Справа № 565/1217/21
Суддя: Бренчук Г.В.
Дата ухвалення: 2021-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 565/1217/21
Провадження № 2-а/565/85/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2021 року м. Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області у складі головуючої судді Бренчук Г.В., з участю секретаря судового засідання Щур Н.О., позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Кузнецовського міського суду Рівненської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Житомирській області старшого лейтенанта поліції Ляшука Вадима Вікторовича, Управління патрульної поліції в Житомирській області про визнання протиправною та скасування постанови,

в с т а н о в и в:

До Кузнецовського міського суду Рівненської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до поліцейського роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Житомирській області старшого лейтенанта поліції Ляшука В.В., Управління патрульної поліції в Житомирській області у якій позивач просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО № 4698337 від 28 серпня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.;

- визнати протиправними дії інспектора старшого лейтенанта поліції Ляшука В.В. щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу;

- провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП закрити в зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 470 грн. 00 коп.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що при розгляді справи на місці зупинки транспортного засобу позивача поліцейський порушив його права та не надав можливості скористатись правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, а саме правом на захист, чим порушив порядок розгляду справи.

Наданий для ознайомлення TruCam ТС 000567 не містив інформації щодо місця знаходження дорожнього знаку «5.45», «населений пункт» та зони його дії в кілометровій відмітці зазначеної автодороги, не містив інформації, що на зазначеній ділянці дороги діють будь-які обмеження швидкості руху. Позивачем встановлено, значне дрибіжанння приладу TruCam, що може свідчити про проведення моменту фіксації швидкості автомобіля TruCam з руки, що ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля, яким керував позивач.

На фото, наданим відповідачем з TruCam в якості доказу порушення позивачем п. 12.4 ПДР, не чітко видимий реєстраційний номер автомобіля позивача, відсутні відомості щодо руху вказаного автомобіля на дорожній ділянці дороги в межах дії дорожнього знаку 5.70 ПДР.

Відтак, зважаючи на викладені обставини, позивач вважає постанову серії ЕАО № 4698337 від 28 серпня 2021 року протиправною та такою що підлягає скасуванню у зв`язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а провадження закриттю.

Зазначає, що не вчиняв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Відповідачі будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились.

Представником Управління патрульної поліції в Житомирській області надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважає вимоги позивача безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. З підстав зазначених у відзиві просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Заслухавши позивача, дослідивши надані докази, суд дійшов наступних висновків.

28 серпня 2021 року поліцейським роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Житомирській області старшим лейтенантом поліції Ляшуком В.В винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО № 4698337 відповідно до якої до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

У постанові зазначено, що 28 серпня 2021 року о 16 год. 16 хв. 31 с., м. Коростень, дорога М07 151 км., водій керуючи транспортним засобом Ford Transit Connect НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 75 км/год. в зоні дії дорожнього знаку 5.45 м. Коростень, чим перевищив встановлене обмеження швидкість руху в населеному пункті на 25 км/год. TruCam ТС 000567. Відеореєстратор АМ 00154, чим порушив п. 12.4 ПДР порушення швидкості режиму в населених пунктах (дозволена швидкість не більше 50 км/год.).

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Частиною 2 ст. 283 КУпАП визначено загальні вимоги до постанови про накладення адміністративного стягнення, яка має містити інформацію щодо особи правопорушника та обставин скоєння нею правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У статті 7 КУпАП зазначено, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст. 251 КУпАП).

В розумінні статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування (ст. 73 КАС України).

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», передбачено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постанові від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17 зробив висновок про те, що сама постанова про адміністративне правопорушення не може розцінюватись як беззаперечний доказ вчинення правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова за своєю правовою природою є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно з вимогами ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пункт 1.10 ПДР визначає значення термінів, зокрема: населений пункт забудована територія, в`їзди на яку і виїзди з якої позначаються дорожніми знаками 5.45 "Населений пункт", 5.46 "Кінець населеного пункта", 5.47 "Населений пункт", 5.48 "Кінець населеного пункта".

Відповідно до п. 12.4 Правил дорожнього руху України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

У пункті 7 постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАО № 4698337 від 28 серпня 2021 року зазначено, що до постанови додається фото з приладу TruCam.

