Справа № 826/12283/17
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2021-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

06 жовтня 2021 року

Київ

справа №826/12283/17

адміністративне провадження №Зі/9901/124/21

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Блажівської Н.Є.,

розглянувши у порядку письмового провадження заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Абсолют Фінанс" про відвід колегії суддів у справі №826/12283/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Абсолют Фінанс" до Національного банку України, третя особа: Печерський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання протиправною та скасування постанови,

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Абсолют Фінанс" звернулось до адміністративного суду з позовом до Національного банку України, третя особа: Печерський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про визнання протиправною та скасування постанови Національного банку України №104 від 20 вересня 2017 року про накладення штрафу в сумі 121485,00грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 травня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 9 вересня 2018 року рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 травня 2018 року скасовано та прийнято нову постанову про задоволення позовних вимог.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, Національний банк України звернувся з касаційною скаргою до Верховного Суду, в якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

За результатами автоматизованого розподілу справ для розгляду цієї справи у Касаційному адміністративному суді визначено колегію суддів: Хохуляк В.В. (суддя-доповідач), Бившева Л.І., Шипуліна Т.М.

Ухвалою Верховного Суду від 31 серпня 2018 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Національного банку України на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 9 серпня 2018 року у справі №826/12283/17.

29 вересня 2021 року на адресу суду надійшла заява представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Абсолют Фінанс" про відвід колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду: Хохуляка В.В. (суддя-доповідач), Бившевої Л.І., Шипуліної Т.М. у справі №826/12283/17.

У зв`язку зі звільненням судді Верховного Суду ОСОБА_1 у відставку, яка входить до складу колегії суддів, з урахуванням вимог Положення про автоматизовану систему документообігу суду здійснено заміну цієї судді.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ для розгляду цієї справи у Касаційному адміністративному суді визначено колегію суддів: Хохуляк В.В. (суддя-доповідач), Бившева Л.І., Олендер І.Я.

1 жовтня 2021 року ухвалою Верховного Суду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Абсолют Фінанс" про відвід суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Хохуляка В.В., Бившевої Л.І., Шипуліної Т.М. визнано необґрунтованою. Передано заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Абсолют Фінанс" у справі №826/12283/17 про відвід колегії суддів до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення судді, який не входить до складу суду, що розглядає дану справу, в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, для розгляду заяви.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 4 жовтня 2021 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Абсолют Фінанс" про відвід колегії суддів у розгляді справи №826/12283/17 зареєстровано за № Зі/9901/124/21 та передано для вирішення судді Блажівській Н.Є.

Розглянувши у порядку письмового провадження заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Абсолют Фінанс" про відвід колегії суддів, Суд не вбачає підстав для її задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до частини восьмої статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суддя, якому передано заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження.

Як вбачається з матеріалів, у заяві про відвід суддів позивач посилається на положення пункту 4 частини першої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України, якими визначено, що суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Зазначаючи про наявність підстав для відводу суддів, позивач вказує, що в провадженні Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду перебувала справа №826/12315/17 позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія абсолют "Фінанс" до Національного банку України, третя особа: Печерський районний відділ ДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання протиправною та скасування Національного банку України №93 від 20 вересня 2017 року про накладення штрафу в сумі 121485,00грн.

Фактичні обставини справи №826/12315/17 та справи, що перебуває на розгляді, є подібними (здійснення операцій купівлі-продажу іноземної валюти з фізичними особами), розміри штрафів - ідентичні.

Разом з тим, у справі №826/12315/17 після перевірки касаційної скарги Національного банку України на відповідність процесуального законодавства ухвалою Верховного Суду від 22 жовтня 2018 року відмовлено у відкритті касаційного провадження.

При цьому, у справі, що розглядається ухвалою суду від 31 серпня 2018 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Національного банку України.

З огляду на викладене, на думку позивача, прийнята судом ухвала у цій справі про відкриття касаційного провадження свідчить про відсутність єдності судової практики щодо відкриття касаційних проваджень за касаційними скаргами, поданими у справах незначної складності.

Позивач вважає, що вищезазначені обставини викликають обґрунтований сумнів у безсторонності, неупередженості та об`єктивності колегії суддів (суддя-доповідач Хохуляк В.В., Бившева Л.І., Шипуліна Т.М.) при розгляді справи №826/12283/17. Також вказує, що визначені для розгляду цієї справи судді не можуть відповідати принципу неупередженості за об`єктивним критерієм, що є беззаперечною підставою для відводу, посилаючись на практику Європейського суду з прав людини, в якій розкрито поняття "неупередженості", а також на положення статті 19, статті 124 Конституції України, статтей 5, 56 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", статтю 3 Кодексу суддівської етики, пункт 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді.

Частиною першою статті 129 Конституції України встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначено статтею 36 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Частиною першою статті 36 КАС України передбачено, що суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою зазначеної статті суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу (щодо недопустимості повторної участі судді в розгляді адміністративної справи).

Відповідно до частини третьої статті 39 КАС України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим.

Як встановлено частиною третьою статті 40 КАС України питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Згідно з частиною четвертою статті 40 КАС України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Білуха проти України" зазначено, що "у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду". Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що "особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного". Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але "вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими".

Судді повинні розглядати справи неупереджено, на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чиєї сторони або з будь-якої причини. Неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Слово "неупереджений" передбачає відсутність упередженості, як реальної, так і суб`єктивної.

Стаття 6 Конвенції з прав людини вимагає у суду в межах своїх повноважень бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами.

При об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. У вирішенні питання щодо існування легітимних причин сумнівів у неупередженості конкретного судді ("Морель проти Франції", пункти 45-50; "Пескадор Валеро проти Іспанії", пункт 23) або органу, що засідає у вигляді суду присяжних ("Лука проти Румунії", пункт 40), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду ("Ветштайн проти Швейцарії", пункт 44; "Пабла Кю проти Фінляндії", пункт 30; "Мікалефф проти Мальти", пункт 96).

З урахуванням норм права, що підлягають застосуванню, Суд вважає, що заяву про відвід суддів слід визнати необґрунтованою, оскільки обставини, на які вказує позивач у якості підстав для відводу, не є такими, що викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності судді, а свідчать про фактичну незгоду особи, яка її подала, з діями судді та судовим рішенням. Викладені доводи не можна розцінювати як доказ наперед сформованої упередженої позиції. Вказані обставини не свідчать про наявність підстав, передбачених статтею 36 КАС України.

Судом не встановлено наявність визначених процесуальним законом підстав для відводу суддів Верховного Суду Хохуляка В.В., Бившевої Л.І. у даній справі. На переконанням суду, доводи позивача не встановлюють обставин, що впливають на об`єктивність і неупередженість суддів, заява позивача не містить посилання на обставини, які за суб`єктивними чи об`єктивними критеріями виключають участь суддів Хохуляка В.В., Бившевої Л.І. у розгляді справи.

Суд зауважує, що відповідно до частини четвертої статті 36 КАС України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Крім того, суддя Шипуліна Т.М. не підлягає відводу, оскільки звільнена у відставку та для розгляду справи здійснено її заміну в складі колегії суддів.

Таким чином, обставини, наведені Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Абсолют Фінанс" на обґрунтування заяви про відвід колегії суддів, що розглядає справу №826/12238/17, не знайшли свого підтвердження, підстави для висновку про наявність передумов для відводу вказаної судді, визначені статтею 36 КАС України, відсутні.

Керуючись статтями 36, 40 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Абсолют Фінанс" про відвід колегії суддів у справі №826/12283/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Абсолют Фінанс" до Національного банку України, третя особа: Печерський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання протиправною та скасування постанови.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не оскаржується.

Суддя Н.Є. Блажівська