Справа № 638/5298/21
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2021-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2021 р.Справа № 638/5298/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Григорова А.М.,

Суддів: Калиновського В.А. , Бартош Н.С. ,

за участю секретаря судового засідання Щеглової Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 01.07.2021, головуючий суддя І інстанції: Подус Г.С., м. Харків, повний текст складено 01.07.21 року по справі № 638/5298/21

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту патрульної поліції інспектора Щербакова Дениса Андрійовича

про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 09.04.2021 року звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова із адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції інспектора Щербакова Дениса Андрійовича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, в позовній заяві просить суд скасувати постанову серії 1АВ №01495108 від 29.03.2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн., складену інспектором ДПП Щербаковим Денисом Андрійовичем, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 05.04.2021 року ОСОБА_1 , була отримана Постанова серія 1АВ №01495108 від 29.03.2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі за допомогою технічного засобу Каскад, 002-1118, винесена інспектором ДПП Щербаком Денисом Андрійовичем.

За змістом вказаної Постанови серії 1АВ №01495108 від 29.03.2021 року, встановлено, що позивач керував транспортним засобом Автомобілем ГАЗ 330202-216, державний номер НОМЕР_1 та перевищив встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 27 км/год, чим порушив пункт 12.9.(б) Правил дорожнього руху України, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 122 КУпАП України. Цією постановою до ОСОБА_1 було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень.

Позивач не погоджується з даною постановою з огляду на те, що вважає, що постанова є незаконною та необґрунтованою. Свою невинуватість у скоєнні даного правопорушення мотивує наступними обставинами: вказує не встановлено, що саме він вчинив зазначені в постанові відповідача дії, оскільки автомобілем фактично керував водій ОСОБА_2 , а не він особисто. Отже він не допустив порушення п.12.9 ПДР, що і стало підставою для винесення оскаржуваної постанови. Також позивач зазначає, що відповідач під час винесення оскаржуваної постанови, в порушення вимог статей 245, 247, 251, 252 КУпАП розглянув справу про адміністративне правопорушення без дотримання принципу законності та повного і всебічному розгляду, не перевіривши наявності складу правопорушення, у зв`язку з чим за наслідками розгляду вказаної справи, прийняв постанову яка суперечить чинному законодавству.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 01.07.2021р. у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції інспектора Щербакова Дениса Андрійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення Дзержинського районного суду міста Харкова у справі № 638/5298/21 від 01.07.2021 є незаконним та необґрунтованим, оскільки суд першої інстанції: неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи; не доведено обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; висновки не відповідають, викладеним у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушено норми процесуального права, а відтак, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню повністю з ухваленням нового рішення у цій справі про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Вказує, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, а саме справу було розглянуто та рішення прийнято 01.07.2021, тобто через два дні після отримання відзиву відповідача. Зазначає, що термін дії свідоцтва про повірку, що було додано відповідачем до відзиву на адміністративний позов не співпадає з терміном дії свідоцтва про повірку, що зазначено в постанові та за посиланням на веб-сайт в інтернеті із зазначенням ідентифікатору доступу. Також зазначає, що в доданому до відзиву свідоцтві про повірку зазначена назва іншого технічного засобу, а саме КАСАКАД 3-№002-1118 , тоді як за посиланням в постанові та відповідно до сертифікату відповідності йдеться про технічний засіб Каскад 002-1118. Також вказує, що 07.04.2021 ОСОБА_2 , будучи на той час водієм ПрАТ ВАЗ, звернувся до інспектора Департаменту патрульної поліції Щербакова Дениса Андрійовича із письмовою заявою про визнання його, ОСОБА_2 правопорушником по факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення його до адміністративної відповідальності, з додатками серед яких у тому числі, квитанція про сплату 05.04.2021 штрафу. Враховуючи наведене, просить скасувати рішення Дзержинського районного суду міста Харкова у справі № 638/5298/21 від 01.07.2021. Прийняти нове рішення (постанову) у справі №638/5298/21, яким задовольнити позовну заяву, скасувати постанову серії серія 1АВ №01495108 від 29.03.2021 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КУпАП та накладення штрафу в розмірі 340,00 грн, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 КУпАП - закрити.

Відповідач, не скористався своїм правом, передбаченим ст.304 КАС України, на подачу відзиву на апеляційну скаргу.

В суді першої інстанції проти позову заперечував, зазначав про належну фіксацію правопорушення на підтвердження чого надав документи до відзиву на позов в тому числі щодо сертифікації та проходження повірки.

Учасники справи про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені заздалегідь та належним чином, на адреси визначені в апеляційній скарзі та позовній заяві.

Окрім того, за правилами ч. 1 ст. 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ст. 268 КАС України у справах, визначених, зокрема ст. 286 КАС України, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Позивач та відповідач повідомлені на електронні адреси, які містяться а матеріалах справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що постанова серії 1АВ № 01495108 від 29.03.2021 є законною та обґрунтованою, підстави для визнання дій ОСОБА_3 незаконними у суду відсутні

Колегія суддів не погоджується із загальним висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 29.03.2021 року Інспектором ДПП Щербаковим Д.А. було винесено постанову серії 1АВ № 01495108 від 29.03.2021 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

За змістом даної постанови 29.03.2021 року о 6 год. 50 хв. за адресою м. Київ, Набережне шосе, 4 зафіксовано транспортний засіб ГАЗ 330202-216, державний номер НОМЕР_1 . Особа, яка керувала транспортним засобом, перевищела встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 27 км/год, чим порушив пункт 12.9.(б) Правил дорожнього руху України, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 122 КУпАП України. Цією постановою до ОСОБА_1 було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень.

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Як встановлено пунктом 12.9 (б) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі по тексту ПДР), водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.

Пунктом 12.6 ПДР передбачено, що поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.47, дозволяється рух із швидкістю: а) автобусам (мікроавтобусам), що здійснюють перевезення організованих груп дітей, легковим автомобілям з причепом і мотоциклам - не більше 80 км/год.; б) транспортним засобам, якими керують водії із стажем до 2 років, - не більше 70 км/год; в) вантажним автомобілям, що перевозять людей у кузові, та мопедам, - не більше 60 км/год; г) автобусам (за винятком мікроавтобусів) - не більше 90 км/год; ґ) іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1 - не більше 130 км/год., на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою - не більше 110 км/год., на інших автомобільних дорогах - не більше 90 км/год.

Згідно з ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

В силу приписів ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Cтаттею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ч.ч. 1, 4 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За нормами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі встановлюються статтями з 279-1 по 279-4 КУпАП.

Відповідно до ст. 279-1 КУпАП, у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі, посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 142 цього Кодексу.

За запитом посадових осіб уповноважених підрозділів Національної поліції у письмовій або електронній формі (у тому числі за умови ідентифікації цих посадових осіб за допомогою електронного цифрового підпису) відповідні органи (підрозділи) Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України зобов`язані надавати відомості про належного користувача транспортного засобу, фізичну особу, керівника юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, особу, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи, з обов`язковим дотриманням Закону України "Про захист персональних даних".

Повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності має містити відомості, передбачені частинами другою - четвертою статті 283 цього Кодексу, крім відомостей про особу, стосовно якої розглядається справа. Повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності має містити також інформацію про порядок виконання адміністративного стягнення, у тому числі реквізити для сплати 50 відсотків розміру штрафу протягом 10 банківських днів з дня вчинення відповідного правопорушення, що вважатиметься виконанням адміністративного стягнення у повному обсязі.

Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Постанова про накладення адміністративного стягнення надсилається відповідальній особі, зазначеній у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, протягом трьох днів з дня її винесення рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця реєстрації (проживання) фізичної особи (місцезнаходження юридичної особи).

Процедуру оформлення працівниками органів і органів (підрозділів) Національної поліції України, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень (далі - уповноважений поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України 13.01.2020 року № 13 (далі - Інструкція № 13).

Відповідно до пункту 5 розділу ІІ Інструкції № 13, уповноважений поліцейський під час опрацювання матеріалів автоматичної фіксації з використанням Системи з`ясовує наступне: 1) наявність фактичних даних учинення адміністративного правопорушення, ознаки якого зафіксовані на фотознімках (відеозаписі) в інформаційному файлі; 2) відповідність символів номерного знака транспортного засобу на отриманих фотознімках (відеозаписі) символам, розпізнаним Системою; 3) наявність та повноту інформації про зафіксований транспортний засіб; 4) відповідність типу, марки та моделі зафіксованого транспортного засобу його реєстраційним даним, отриманим із Системи; 5) наявність у Системі інформації про те, що до моменту вчинення правопорушення зафіксований транспортний засіб вибув з володіння відповідальної особи внаслідок протиправних дій інших осіб або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать цьому транспортному засобу; 6) наявність та повноту інформації про відповідальну особу зафіксованого транспортного засобу, а в разі фіксації транспортного засобу, зареєстрованого за межами України, - інформації про особу, яка ввезла його на територію України; 7) наявність інформації про обставини, що виключають адміністративну відповідальність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

