Справа № 480/4131/21
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2021-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 жовтня 2021 р. Справа № 480/4131/21
Сумський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Шевченко І.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом приватного виробничого підприємства "Вибір" до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
Приватне виробниче підприємство "Вибір" (далі - позивач, ПВП «Вибір») звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Одеської митниці Держмитслужби (далі - відповідач, Одеська митниця Держмитслужби), в якій просило:
1) визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці Держмитслужби про відмову сформувати електронний висновок про повернення ПВП «Вибір» з державного бюджету надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені і надіслати сформований електронний висновок з накладеними кваліфікованими електронними підписами та кваліфікованими електронними печатками митниці Держмитслужби до Казначейства для виконання, оформлене листом № 7.10-5/15-01/10/4585 від 13.04.2021;
2) зобов`язати Одеську митницю Держмитслужби сформувати електронний висновок про повернення ПВП «Вибір» з державного бюджету надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені (мито в розмірі 10 794,88 грн. та податок на додану вартість в розмірі 45 338,50 грн.) і надіслати сформований електронний висновок з накладеними кваліфікованими електронними підписами та кваліфікованими електронними печатками митниці Держмитслужби до Казначейства для виконання.
Ухвалою суду від 24.05.2021 вказану позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Представник позивача подав заяву про розподіл судових витрат, в якій просив стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6500,00грн. (а.с.36-43).
Станом на сьогодні відзиву від відповідача до суду не надходило.
Дослідивши наявні матеріали справи, заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вбачає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що позивачем було подано до Одеської митниці Держмитслужби електронну митну декларацію №UA500020/2020/210115 від 09.04.2020.
10.04.2020 відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UА500020/2020/000040/1, згідно якого основний метод визначення митної вартості товару не застосовується, а митна вартість ввезеного товару була визначена з використанням другорядного методу - за ціною договору щодо ідентичних товарів, митне оформлення якого вже здійснювалося ПВП «Вибір».
Позивач подав до контролюючого органу нову декларацію №UА500020/2020/210301 від 10.04.2020 (а.с.16), в якій скоригував митну вартість у відповідності до вимог Митного кодексу України та сплатив гарантійне зобов`язання згідно платіжних доручень від 03.04.2020 №233283, від 08.04.2020 №233296, від 10.04.2020 №233314 (а.с.17-19).
- митну декларацію, оформлену шляхом електронного декларування №UА500020/2020/210301 від 10.04.2020 (а.сю.16);
- платіжне доручення № 233283 від 03.04.2020 (а.с.17);
- платіжне доручення № 233296 від 08.04.2020 (а.с.18);
- платіжне доручення № 233314 від 10.04.2020 (а.с.19);
- рішення Сумського окружного адміністративного суду від 01.10.2020 у справі №480/3008/20 (а.с.20-24);
- ухвала Другого апеляційного адміністративного суду від 25.03.2021 у справі №480/3008/20 (а.с.25);
Одеська митниця Держмитслужби листом від 13.04.2021 №7.10-5/15-01/13/4585 відмовила у задоволенні вищевказаної заяви й повідомила, що питання стосовно повернення з Державного бюджету України надміру сплачених митних платежів буде розглянуте в разі вжиття заходів щодо внесення відповідних змін до граф митної декларації №иА500020/2020/210301 від 10.04.2020.
Вважаючи відмову Одеської митниці Держмитслужби у задоволенні заяви безпідставною та протиправною, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Надаючи правову оцінку, що в даному випадку склалися між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно з п.п.43.1, 43.3 ст.43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.
Обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання та пені є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які повертаються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік за результатами проведення перерахунку його загального річного оподатковуваного доходу) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми та/або пені.
Відповідно до п.п.43.4, 43.5 ст.43 Податкового кодексу України платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку, на єдиний рахунок (у разі його використання); на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку.
Контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення належних сум коштів з відповідного бюджету або з єдиного рахунку та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.
На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Відповідно до ч.ч.1,3 ст.301 Митного кодексу України повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України.
Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Так, на виконання вказаних норм Податкового кодексу України та Митного кодексу України наказом Міністерства фінансів України від 18 липня 2017 року N 643 був затверджений Порядок повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затверджений наказом Міністерства фінансів України (далі - Порядок повернення авансових платежів №643, тут і далі - в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), який визначає процедури під час повернення суб`єктам господарювання та/або фізичним особам (далі - платники податків) коштів авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів, контроль за справлянням яких здійснюють Держмитслужба та митниці Держмитслужби, та пені, у тому числі у випадках, зазначених у частинах дев`ятій, десятій статті 55, частині шостій статті 244, частині п`ятій статті 299, частинах третій, п`ятій статті 301 Митного кодексу України, статті 43 Податкового кодексу України, частині першій статті 9 глави V Додатка A до Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул, 1990 рік), частині третій статті 11 глави II Митної конвенції про міжнародне перевезення вантажів із застосуванням книжки МДП 1975 року.
Згідно з п.п.1,2,3 Розділу ІІІ вказаного Порядку повернення авансових платежів №643, повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені здійснюється за заявою платника податків протягом 1095 днів від дня їх виникнення. Граничні строки для подання заяви підлягають продовженню керівником митниці ДФС (його заступником) за письмовим запитом платника податків у випадках, встановлених статтею 102 Податкового кодексу України. У заяві зазначаються: 1) сума коштів до повернення за кожним видом митних, інших платежів та пені; 2) причини виникнення такої суми коштів; 3) найменування юридичної особи та код за ЄДРПОУ, або прізвище, ім`я, по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті); 4) напрям перерахування суми коштів: на поточний рахунок платника податку в установі банку із зазначенням реквізитів; для виплати готівкою (у разі якщо кошти авансових платежів (передоплати) вносилися готівкою); для подальших розрахунків як авансові платежі (передоплата) або грошова застава: на єдиний рахунок або на відповідний депозитний рахунок митниці Держмитслужби; на банківський рахунок (у разі якщо кошти авансових платежів (передоплати) вносилися готівкою); для погашення грошового зобов`язання (податкового боргу) з інших платежів незалежно від виду бюджету; 5) реквізити митної декларації (іншого документа, що її замінює) або уніфікованої митної квитанції, за якими помилково та/або надміру сплачено суми митних платежів. До заяви додаються: документи, що підтверджують суму помилково та/або надміру сплачених митних, інших платежів та пені; виконавчий лист суду та/або рішення суду, що набрало законної сили (за наявності), щодо скасування рішення митниці Держмитслужби, яке призвело до виникнення помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені; документи, що підтверджують право на перенесення граничних строків для подання заяви щодо повернення надміру сплачених митних платежів (за наявності).
Відповідно до п.п.4-8 Розділу ІІІ вказаного Порядку повернення авансових платежів №643 після надходження до митниці Держмитслужби заява, подана за допомогою засобів ІТС Держмитслужби в електронній формі, автоматично після перевірки засобами антивірусного захисту інформації вноситься до Реєстру опрацювання заяв на повернення (далі - Реєстр), який ведеться за допомогою засобів АСМО. Внесення до Реєстру інформації щодо заяви, поданої платником у паперовому вигляді або за допомогою засобів електронного зв`язку в електронній формі, здійснює працівник Підрозділу.
Підрозділ перевіряє факт перерахування суми коштів з відповідного рахунку до державного бюджету та відсутність у нього податкового боргу за допомогою засобів АСМО.
Якщо за результатами розгляду заяви митницею Держмитслужби встановлено наявність підстав для повернення коштів, працівник Підрозділу формує електронний висновок про повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені (далі - електронний висновок) за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку, який подається керівнику (заступнику керівника) митниці Держмитслужби для прийняття рішення щодо повернення відповідної суми коштів.
Сформовані електронні висновки з накладеними кваліфікованими електронними підписами та кваліфікованими електронними печатками митниці Держмитслужби у строк не пізніше 17:00 шостого робочого дня до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви до митниці Держмитслужби в автоматичному режимі надсилають до Казначейства для виконання
У разі якщо заявник не виконав вимог пунктів 1 - 3 цього розділу, надав недостовірні дані та/або має податковий борг (крім випадків визначення у заяві напряму перерахування коштів на погашення податкового боргу), готується та надсилається йому письмова (в паперовому вигляді або електронній формі) о б ґ р у н т о в а н а відмова, у тому числі за допомогою засобів ІТС Держмитслужби.
Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що у разі отримання заяви платника податків на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань відмова йому надається у разі якщо заявник не виконав вимог пунктів 1-3 цього розділу, а саме надав недостовірні дані та/або має податковий борг (крім випадків визначення у заяві напряму перерахування коштів на погашення податкового боргу), чи подано заяву понад 1095 днів. При цьому, законодавець зазначив, що така відмова повинна бути обґрунтованою.
Відповідно до ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
За таких обставин, всі відомості, внесені до митної декларації на підставі скасованого рішення про коригування митної вартості, є помилковими, що підтверджується рішенням суду, яке набрало законної сили, а сплачені на підставі скасованого рішення про коригування митної вартості митні платежі є надміру сплаченими та підлягають поверненню за умови звернення до митного органу платника податків із відповідною заявою.
Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеної у постанові від 24.04.2018 у справі №814/1980/16.
