Справа № 380/10358/21
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2021-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2021 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Карп`як О.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 380/10358/21 за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов"язання до вчинення дій ,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) звернувся в суд з позовом до Івано Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області (пл. Ринок, буд.1, смт. Івано Франкове, Яворівський район, Львівська область, 81070; ) в якому просить:

«визнати протиправною бездіяльність Івано Франківської селищної ради, а саме: ненадання точної та повної інформації у відповідь на запит на отримання публічної інформації від 13.11.2020 року, результатом чого є порушення мого права на отримання інформації гарантоване статтею 5 Закону України «Про інформацію» та Конституційного права на інформацію гарантованого статтею 34 Конституції України;

зобов`язати відповідача надати повну і точну інформацію на мій запит від 13.11.2020 року;

судові витрати покласти на відповідача.» Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 звернувся до Домажирської сільської ради Яворівського району у встановленому Законом України «Про доступ до публічної інформації» порядку із запитом на інформацію від 13.11.2020 року. Проте, відповідач, як розпорядник інформації, протиправно не дав відповіді на всі поставлені ОСОБА_1 питання, внаслідок чого він не отримав запитуваної інформації в повній мірі, йому було надано неповну та неточну інформацію у зв`язку з чим не дотримано вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації». Позивач вважає, що відповідач такою бездіяльністю порушує його право на доступ до публічної інформації, гарантоване Законом України "Про доступ до публічної інформації".

Ухвалою від 30 червня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою від 13 вересня 2021 року судом витребувано у Івано Франківської селищної ради, яка є правонаступником Домажирської сільської ради, належним чином засвідчені копії: відповіді на запит на інформацію ОСОБА_1 від 13 листопада 2020 року.

29 вересня 2021 року позивачем на адресу суду подано клопотання про долучення додаткових доказів до матеріалів справи.

05 жовтня 2021 року представником відповідача на адресу суду подано запит на інформацію ОСОБА_1 від 13 листопада 2020 року.

Відповідач на дату розгляду справи відзиву на позовну заяву не подав.

Частиною шостою статті 162 КАС України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Домажирської сільської ради Яворівського району із запитом на інформацію, що подається фізичним особам відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації» в якому просив надати наступну інформацію:

« 1. Чи створено Домажирською сільською радою Комісію до відання котрої належать питання поводження з безхазяйними відходами (далі - Комісія), а також вказати дату створення такої комісії;

2. Вказати дату засідання Комісії з приводу інформації скерованої Яворівською РДА до Вашої адреси листом 01.06.2020 року за № 1257/10, а саме: сміттєзвалищ біля зупинки автобуса 131;

3. Вказати кількість, склад, властивості відходів, ступінь їх небезпеки для навколишнього природного середовища і здоров`я людини (згідно визначення Комісії);

4. Вказати чи було Домажирською сільською радою ліквідовано зазначені два несанкціоновані сміттєзвалища згідно п «и» статті 21 Закону України «Про відходи», вказати дату ліквідації;

5. Вказати реєстраційний номер та дату реєстрації складеного акту за результатами засідання Комісії з приводу інформації про несанкціоновані сміттєзвалища біля зупинки автобуса №131, згідно інформації скерованої до Вашої адреси Яворівською РДА листом 01.06.2020 року за № 1257/10. Також прошу зауважити: Мене не цікавить інформація щодо персональних даних осіб. У відповіді прошу надати виключно інформацію про стан довкілля в місці знаходження сміттєзвалища (згідно результатів засідання комісії) та про діяльність Комісії до відання котрої входять питання поводження з безхазяйними відходами Домажирської сільської ради згідно ст. 12 Закону України «Про відходи» щодо інформації про несанкціоноване сміттєзвалище біля зупинки автобуса 131.».

Листом селищний голова Домажирської сільської ради Яворівського району Львівської області Ірина Перун від 11.12.2020 року вих. №776 на запит вх. № 282 від 18.11.2020 року, повідомила про те, що на підставі ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» Домажирська сільська рада в даний час є на етапі реорганізації. Після 27.11.2020 року постійні комісії не є чинні і не працюють. На час виявлення стихійного сміттєзвалища було встановлено, що невідомими особами вивезені відходи будівельне сміття. Після чого сміттєзвалище ліквідоване та екологічною інспекцією накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в.о. сільському голові. Також доводимо до Вашого відома, що земельна ділянка вказана Вами в запиті знаходиться у приватній власності, за межами населеного пункту сільської ради, розпорядником якої була Яворівська районна державна адміністрація, яка володіє інформацією щодо власника та дати відведення даної ділянки.

Позивач, вважаючи, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо неналежного розгляду запиту, звернувся до суду з адміністративним позовом.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Завданням адміністративного судочинна відповідно до ч.1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Однією із основних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п.4 ч.3 ст. 2 КАС України є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

Доказами в адміністративному судочинстві відповідно до ч.1 ст.72 КАС України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Докази суду надають відповідно до ч.3 ст.77 КАС України учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначає Закон України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 року № 2939-VI (далі - Закон № 2939-VI.

За змістом статті 1 Закону № 2939-VІ публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом; публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Отже, визначальною ознакою публічної інформації є те, що вона по своїй суті є заздалегідь готовим зафіксованим на певному носії продуктом, отриманим або створеним виключно суб`єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов`язків та володіти яким у подальшому може будь-який розпорядник публічної інформації, навіть якщо він не є суб`єктом владних повноважень.

