 33568 грн.) всупереч норм частини першої ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та пп. 2.1. 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 № 88 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 р. за № 168/704, оскільки відсутній факт формування згідно з абзацом другим ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" відповідного активу, як ресурсу контрольованого у результаті минулих подій внаслідок реального придбання у інших суб`єктів господарювання або власного виробництва.

Право на податковий кредит у Агрофірми радгосп "Білозерський" не виникає, оскільки при цьому не дотримано обов`язкових умов для виникнення такого права - виникнення об`єкту оподаткування, що передбачено вимогами Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI.

На порушення пункту 198.5 статті 198 Податкового Кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VІ (із змінами та доповненнями) Агрофірма радгосп "Білозерський" не нараховані податкові зобов`язання на: понаднормові відходи (гниль) плодової продукції (яблуко, слива, персик, виноград та інші); нестачу яблук списаної з підзвітів бригадирів підприємства та яблук списаних, як зазначено в запереченнях на адресу ТОВ "Юніфрут Україна", які використані не в господарської діяльності підприємства на загальну суму 591107 грн.

Згідно пункту 198.5 статті 198 Податкового Кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (із змінами та доповненнями) платник податків зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

В ході розгляду справи встановлено, що Агрофірма радгосп "Білозерський" на підставі актів списання сформованих самостійно підприємством на підставі бухгалтерського обліку здійснив списання плодово-ягідної продукції бухгалтерськими проводками, а саме:

Дт 947 Кт 27- підприємством на підставі актів частково списані відходи плодових культур та самостійно нараховані податкові зобов`язання згідно п. 198.5 ст.198 ПКУ;

Дт 911 Кт 27 - підприємством на підставі актів списання списано плодово-ягідні культури на витрати в розмірі природного (нормативного) убутку (підприємством застосовувався наказ Міністерства торгівлі від 26.03.1980 №75, далі Інструкція);

Дт 23 Кт27 - підприємством на підставі актів списано відходи (гниль) та нестачу яблук, які є надприродними (понаднормативними) втратами, тобто втратами, що виникли внаслідок псування продукції, нестачі продукції та як наслідок не нараховані податкові зобов`язання згідно п. 198.5 ст.198 ПКУ.

Слід зазначити, що підприємством некоректно списано втрату запасів (гниль) та нестачу на рахунок 23 "Виробництво" з метою подальшого відображення у складі іншої сільськогосподарської продукції.

До того ж, позивач не заперечує той факт, що в січні - травні 2019 року з підзвіту матеріальних відповідальних осіб ОСОБА_7 та ОСОБА_8 списано яблука Дт 23 Кт27, як різниця між фактичною та заліковою вагою відвантажених на переробку.

В свою чергу, списання яблук на підприємстві відбулось по причині розбіжностей між звітами про збір яблук по бригаді та завищення оборотно-сальдової відомості по рахунку 272 "Продукція сільськогосподарського виробництва".

Таким чином, втрату запасів та нестачі, як у межах встановлених норм природного убутку під час зберігання, так і понад норми природного убутку, визнаються витратами звітного періоду з відображенням їх фактичної собівартості (з урахуванням транспортно-заготівельних витрат) за дебетом субрахунку 947 "Нестачі і втрати від псування цінностей" у кореспонденції з кредитом рахунку 27 "Продукція сільськогосподарського виробництва" (п. 5.7 Метод рекомендацій з бухобліку запасів, затверджених наказом Мінфіну від 10.01.2007 р. № 2).

У п.5 Інструкції № 75 йдеться про те, що під природним убутком свіжих картоплі, овочів і плодів слід розуміти зменшення їх маси в процесі зберігання внаслідок випару вологи і дихання.

Не вважаються природним убутком втрати, що понесені внаслідок ушкодження тари, а також брак і відходи, що отримуються в процесі зберігання та товарної обробки плодів. Також відповідно до п.6 Інструкції № 75 норми природного убутку не застосовуються до товарів, списаних за актами внаслідок псування.

Тобто втрата сільгосппродукції рослинного походження вважається природним убутком тільки в тому випадку, коли така втрата (зменшення кількості (маси)) продукції відбулася внаслідок природної зміни біологічних або фізико-хімічних властивостей при збереженні якісних характеристик продукції.

Тобто надприродні втрати виникають не через природні фактори, а через негосподарські дії суб`єкта господарювання. Агрофірма радгосп "Білозерський" має облаштовані місця зберігання (фруктосховища) та навіть при дотримані всіх вимог щодо зберігання плодово-ягідних культур, така продукція псується, а саме гниє. Відповідно до п.6 Інструкції № 75 норми природного убутку не застосовуються до товарів, списаних унаслідок псування.

Тому якщо, на підприємстві відбулась недостача або при зберіганні продукції певна її частина зіпсувалася (згнила), то втрату такої продукції слід вважати тільки понаднормовою та нараховувати податкові зобов`язання на підставі п. 198.5 ст.198 ПКУ.

