Справа № 120/8542/21-а
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

11 жовтня 2021 р. Справа № 120/8542/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитришеної Р.М. розглянувши письмово в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування протоколу, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 (далі - позивач) до Департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування протоколу, зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначила, що звернулася до відповідача із заявою про підтвердження статусу потерпілої від аварії на Чорнобильській АЕС 4 категорії.

Протоколом Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї № 2 від 24.03.2021 позивачу відмовлено у підтвердженні статусу потерпілої від аварії на Чорнобильській АЕС 4 категорії.

Відмова мотивована тим, що 01.01.2015 набув чинності Закон України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 № 76-VIII, яким у ст. 2 Закону України "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" було виключено (підпункт 1 пункту 4). Виключено також абз. 5 ч. 2 ст. 2, який визначав зону посиленого радіоекологічного контролю як одну із зон радіоактивно забруднених територій.

Позивач вважає вказану відмову протиправною, а тому з метою підтвердження статусу потерпілої від аварії на Чорнобильській АЕС 4 категорії та видання відповідного посвідчення, звернулась до суду з даним позовом.

Ухвалою від 02.08.2021 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

На виконання зазначеної ухвали, представником позивача 10.08.2021 подано до суду матеріали на усунення недоліків.

Ухвалою від 16.08.2021 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Установлено строк для подання відзиву на позовну заяву.

31.08.2021 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову повністю. Обґрунтовуючи відзив відповідач вказує, що спірні правовідносини регулюються Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі Закону № 796-ХІІ), Законом України "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закону № 791а-ХІІ), Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" (далі - Закону №76-VІІІ), постановою Кабінету Міністрів України № 551 від 11 липня 2018 року "Деякі питання видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян". Пунктом 4 статті 11 Закону № 796-ХІІ визначено, що до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Визначення категорій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, для встановлення пільг і компенсацій передбачено ст. 14 Закону № 796-ХІІ. Пунктом 4 зазначеної статті визначено, що особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - передбачена категорія 4.

Підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях відповідно до ст. 15 Закону № 796-ХІІ є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.

Посвідчення потерпілих від аварії на Чорнобильській АЕС видаються на підставі "Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян" (далі - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 № 551.

Відповідач вказує, що посилання позивача на Порядок видачі посвідчення особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.1992 № 501, є неправомірним, так як на сьогоднішній день вищезазначений нормативно - правовий акт втратив чинність.

Крім того відповідач вказав, що згідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 позивач з 20.10.1988 по липень 1994 року працювала в Тульчинському райсількомунхозі, яке територіально було розташовано в м. Тульчин.

Вищезазначений населений пункт, відносився до населеного пункту категорії № 4, яке постраждало внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС з 26.04.1986 відповідно до Постанови КМУ № 106 від 23.07.1991.

Разом з тим, Законом № 76-VII, який набрав чинності з 01.01.2015, у ст. 2 Закону України "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" абзац п`ятий частини другої, у якому надається визначення зони посиленого радіоекологічного контролю, виключено. Зону посиленого радіоекологічного контролю відмінено.

У зв`язку з відміною цієї зони починаючи з 01.01.2015, м. Тульчин не відноситься до переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Оскільки 4 категорію відмінено, у зв`язку зі зміною законодавства, про що зазначалось вище, видача посвідчення вперше є неможливою.

Надавши оцінку аргументам учасників справи та дослідивши подані ними докази, суд встановив наступне.

Позивач у період з 20.10.1988 по липень 1994 працювала в Тульчинському райсількомунхозі, яке відносилося до населеного пункту категорії № 4, що постраждало внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС з 26.04.1986 по 31.12.2014.

З метою підтвердження статусу потерпілої від аварії на Чорнобильській АЕС 4 категорії позивач 05.03.2021 звернулася до відповідача із відповідною заявою.

Протоколом Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї № 2 від 24.03.2021 позивачу відмовлено у підтвердженні статусу потерпілої від аварії на Чорнобильській АЕС 4 категорії.

Відмова мотивована тим, що 01.01.2015 набув чинності Закон України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 № 76-VIII, яким у ст. 2 Закону України "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" було виключено (підпункт 1 пункту 4). Виключено також абз. 5 ч. 2 ст. 2, який визначав зону посиленого радіоекологічного контролю як одну із зон радіоактивно забруднених територій.