Згідно зі статтею 3 Закону № 2939-VІ право на доступ до публічної інформації гарантується: 1) обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; 2) визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; 3) максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; 4) доступом до засідань колегіальних суб`єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; 5) здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; 6) юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону № 2939-VІ, доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Згідно пункту 1 частини третьої статті 10 Закону № 2939-VІ, розпорядники інформації, які володіють інформацією про особу, зобов`язані надавати її безперешкодно і безкоштовно на вимогу осіб, яких вона стосується, крім випадків, передбачених законом.

Пунктом 6 частини першої статті 14 Закону № 2939-VІ, встановлено, що розпорядники інформації зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Положеннями статті 19 Закону № 2939-VI визначено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.

Частина перша статті 20 Закону № 2939-VI зобов`язує розпорядника інформації надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Судом з`ясовано що позивач звернувся до відповідача із запитом про надання інформації в порядку визначену Законом України «Про доступ до публічної інформації».

Відповідно до статті 22 Закону № 2939-VI, розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

Розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

У відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено: 1) прізвище, ім`я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації; 2) дату відмови; 3) мотивовану підставу відмови; 4) порядок оскарження відмови; 5) підпис.

Відмова в задоволенні запиту на інформацію надається в письмовій формі.

Позивач зазначає, що відповідач не надав повної та достовірної інформації на запит від 13.11.2020, зокрема з наступних питань під №1,2,3 та питання № 4, 5 містить інформацію не по суті поставлених питань.

Як встановлено судом із змісту відповіді відповідача на запит, Домажирською сільською радою Яворівського району Львівської області фактично частково надано відповідь на питання, які ставилися позивачем у запиті, а саме вказано про те, що на підставі ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» Домажирська сільська рада в даний час є на етапі реорганізації. Після 27.11.2020 року постійні комісії не є чинні і не працюють. На час виявлення стихійного сміттєзвалища було встановлено, що невідомими особами вивезені відходи будівельне сміття. Після чого сміттєзвалище ліквідоване та екологічною інспекцією накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в.о. сільському голові. Також повідомлено, що земельна ділянка вказана позивачем в запиті знаходиться у приватній власності, за межами населеного пункту сільської ради, розпорядником якої була Яворівська районна державна адміністрація, яка володіє інформацією щодо власника та дати відведення даної ділянки.

Проте відповідей, щодо інших поставлених питань лист не містить, тобто є фактичною відмовою у наданні запитуваної інформації у цій частині.

З огляду на викладене суд погоджується з доводами позивача, що надана на його запит інформація не може вважатися повною, адже є не достатньою.

Підсумовуючи, суд констатує, що встановлені обставини справи свідчать про те, що:

по-перше, у даному випадку відповідач вважається розпорядником публічної інформації в розумінні вимог Закону № 2939-VI та несе обов`язки, визначені цим законом;

по-друге, відповідач був зобов`язаний надати позивачу повну та достовірну інформацію, яка запитувалась у запиті від 13.11.2020;

по-третє, відповідач надав неповну та недостовірну інформацію на такий запит, чим порушив законне право позивача на доступ до публічної інформації.

Відповідно до ст. 23 Закону № 2939-VI рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.

Запитувач має право оскаржити: відмову в задоволенні запиту на інформацію; ненадання відповіді на запит на інформацію; надання недостовірної або неповної інформації.

За змістом пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, судом встановлено, що відповідачем не надано відповіді по кожному питанню в межах наданих йому законом повноважень та у встановленому законом порядку, що в свою чергу суперечить вимогам Законом України «Про доступ до публічної інформації», яким встановлено обов`язок розпорядника інформації, яким є відповідач, надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію.

Суд враховує, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення або вчинити певні дії.

Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 22.12.2018 року у справі №804/1469/17 та від 10.04.2019 року у справі №826/11251/18.

Згідно ст.245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

Враховуючи повноваження суду при вирішенні справи у співставленні з позовними вимогами, достатнім та ефективним способом захисту прав позивача є визнання протиправною бездіяльність Івано Франківської селищної ради, щодо надання неточної та неповної інформації у відповідь на запит ОСОБА_1 на отримання публічної інформації від 13.11.2020 року та зобов`язання відповідача повторно розглянути запит ОСОБА_1 на отримання публічної інформації з врахуванням правової оцінки наданої судом у рішенні.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову частково.

Відповідно до ст.139 КАС України, судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 72-77, 90, 139, 243-246, 255, 293, 295 КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Івано Франківської селищної ради, щодо надання неточної та неповної інформації у відповідь на запит ОСОБА_1 на отримання публічної інформації від 13.11.2020.

2. Зобов`язати Івано Франківську селищну раду Яворівського району Львівської області (пл.Ринок, буд.1, смт. Івано Франкове, Яворіський район, Львівська область, 81070; ) повторно розглянути запит ОСОБА_1 на отримання публічної інформації від 13.11.2020 з врахуванням правової оцінки наданої судом у рішенні.

3. У задоволенні інших вимог відмовити.

4. Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Карп`як Оксана Орестівна