В постанові від 10.10.2019 у справі №810/4436/15 Верховний Суд зазначив, що законодавством регламентовано чіткий порядок повернення суб`єктам господарювання надмірно сплачених митних платежів, який включає в себе сукупність послідовних дій учасників даних правовідносин, а саме: звернення суб`єкта господарювання до митних органів із заявою; проведення відповідними структурними підрозділами митного органу перевірки наведених в заяві обставин та підстав; встановлення митними органами наявності факту переплати; складання ними відповідного висновку та його надіслання органам Державної казначейської служби України для повернення суб`єкту господарювання надміру сплачених митних платежів або прийняття обґрунтованої відмови у задоволенні заяви.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач у встановленому законодавством порядку та строк звернувся до Одеської митниці Держмитслужби з відповідною заявою про повернення надміру сплачених митних та інших платежів від 06.04.2021 (а.с.11-12).
Щодо посилань відповідача у листі від 13.04.2022 на те, що питання стосовно повернення з Державного бюджету України надміру сплачених митних платежів буде розглянуте в разі вжиття заходів щодо внесення відповідних змін до граф митної декларації №UА500020/2020/210301 від 10.04.2020, то суд зазначає, що норми Податкового і Митного кодексів України, а також Порядку повернення авансових платежів №643 не вимагають від позивача таких дій - названі нормативні акти повернення надміру сплачених коштів ставлять в залежність від наявності самого факту переплати, яким в даному спорі слід визнати сплату позивачем завищеної митної вартості, яка була визначена йому незаконними рішеннями відповідача, а також подання відповідної заяви протягом 1095 днів, що також має місце в даному спорі. Тобто норми чинного законодавства України чітко визначають порядок саме дій митного органу в разі отримання заяви платника податків про повернення податків, митних та інших платежів, надмірно сплачених до бюджету, та перелік документів, необхідний для повернення надміру сплачених коштів, і жодні застереження щодо заповнення декларантом граф митної декларації не можуть встановлювати, змінювати чи скасовувати такий порядок.
Суд, також, не бере до уваги посилання відповідача на те, що заява про повернення коштів була подана не платником податків, з огляду на наступне.
Відповідно до статті 237 Цивільного кодексу України:
- представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.
- представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.
Відповідно до статті 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність від 05.07.2012 №5076-VІ:
- адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом;
- адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту;
- договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору;
- інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення;
- клієнт - фізична або юридична особа, держава, орган державної влади, орган місцевого самоврядування, в інтересах яких здійснюється адвокатська діяльність;
- представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Статтею 26 вказаного ж Закону визначено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Ордер - це письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката.
Так, з матеріалів справи встановлено, що заява ПВП Вибір від 06.04.2021 про повернення надміру сплачених коштів була підписана адвокатом Кліменченком С.В. як представником юридичної особи на підставі укладеного договору про надання правової допомоги та до неї був доданий ордер серії КС № 856567 на надання правової допомоги, що в повній мірі відповідає вимогам Цивільного кодексу України та Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність щодо положень відносно представництва юридичної особи.
Таким чином, заява від 06.04.2021 була подана саме платником податків ПВП Вибір.
Враховуючи встановлені судом обставини у справі та досліджені докази, суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення відповідача, викладене у листі від 13.04.2021 №7.10-5/15-01/13/4585, прийняте з порушенням вимог чинного законодавства, воно не може відповідати критеріям правомірності, визначених в ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, відтак, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.
Щодо розподілу судових витрат, зокрема, судового збору у розмірі 4540,00грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6500,00грн., суд зазначає наступне.
Згідно зі ст. 244 Кодексу адміністративного судочинства України, під час ухвалення рішення, суд, окрім іншого, має вирішити як розподілити між сторонами судові витрати.
Відповідно до ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає, що у відповідності до ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вказаних вимог, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження) та суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України, від 10 грудня 2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12 жовтня 2006 року у справі Двойних проти України, від 30 березня 2004 року у справі Меріт проти України, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 17 вересня 2019 року у справі №810/3806/18, від 31.03.2020 у справі №726/549/19.
Як вбачається з матеріалів справи, професійна правнича допомога у даній справі надавалася позивачу адвокатським об`єднанням "КСВ ЛЕКС", зокрема, адвокатом Кліменченком Сергієм Васильовичем (далі - адвокат, Кліменченко С.В.).
Для підтвердження витрат на професійну правничу допомогу суду було подано наступні документи: копію додаткової угоди №8 до договору про надання правової допомоги від 08.12.2020 №08122020, укладеної 18.01.2021 між позивачем та адвокатським об`єднанням "КСВ ЛЕКС" (а.с.39, далі - Додаткова угода), копію акту прийому-передачі правової допомоги, укладеного між позивачем та адвокатським об`єднанням "КСВ ЛЕКС" (а.с.42, далі - Акт прийому-передачі правової допомоги), копію рахунку-фактури від 19.05.2021 №27 на сплату 5000,34грн. (а.с.40), та від 12.07.2021 №42 на сплату 1500,00грн. (а.с.43), копію платіжного доручення від 20.05.2021 №5639 про сплату позивачем 5000,34грн. (а.с.41), а також ордер на надання правничої (правової) допомоги ПВП "Вибір" адвокатом Кліменченком С.В. (а.с.27) та копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Кліменченка С.В. (а.с.28).
Згідно п.1 Додаткової угоди адвокатське об`єднання зобов`язується здійснювати представництво та захист інтересів позивача щодо визначеного в цьому пункті спору в будь-яких органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, в т.ч., але не виключно: в органах Державної митної служби України, в інших державних (контролюючих) органах та у судах всіх інстанцій та юрисдикцій.
Згідно п.3.1 Додаткової угоди позивач проводить оплату гонорару та додаткових витрат шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Адвокатського об`єднання, в наступному порядку: оплата 100% суми гонорару та додаткових витрат, визначених в рахунку на оплату, протягом 5 (п`яти) банківських днів з дати отримання Клієнтом відповідного рахунку на оплату
Згідно п.2 Додаткової угоди вартість правової допомоги за підготовку та подачу позовної заяви до суду I інстанції складає 5000,00грн., за підготовка та подання до суду інших процесуальних документів, пов`язаних із розглядом справи в судах І, II, III інстанцій (відзив, заяви, клопотання, заперечення, пояснення, тощо) - 500,00грн. за 1 аркуш.
Позивач зобов`язаний протягом 2 (двох) робочих днів з дати отримання акту приймання-передачі наданої правової допомоги підписати його або протягом вказаного строку надати Адвокатському об`єднанню письмове заперечення, в якому обґрунтувати причину відмови від приймання наданої правової допомоги та підписання відповідного акту (п.6.3 Додаткової угоди).
При цьому, згідно Акту прийому-передачі правової допомоги адвокатським об`єднанням "КСВ ЛЕКС" виконано, а позивачем прийнято наступні роботи:
1) підготовка та подача позовної заяви до суду І інстанції (позовна заява від 11.05.2021 у справі №480/4131/21) вартістю 5000,00грн.;
Згідно рахунку-фактури від 19.05.2021 №27 (а.с.40) позивачем було проведено оплату на рахунок адвокатського об`єднання "КСВ ЛЕКС" 5000,34грн. згідно платіжного доручення від 20.05.2021 (а.с.41).
Також було виставлено рахунок-фактури від 12.07.2021 №42 (а.с.43) на оплату 1500грн. за складання заяви про розподіл судових витрат.
Дослідивши зміст поданих позивачем документів, суд відмічає, що вказані в Акті прийому-передачі наданої правової допомоги такий вид виконаних робіт як додаткові витрати, зокрема, оплата послуг Укрпошта по відправленню у розмірі 34грн., не є юридичною послугою, не потребує спеціальних професійних навичків, відповідно не підлягає відшкодуванню.
Водночас факт надання адвокатом Кліменченком С.В. правової допомоги позивачу у вигляді складання позову та подання заяви про розподіл судових витрат підтверджується матеріалами справи.
Таким чином, з урахуванням досліджених судом доказів щодо витрат на професійну правничу допомогу, а також приймаючи до уваги відсутність від відповідача заяви про зменшення таких витрат, суд дійшов висновку, що заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6500грн. є співмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, тому суд, враховуючи критерій обґрунтованості та доцільності понесених позивачем витрат, вважає за необхідне відшкодувати позивачу дані витрати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Крім того, суд вважає за необхідне також стягнути на користь ПВП Вибір за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці Держмитслужби суму судового збору в розмірі 4540,00грн., сплаченого ним за подання позовної заяви згідно платіжного доручення від 06.05.2021 №5578 (а.с.10).
Керуючись ст.ст. 90, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 255, 295, 297, п.15.5 Розділу VІІ Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці Держмитслужби про відмову оформити та направити на адресу відповідного органу Державної казначейської служби України пакет документів (висновок та інші передбачені законодавством документи) щодо повернення надміру сплачених сум митних, інших платежів оформлене листом від 13.04.2021 №7.10-5/15-01/13/4585 .
Стягнути з Одеської митниці Держмитслужби за рахунок бюджетних асигнувань на користь приватного виробничого підприємства "Вибір" в рахунок повернення сплачений при подачі позову судовий збір в розмірі 4540 (чотири тисячі п`ятсот сорок) грн. 00коп., а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6500 (шість тисяч п`ятсот) грн. 00коп.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Повний текст судового рішення складено 08.10.2021.

Суддя І.Г. Шевченко