Таким чином, базою оподаткування для нарахування податку на додану вартість є вартість, яка зазначена Агрофірма радгосп "Білозерський" в актах списання та по яким підприємством частково самостійно нараховані податкові зобов`язання згідно п. 198.5 ст.198 ПКУ.

Відповідно до п. 201.1 ст.201 Податкового Кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Таким чином, не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду платник повинен скласти зведену ПН з типом причини "13" і зареєструвати її в ЄРПН у встановлені строки.

В ході перевірки встановлено, що в порушення п.201.1 ст.201 Податкового Кодексу України агрофірма радгосп "Білозерський" не складено та не зареєстровано податкові накладні на загальну суму 591107 грн., що призвело до прийняття податкового повідомлення-рішення від 31.03.2021 року № 2 про донарахування податкових зобов`язань з податку на додану вартість.

По податковому повідомленню-рішенню від 31.03.2021 року № 2 про донарахування грошового зобов`язання з податку на доходи з фізичних осіб в сумі 322345,08 грн., № 2 про донарахування грошового зобов`язання з військового збору в сумі 22710,25 грн., суд зазначає наступне.

В ході проведення перевірки, на підставі пп.16.1.5, пп. 16.1.15 п.16.1 ст. 16, пп.20.1.14 п. 20.1 ст. 20, п. 85.4, п. 85.8 ст. 85 Агрофірма радгосп "Білозерський" надано запит від 17.02.2021 року про надання копій первинних документів та пояснення з наступного питання: угода, картка по рахунку 361 "Розрахунки з вітчизняними покупцями", видаткові накладні та касові чеки по контрагенту ОСОБА_1 .

Позивачем до суду не надано договір з фізичною особою ОСОБА_1 на поставку товару.

Відповідно наданих документів, а саме картки рахунку 361 "Розрахунки з вітчизняними покупцями", видаткових накладних, фіскальних чеків, підприємством за період з 05.07.2017 по 26.12.2018 реалізовано плодово-ягідну продукцію фізичній особі ОСОБА_1 на загальну суму 5490200,69 грн. (Д-т 361 К-т 701). Згідно фіскальних чеків за отриману продукцію ОСОБА_1 розрахувався не в повному обсязі, всього ним сплачено 4278987,69 грн. (Д-т 301 К-т 361), а різницю у сумі 1211213,0 грн., підприємством списано - прощенно (Д-т 23 К-т 361).

Дебіторська заборгованість - це сума заборгованості дебіторів підприємству (фізичні особі - підприємцю) на певну дату.

При цьому, суб`єкти господарювання, які відповідно до норм ПКУ відносяться до податкових агентів, при виплаті доходів фізичній особі повинні нарахувати та утримати податок на доходи фізичних осіб.

Кредитор зобов`язаний повідомити платника податків-боржника шляхом направлення рекомендаційного листа з повідомленням про вручення або шляхом підписання відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під розпис особисто про прощення (анулювання) боргу і включити суму прощеної (анульованої) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, в якому такий борг був прощений.

У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу в порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Відповідно до ст. 36 ПКУ податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені Кодексом.

Агрофірма радгосп "Білозерський" не дотрималося правил і норм ПКУ, тим самим не виконала свого податкового обов`язку.

Якщо при продажу зі знижкою товарів фізичним особам необхідно визначити, чи не є така знижка відповідно до ПКУ додатковим благом.

Так, згідно з п.п. "е" п.п. 164.2.17 ПКУ до складу оподатковуваного доходу фізичних осіб уключається, зокрема, дохід, отриманий як додаткове благо у вигляді суми знижки звичайної ціни (вартості) товарів, індивідуально призначеної для такого платника податку.

Таким чином, у випадку коли знижка є індивідуальною та розповсюджується на конкретного платника податку (фізичну особу), то її сума включається до оподатковуваного доходу такого покупця, як додаткове благо.

Зазначений дохід обкладайте ПДФО за ставкою 18 %. Причому до бази оподаткування він повинен потрапити збільшеним на "натуральний" ПДФО- коефіцієнт ( п. 164.5 ПКУ), при ставці 18 % "натуральний" коефіцієнт становить 1,219512.

Згідно пункту 171.2 статті 171 Податкового кодексу України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів ніж заробітна плата є, зокрема, податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні.

Згідно підпункту 14.1.180 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення у справі "Перетяка та Шереметьев проти України", заяви № 17160/06 та № 35548/06; п. 33).

Враховуючи позицію Європейського суду з прав людини у справі "Голдер проти Сполученого Королівства", згідно з якою саме "небезпідставність" доводів позивача про неправомірність втручання в реалізацію його прав є умовою реалізації права на доступ до суду. У п.30- 32 рішення у справі Наталія Михайленко проти України (заява № 49069/11) Суд повторює, що п. 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов`язаної з його або її правами та обов`язками цивільного характеру (див. рішення у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), n. 36, Series A №18).