На підтвердження факту порушення позивачем п. 12.4 ПДР України, відповідачем надані відеозапис та фото з приладу TruCam, відеозапис з бодікамери працівника поліції та фотографії дорожніх знаків.

З досліджених судом відео з технічного приладу TruCam та бодікамери неможливо встановити, що позивач керуючи транспортним засобом Ford Transit Connect НОМЕР_1 28 серпня 2021 року о 16 год. 16 хв. рухався зі швидкістю 75 км/год. в зоні дії дорожнього знаку 5.45 м. Коростень. Вказані відеозаписи та фотографії не містять інформації щодо місця знаходження дорожнього знаку 5.45 «Початок населеного пункту».

Долучений до відзиву відеозапис з приладу TruCam не дає можливості встановити номерний знак транспортного засобу, який перевищив швидкість руху, у зв`язку з чим, не може бути належними доказом вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Судом враховано, що контроль швидкості руху транспортних засобів здійснюється лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак «5.70»).

Відповідно до Правил дорожнього руху знак 5.70 «Фото, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху», інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів.

Оскаржувана постанова не містить інформації стосовно доказу, яким підтверджувались обставини стосовно розміщення на вказаному відрізку дороги дорожнього знаку «5.70» лише за наявності якого можливе монтування/розміщення автоматичної фототехніки і відеотехніки щодо фіксації обставин порушення правил дорожнього руху в тому числі і швидкісного режиму.

З відеозапису з бодікамери працівника поліції встановлено, що позивач звертався до інспектора з клопотанням про перенесення розгляду справи, оскільки йому необхідно скористатись допомогою адвоката, та отримав відповідь «не бачу підстав для перенесення розгляду справи».

Згідно ст.268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності також має право при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

У відповідності до частини другої статті 271 КУпАП інтереси потерпілого може представляти представник - адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

За таких обставин суд приходить до висновку, що такими діями відповідач порушив права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, тому і порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 18 лютого 2020 року по справі №524/9827/16-а.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою: запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

У відзиві відповідачем не заперечується факт використання приладу TruCam в ручному режимі під час вимірювання швидкості автомобіля позивача. Будь-яких доказів, які б підтверджували використання даного приладу стаціонарно вмонтованим способом суду надано не було.

Законодавчо не визначено іншого способу та порядку використання лазерних вимірювачів TruCam працівниками патрульної поліції ніж розміщення виключно в порядку ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», а лист ДП «Укрметртестстандарт» від 01 жовтня 2019 року № 22-38/49 про використання лазерного вимірювача швидкості TruCam для фіксації правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху не є нормативно-правовим актом, який змінює чи припиняє порядок використання та розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для фіксації виявлених порушень Правил дорожнього руху.

Отже, при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу автоматична фото - і відеотехніку повинна бути розміщена в порядку визначеному Законом України «Про Національну поліцію» (стаціонарно вмонтованим способом), натомість ручне розміщення засобів автоматичної фото - і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію».

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що в діях позивача склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, відсутній, оскільки факт порушення ним вимог 12.4 ПДР України не підтверджується належними та зібраними у справі доказами, які відповідач мав би дослідити під час прийняття оскаржуваної постанови та відомості про наявність і дослідження яких повинні бути внесені до змісту такої постанови.

Належним способом захисту порушеного права у даному випадку є визнання протиправною та скасування постанови про накладення стягнення по справі про адміністративне правопорушення, а не визнання протиправними дій поліцейського щодо складання такої постанови.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання протиправними дій інспектора старшого лейтенанта поліції Ляшука В.В. задоволенню не підлягають.

У відповідності до вимог ч.1 ст.139 КАС України понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору на суму 454 грн. 00 коп. слід стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Керуючись статтями 77, 242, 244, 245, 246, 286 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до поліцейського роти № 2 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Житомирській області старшого лейтенанта поліції Ляшука Вадима Вікторовича, Управління патрульної поліції в Житомирській області про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАО № 4698337 від 28 серпня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. 00 коп.

Закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління патрульної поліції в Житомирській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454 грн.00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повний текс рішення складено 08 жовтня 2021 року.

Суддя Г.В.Бренчук