За визначенням пункту третього розділу другого Інструкції № 13 при опрацюванні уповноваженим поліцейським матеріалів автоматичної фіксації та встановлення факту учинення адміністративного правопорушення, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції, цим уповноваженим поліцейським виноситься сформована Системою в автоматизованому режимі адміністративна постанова без складання протоколу про адміністративне правопорушення.

У відповідності до п.4 розділу ІІ Інструкції № 13, адміністративна постанова виноситься стосовно відповідальної особи, а в разі фіксації адміністративного правопорушення, учиненого на транспортному засобі, зареєстрованому за межами України і такий транспортний засіб відповідно до законодавства не підлягає державній реєстрації в Україні, - стосовно особи, яка ввезла такий транспортний засіб на територію України.

З підпункту 1 пункту 7 розділу ІІ Інструкції № 13 вбачається, що у разі наявності доказів учинення адміністративного правопорушення, відсутності в матеріалах автоматичної фіксації даних про протиправне використання зафіксованого транспортного засобу або його номерних знаків іншими особами, відсутності обставин, визначених статтею 247 КУпАП, з використанням засобів Системи виносить адміністративну постанову, зміст якої відповідає вимогам статті 283 КУпАП, з накладенням цифрового підпису.

Згідно з п.9 розділу ІІ Інструкції № 13, винесена уповноваженим поліцейським адміністративна постанова автоматично вноситься засобами Системи до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, у якому здійснюється їх облік. Винесена уповноваженим поліцейським адміністративна постанова друкується з використанням засобів Системи та протягом трьох днів із дня її винесення передається національному оператору поштового зв`язку для доставлення на адресу місця реєстрації (проживання) фізичної особи (місцезнаходження юридичної особи) рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 29.03.2021 року о 6 год. 50 хв. за адресою м. Київ, Набережне шосе, 4 зафіксовано транспортний засіб ГАЗ 330202-216, державний номер НОМЕР_1 . Особа, яка керувала транспортним засобом, перевищела встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 27 км/год, чим порушив пункт 12.9.(б) Правил дорожнього руху України, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 122 КУпАП України.

Також колегія суддів зазначає, що відомості про технічний засіб, яким зафіксовано правопорушення, - КАСКАД 002-1118, у відповідності до п. 4 ч. 2 ст.283 КУпАП, внесені до оскаржуваної постанови, в якій, зокрема, зазначено про фіксування правопорушення в автоматичному режимі .З приводу фіксування правопорушення за допомогою технічного засобу КАСКАД, колегія суддів зазначає наступне.

На виконання Додатка 2 Державної програми підвищення рівня безпеки дорожнього руху в Україні на період до 2020 року, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 року № 435 (із змінами) (далі Програма) від виконавця Програми Міністерства внутрішніх справ України (далі МВС) Укрінфрапроектом отримано лист від 23.01.2019 року № 973/04/38-2019 щодо виконання абзацу 3 заходу 1 завдання 9 Програми на 2019 рік, яким передбачено придбання технічних засобів (комплексів автоматичної фіксації порушень правил дорожнього руху) для автомобільних доріг загального користування державного значення.

Відповідно до п. 21 Переліку засобів вимірювальної техніки, призначених для застосування у сфері законодавчо регульованої метрології, Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, введеного в дію Постановою Кабінету Міністрів України №94 від 13 січня 2016 року, дистанційні вимірювачі швидкості руху транспортних засобів віднесені до засобів вимірювальної техніки на які поширюється дія Технічного регламенту. Таким чином вказані пристрої повинні проходити процедуру оцінки відповідності (перевірку типу) та отримати сертифікат перевірки типу.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність", оцінку відповідності законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки вимогам технічних регламентів проводять виробники цих засобів, призначені органи з оцінки відповідності та інші суб`єкти, визначені у відповідних технічних регламентах або передбачених ними процедурах оцінки відповідності.

Порядок проведення оцінки відповідності законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки встановлюється технічними регламентами та іншими нормативно-правовими актами.

Вимоги, яким повинні відповідати засоби вимірювальної техніки, які призначені для застосування у сфері законодавчо регульованої метрології (далі - засоби вимірювальної техніки), коли вони надаються на ринку та/або вводяться в експлуатацію для виконання завдань, пов`язаних з вимірюваннями, встановлено положеннями Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13 січня 2016 р. № 94. Дія цього Технічного регламенту поширюється на прилади контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації, зокрема, вимірювачі швидкості руху транспортних засобів дистанційні.

Враховуючи вимоги ДСТУ, щодо стаціонарних приладів контролю вимірювання швидкості з функціями фото/відеофіксації подій з ознаками порушень ПДР, Комплекс КАСКАД вимірює швидкість основним та контрольними каналами і передає результати вимірів, у складі інформаційних файлів, по обом каналам до системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі.

У свою чергу, Порядком функціонування системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимізатвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2017 № 833 «Про функціонування системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі», визначено, що технічні засоби (прилади контролю) - це пристрої, що дають змогу в автоматичному режимі здійснювати виявлення та фотозйомку або відеозапис подій, що містять ознаки адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, та інформація в яких захищена згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах.

Такі технічні засоби входять до системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі (далі - система), визначення терміну якої встановлює, що це - взаємопов`язана сукупність технічних засобів (приладів контролю), програмних і апаратних засобів обробки отриманих за допомогою технічних засобів (приладів контролю) інформаційних файлів та метаданих, обміну з використанням телекомунікаційних мереж інформацією, необхідною для реалізації організаційних і процесуальних заходів під час здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, що функціонує в єдиній інформаційній системі МВС.

Згідно зазначеного Порядку система створюється та експлуатується з урахуванням вимог Законів України Про дорожній рух, Про автомобільні дороги, Про Національну поліцію, Про інформацію, Про телекомунікації, Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах, Про електронні довірчі послуги, Про електронні документи та електронний документообіг, Про поштовий зв`язок, Про метрологію та метрологічну діяльність, Про технічні регламенти та оцінку відповідності, Про Державну прикордонну службу України, Про захист персональних даних та Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У даному випадку, лазерний вимірювач швидкості КАСКАД є засобом саме вимірювальної техніки і відповідає вимогам Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», відповідно до статті 1 якого засоби вимірювальної техніки - засоби вимірювань, вимірювальні системи, матеріальні міри, стандартні зразки та будь-які частини засобів вимірювань або вимірювальних систем, якщо ці частини можуть бути об`єктом спеціальних вимог та окремого оцінювання відповідності

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 16 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" сертифікат перевірки типу засобу вимірювальної техніки є документом, який засвідчує, що тип засобу вимірювальної техніки затверджено.

Згідно законодавства в галузі захисту інформації в інформаційнотелекомунікаційних системах державні інформаційні ресурси повинні оброблятися в системі із застосуванням комплексної системи захисту інформації. Для її створення використовуються засоби захисту інформації, які мають сертифікат відповідності або позитивний експертний висновок за результатами державної експертизи у сфері технічного захисту інформації.

Наразі єдиною та визначальною вимогою діючого законодавства у сфері метрології та метрологічної діяльності до засобів вимірювальної техніки, які вже зведено в експлуатацію, є необхідність здійснення їх повірки.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.

Для всіх законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, згідно наказу Мінекономрозвитку від 13.10.2016 № 1747 «Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями» встановлено міжповірочні інтервали.

В тому числі це стосується вимірювачів швидкості руху транспортних засобів дистанційних, до яких відноситься і вимірювач швидкості автотранспортних засобів КАСКАД. Міжповірочний інтервал для нього становить 1 рік.

Як вбачається з матеріалів справи комплекс фото/відео фіксації правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху КАСКАД отримав сертифікат перевірки типу №UA.TR.001 5-19, виданий від 04.06.2019 та внесений до Реєстру затверджених засобів вимірювальної техніки.

Відповідачем долучено до матеріалів справи копії наступних документів: сертифікат відповідності зареєстрований за № UA.TR/001 22 65-19 від 30.07.2019р.; експертний висновок комплексу фото/відеофіксації правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху Каскад від 02 квітня 2020 року за № 1100 та свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/18644.

Як вбачається з наданої копії свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/18644 повірку проведено відносно комплекса автоматичної фото відеофіксації правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху "КАСКАД 3 № 002-1118. Повірка чинна до 11.06.2021р.

Проте, як вбачається з оскаржуваної постанови серії 1АВ № 01495108, а саме з інформації про технічний засіб, яким в автоматичному режимі зафіксовано правопорушення, правопорушення було зафіксовано на технічний засіб КАСКАД 002-1118. Також в постанові зазначено серію, номер свідоцтва про повірку технічного засобу та термін його дії : № 22-01/18644 до 09.10.2021р.

Тобто термін дії свідоцтва про повірку, в свідоцтві про повірку що було додано відповідачем до відзиву на адміністративний позов не співпадає з терміном дії свідоцтва про повірку, що зазначено в постанові та за посиланням на веб-сайт в інтернеті із зазначенням ідентифікатору доступу.

Так, відповідачем додано до відзиву копію свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/18644 від 11.06.2020 терміном дії до 11.06.2021, тоді як вбачається з постанови термін дії свідоцтва про повірку 22-01/18664 спливає 09.10.2021.

Колегія суддів зазначає, що в доданому до відзиву свідоцтві про повірку зазначена назва іншого технічного засобу, а саме КАСКАД 3-№002-1118, тоді як за посиланням в постанові та відповідно до сертифікату відповідності йдеться про технічний засіб Каскад 002-1118 .

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що в матеріалах справи відсутні належні докази того, що комплекс автоматичної фото- та відеофіксації порушень правил дорожнього руху «Каскад» із заводським номером 002-1118, як складова частина Системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі пройшов передбачену законодавством України повірку. Надане свідоцтво про повірку з урахуванням вищезазначеного не може бути належним доказом проведення такої повірки.

Враховуючи, відсутність в матеріалах справи належних документів які підтверджують проходження повірки саме зазначеного в оскаржуваній постанові технічного засобу Каскад 002-1118, колегія суддів приходить до висновку що, надані відповідачем фотознімоки та відео-фрагменти з приладу КАСКАД не є належними доказами у справі, а тому підсумовуючи викладене в сукупності, колегія суддів прийшла до висновку, що в діях позивача склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, відсутній, оскільки факт порушення позивачем вимог 12.9 б ПДР України не підтверджується належними та зібраними у справі доказами.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Частиною 2 ст.77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З наведеної норми законодавства слідує, що при прийнятті суб`єктом владних повноважень відповідного рішення таке рішення повинно містити інформацію про докази, які підтверджують викладені в ньому факти. У випадку ж відсутності покликань на певні докази, що підтверджують факт викладеного порушення суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

У даній справі, суб`єкт владних повноважень не виконав даного обов`язку та не надав належних доказів на підтвердження правомірності свого рішення.

На підставі вище зазначеного, колегія суддів зазначає, що відповідачем належними та допустимими доказами не доведено правомірність складання ним постанови про адміністративне правопорушення, а саме вимог п. 12.9 б Правил дорожнього руху України.

З урахуванням вищенаведеного, відсутності доказів фіксації швидкості руху позивача технічним засобом який пройшов відповідну повірку інші доводи сторін щодо правомірності чи не правомірності оскаржуваної постанови не впливають на вирішення справи по суті.

Відповідно до ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оскільки у справі відсутні належні доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статтею 122 КУпАП у зв`язку з порушенням п.12.9 б ПДР, то склад цього правопорушення відсутній.

Виходячи з вищевказаного, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю відповідно до вимог 293 КУпАП та ч. 3 ст. 286 КАС України.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до п.п.1,2 3, 4 ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи та неправильно застосував норми матеріального права, що є підставами для скасування оскарженого судового рішення та прийняття постанови про задоволення позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач при зверненні до суду з адміністративним позовом, згідно платіжного доручення № 325 від 13.04.2021р, яка міститься в матеріалах справи (а.с.1), сплатив судовий збір в сумі 454 грн. 00 коп. При подачі апеляційної скарги, згідно квитанції № 23908 від 12.08.2021р., яка міститься в матеріалах справи (а.с.65), сплачено судовий збір в сумі 681 грн. 00 коп. Всього, з урахуванням того, що позов задоволено, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати в сумі 681 грн.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 01.07.2021 по справі № 638/5298/21 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Скасувати постанову серії 1АВ №01495108 від 29.03.2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Закрити провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП по якій винесено постанову серії 1АВ №01495108 від 29.03.2021.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань за зобов`язаннями Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 1135 грн. витрати по сплаті судового збору.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя (підпис)А.М. Григоров
Судді(підпис) (підпис) В.А. Калиновський Н.С. Бартош