Отже, саме на позивача покладається обов`язок довести небезпідставність доводів порушення своїх прав відповідачем.

Саме з такою метою у Кодексі адміністративного судочинства України містяться вимоги про виклад у позовній заяві обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини, а також обов`язок позивача надати докази на підтвердження тих чи інших обставин.

Крім того, у відповідності до ч.4. ст.161 КАС України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Таким чином суд приходить до висновку, що контролюючим органом доведено, а позивачем не спростовано обставин та порушень, що були викладені в акті перевірки на підставі якого прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 31.03.2021 року № 2, № 2, № 2, № 2, № 2, № 2, № 2, а тому, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, позовні вимоги КП Агрофірма радгосп "Білозерський" не підлягають задоволенню.

Стосовно зазначених позивачем доводів, що при обрахуванні суми списаних яблук по актам списання, ревізором-інспектором в акті перевірки допущено арифметичну помилку в сумі 124530,69 грн., суд зазначає таке.

У висновку на заперечення на акт перевірки, ревізором-інспектором враховано зауваження позивача, та виправлено технічну помилку, що сталась в результаті перенесення табличних даних до акта перевірки. У висновку на акт перевірки на сторінці 3, розміщена таблиця та вказано, що за 2017 р. позивачем безпідставно списано на витрати суми 37135,69 грн. ( ОСОБА_4 ) та 87395,00 грн., ( ОСОБА_9 ), що сумарно відповідає сумі 124531,00 грн.

До доводів позивача про те, що підприємством відкориговано завищений випуск продукції та відповідно, відсутній факт понаднормативного списання сільськогосподарської продукції та завищення витрат, оскільки дана операція не відповідає визначенню терміну "витрати", суд ставиться критично.

Відповідно до п. 14 П(С)БО 16 "Витрати" наднормативні нестачі та втрати від псування цінностей не включаються до первісної вартості запасів та списуються на витрати звітного періоду. Планом рахунків бухгалтерського обліку для такого виду витрат передбачено субрахунок 947 "Недостачі та втрати від псування цінностей".

Відповідно до в Інструкції № 291 призначений для узагальнення інформації про витрати на виробництво продукції (робіт, послуг) за дебетом рахунку 23 "Виробництво" відображаються прямі матеріальні, трудові та інші прямі витрати, а також розподілені загальновиробничі витрати і втрати від браку продукції (робіт, послуг) з технологічних причин, за кредитом - вартість фактичної виробничої собівартості завершеної виробництвом готової продукції (у дебет рахунків 26, 27), вартість виконаних робіт і послуг (у дебет рахунку 90), собівартість виготовлених у допоміжних (підсобних) виробництвах виробів, робіт, послуг (інструменту, енергії, ремонтно-транспортних послуг тощо).

У бухгалтерському облік вартість зіпсованих активів списується до складу витрат.

Для цього використовується спеціальний субрахунок 947 "Нестачі і втрати від псування цінностей". У бухгалтерському обліку такі витрати в періоді фактичного списання активів відображаються:

- для зіпсованої сировини: проводкою Дт 947 - Кт 281 (для торговельного методу) і Дт 947 - Кт 201 (для виробничого методу);

- для зіпсованих страв: Дт 947 - Кт 23;

- для зіпсованих закупних товарів: Дт 947 - Кт 281, 282.

У разі, якщо після встановлення факту псування продукцію можна використати в господарській діяльності (зокрема, продати, але за зниженою ціною, або використати на корм худобі), тоді вона не списується на витрати звітного періоду, а входить до собівартості реалізації (Дт однойменного рахунка 90) або відноситься до відповідних витрат залежно від напряму використання у внутрішньогосподарських цілях (зокрема, Дт 232 "Виробництво", якщо продукція використовується на корм тваринам).

Щодо твердження позивача: "що в січні-травні 2019 року з підзвіту матеріально відповідальних осіб ОСОБА_7 та ОСОБА_8 віднесено на рахунок 23 "Виробництво" різницю між фактичною і заліковою вагою яблук, відвантаження на переробку до ТОВ "Юніфрут", які відображено в програмі 1С за документами "акт списання", оскільки іншого шляху для відображення достовірних даних щодо реалізації продукції на переробку вказаним програмних забезпеченням не передбачено", суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (далі - Закон № 996-XIV) первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Агрофірмою радгосп "Білозерський" не надано: акти списання, які підписані комісією та затверджені директором радгоспа на підставі Положень про інвентаризацію затверджених наказом Мінфіну від 02.09.14 р. № 879 та наказу Міністерства торгівлі від 26.03.1980 № 75, інші докази, наприклад: товарно-транспортні накладні, щодо підтвердження різниці між фактичною та залікової вагою, а також акту звірки між підприємствами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частин 1-3 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, у зв`язку із чим відмовляє позивачу у задоволенні його вимог повністю.

Керуючись статтями 9, 73 - 78, 90, 242 - 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 08 жовтня 2021 р.

Суддя С.О. Варняк

кат. 111030300