Позивач вважає вказану відмову протиправною, а тому з метою підтвердження статусу потерпілої від аварії на Чорнобильській АЕС 4 категорії та видання відповідного посвідчення, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Ключовим правовим питанням, щодо якого виник спір, є питання підтвердження позивачу статусу потерпілої від Чорнобильської катастрофи внаслідок зміни закону та виключення з переліку зон радіоактивного забруднення зони посиленого радіоекологічного контролю.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 11 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать, зокрема, особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях (ч. 3 ст. 15 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Відповідно до матеріалів справи, позивач у період з 20.10.1988 по липень 1994 працювала в Тульчинському райсількомунхозі, яке відносилося до населеного пункту категорії № 4, що постраждало внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС з 26.04.1986 по 31.12.2014.

Відповідно до п. 4 ст. 2 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 № 76-VIII) до зон радіоактивного забруднення було віднесено такі зони: (1) зона відчуження, (2) зона безумовного (обов`язкового) відселення, (3) зона гарантованого добровільного відселення та (4) зона посиленого радіоекологічного контролю.

Аналогічне визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій містилося у ст. 2 Закону України "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 № 106 "Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи" Тульчинський район, зокрема місто Тульчин віднесено до зони посиленого радіоекологічного контролю.

1 січня 2015 року набув чинності Закон України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року № 76-VIII, яким статтю 2 Закону № 796-XII було виключено (підпункт 1 пункту 4). Виключено також абз. 5 ч. 2 ст. 2 Закону України "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи", який визначав зону посиленого радіоекологічного контролю як одну із зон радіоактивно забруднених територій.

Таким чином з 01.01.2015 м. Тульчин не відноситься до переліку населених пунктів, віднесених до зони посиленого радіоекологічного контролю, а тому відсутні підстави для надання ОСОБА_1 відповідного статусу - потерпілої від аварії на Чорнобильській АЕС 4 категорії.

Отже, на час звернення позивача до відповідача із заявою (05.03.2021) про підтвердження статусу потерпілої від аварії на Чорнобильській АЕС 4 категорії м. Тульчин не входить до переліку населених пунктів, віднесених до зони посиленого радіоекологічного контролю, а тому відсутні підстави для підтвердження та надання ОСОБА_1 посвідчення потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії.

При цьому посилання позивача на Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.1992 № 501 є необґрунтованими, оскільки вказаний порядок є нечинним.

Разом з тим, на час звернення позивача із заявою про підтвердження статусу потерпілої від аварії на Чорнобильській АЕС чинним є Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 № 551 у якому, серед іншого, відсутній порядок видачі посвідчень потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії.

Суд не бере до уваги посилання позивача на практику Верховного Суду, що викладена у постановах від 11.09.2019 у справі № 205/8713/16, від 25.11.2019 у справі № 464/4150/17, від 09.01.2020 у справі № 363/3976/16, від 26.03.2020 у справі № 652/610/16, від 18.06.2020 у справі № 751/2738/17, оскільки предметом розгляду у цих справах було призначення пенсії за віком, як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС, із зменшенням пенсійного віку, які не є тотожними спірним правовідносинам у цій справі.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що відповідач діяв в межах та у спосіб визначений чинним законодавством, відтак, відсутні підстави вважати, що відмова Департаменту соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації, що оформлена протоколом № 2 у підтвердженні статусу потерпілої внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 4 категорії є протиправною, а тому, відсутні підстави для зобов`язання відповідача підтвердити ОСОБА_1 статус потерпілої внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 4 категорії, оскільки підстави для встановлення статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії станом на день її звернення відсутні.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, позовні вимоги є безпідставними, не ґрунтуються на приписах чинного законодавства, отже задоволенню не підлягають.

Враховуючи, що у задоволенні вимог адміністративного позову відмовлено, підстави для присудження в користь позивача понесених при розгляді справи судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Реквізити: ОСОБА_1 (іден. код - НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ); Департамент соціальної та молодіжної політики Вінницької обласної державної адміністрації (код ЄДРПОУ - 40159685, місцезнаходження: вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21036)

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна