Справа № 580/5437/21
Суддя: А.М. Бабич
Дата ухвалення: 2021-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2021 року справа № 580/5437/21

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі головуючого судді Бабич А.М., розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ДФС У ЧЕРКАСЬКІЙ ОБЛАСТІ, ДЕРЖАВНОЇ ФІСКАЛЬНОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ про визнання протиправною бездіяльності та стягнення коштів,

УСТАНОВИВ:

29.07.2021 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі - позивач) до ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ДФС У ЧЕРКАСЬКІЙ ОБЛАСТІ (18002, Черкаська обл., місто Черкаси, вулиця Хрещатик, будинок 235; ) (далі - відповідач 1), ДЕРЖАВНОЇ ФІСКАЛЬНОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ (04053, місто Київ, львівська площа, будинок 8; ) (далі - відповідач 2) про:

визнання протиправною бездіяльності відповідача 2 щодо невиплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби;

стягнення з відповідача 2 одноразової грошової допомоги, виходячи із 200-кратного розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, тобто станом на 18.12.2019 у розмірі 420400,00грн.

В обґрунтування зазначив, що позивачу відмовлено у виплаті вказаної грошової допомоги, оскільки відповідно до кошторису відповідача 1 на 2021 рік така виплата не передбачена. Повідомлено, що виплату грошової допомоги буде здійснено після змін до кошторису, які надійдуть від відповідача 2. Зазначі обставини, на його думку, суперечать вимогам закону.

Ухвалою суду від 03.08.2021 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк 10 днів з моменту отримання ухвали для усунення її недоліків.

17.08.2021 позивач на виконання вимог вказаної ухвали надіслав суду уточнену позовну заяву (вх.№31032/21), в якій відповідачем зазначив ГОЛОВНЕ УПРАВЛІННЯ ДФС У ЧЕРКАСЬКІЙ ОБЛАСТІ (18002, Черкаська обл., місто Черкаси, вулиця Хрещатик, будинок 235; ) (далі - відповідач) та просив:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби;

стягнути з відповідача на його користь одноразову грошову допомогу, виходячи із 200-кратного розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, тобто станом на 18.12.2019 у розмірі 420400,00грн.

Ухвалою суду від 18.08.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати на виконання ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Також ухвалою суд встановив відповідачу строк, тривалістю п`ятнадцять днів з дня отримання копії ухвали, для надання відзиву та пояснень на позовну заяву. Згідно з даними розписки та рекомендованого повідомлення вказану ухвалу позивач отримав 20.08.2021, а відповідач - 28.08.2021.

Суд долучив усі направлені сторонами докази до матеріалів справи.

14.09.2021 відповідач надав суду відзив, в якому просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Вказував, що кошти на виплату одноразової грошової допомоги позивачу в сумі 420400,00грн в кошторисі на 2021 рік не були передбачені. Тому вважає, що порушень Порядку №850 не допустив. Стверджує, що працівники податкової міліції проходять службу у складі Державної фіскальної служби України і не належать до органів внутрішніх справ. Тому проведення розрахунку та виплати одноразової грошової допомоги працівникам податкової міліції законодавчо не врегульовано. Вважає, що колишнім працівникам податкової міліції інвалідність або факт смерті, яким встановлено після втрати чинності Законом України від 20.12.1990 №565 «Про міліцію», проводити розрахунок та виплату вказаної допомоги після 07.11.2015 законні підстави відсутні. Відсутність коштів у діючому кошторисі відповідача на 2021 рік не свідчить про наявність ознак бездіяльності з виплати грошової допомоги. Вважає, що ефективним способом захисту позивача буде зобов`язання, а не стягнення коштів виплатити вказану вище суму.

05.10.2021 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій просив відхилити доводи відповідача, викладені у відзиві та задовольнити позовну заяву. Просив врахувати правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 22.03.2017 у справі №3-77гс17 та від 27.03.2018 у справі №925/246/17, в яких зазначено, що сама собою відсутність бюджетних коштів не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язання.

Оскільки обґрунтованих клопотань від учасників спору про розгляд справи у судовому засіданні з їх викликом суду не надійшло, зважаючи на відсутність необхідності призначити у справі експертизу або викликати та допитати свідків, суд дійшов висновку розглянути справу без виклику сторін у судове засідання за наявними письмовими доказами.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Суд встановив, що позивач є пенсіонером за вислугою років, що підтверджується посвідченням від 13.11.2019 серії НОМЕР_2 .

З автоматизованої системи Черкаського окружного адміністративного суду «Діловодство» суд встановив, що на його розгляді знаходилася адміністративна справа №580/222/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Черкаській області, Державної фіскальної служби України, про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити певні дії. Рішенням вказаного суду від 20.03.2020, яке набрало законної сили 07.07.2020, позов задоволено частково. Визнано протиправною відмову відповідача щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, оформлену листом від 08.01.2020 №142/23-00-05-041. Зобов`язано відповідача повторно прийняти та розглянути заяву позивача, скласти та направити до Державної фіскальної служби України висновок щодо призначення йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію", Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівників міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850, з урахуванням висновків суду.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.07.2020 рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 20.03.2020 залишено без змін.

Із листа відповідача від 17.06.2021 №4048/Г/23-97-09-018 суд встановив, що позивач звертався до нього листом від 11.06.2021. Відповідач повідомив, що листом від 18.09.2020 №3557/7/99-99-07-03-17 Управління кадрового забезпечення Державної фіскальної служби України повернуто відповідачу розглянуті та затверджені пакети документів про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням інвалідності та втратою працездатності колишнім працівникам податкової міліції Головного управління ДФС у Черкаській області, у т.ч. позивачу для проведення відповідних виплат за судовими рішеннями. Згідно з кошторисом відповідача на 2021 рік, який затверджений ДФС України по КЕКВ 2730 «Інші виплати населенню», виплата одноразової грошової допомоги позивачу в сумі 420400,00грн не передбачена. Додатково зазначив, що виплату вказаної допомоги буде здійснено після змін до кошторису, які надійдуть від ДФС України.

У зв`язку з невиплатою одноразової грошової допомоги позивач звернувся до суду.

Суд врахував, що відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 356 Податкового кодексу України передбачено, що держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20-23 Закону України «Про міліцію» та Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист».

Згідно з ч.6 ст.23 Закону України від 20.12.1990 №565-XII «Про міліцію» (далі - Закон №565-XII), що діяв на час отримання позивачем травми, що спричинила втрату працездатності, у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, у разі встановлення інвалідності III групи,- в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

02 липня 2015 року прийнято Закон України від 02.07.2015 №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII), згідно з пунктом 15 Прикінцевих та перехідних положень якого право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

На виконання пункту 2 розділу II "Прикінцевих положень" Закону України від 13.02.2015 №208-VIII "Про внесення змін до статті 23 Закону України "Про міліцію" щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції Кабінет Міністрів України затвердив Порядок №850, що набрав чинності з 31.10.2015.

Порядок №850 (є чинним станом на час вирішення спору) визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

Отже, не обґрунтовані доводи відповідача щодо відсутності законних підстав для виплати колишнім працівникам податкової міліції інвалідність або факт смерті, яким встановлено після втрати чинності Законом України від 20.12.1990 №565 «Про міліцію».

Відповідно до п.2 Порядку № 850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Пунктом 3 Порядку № 850 визначені окремі підстави, які надають право на призначення і виплату одноразової грошової допомоги, однією із яких є встановлення працівникові міліції інвалідності, внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ. Розмір такої допомоги залежить від встановленої групи інвалідності (200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, у разі встановлення інвалідності II групи).

Відповідно до підп.2 п.3 Порядку №850 грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Згідно з п.10. Порядку №850 грошова допомога виплачується в порядку черговості відповідно до дати прийняття МВС рішення про її призначення, але не пізніше двох місяців із дня прийняття зазначеного рішення в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання МВС.

Тобто, грошова допомога виплачується в порядку черговості відповідно до дати прийняття рішення про її призначення, але не пізніше двох місяців із дня прийняття зазначеного рішення.

Відповідно до п.11. Порядку №850 виплата грошової допомоги проводиться шляхом перерахування органом внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, суми виплати на рахунок, відкритий особою, якій призначається грошова допомога, в установі банку або через касу органу внутрішніх справ.

Суд врахував, що висновок про призначення позивачу одноразової грошової допомоги прийнято 25.08.2020. Отже, не пізніше двох місяців із дня його прийняття позивачу мала бути виплачена така допомога. Враховуючи відсутність доказів, що відповідач у двомісячний строк з моменту прийняття вказаного рішення здійснив нарахування та виплату відповідної допомоги, спірна бездіяльність доведена та є протиправною, а відповідна позовна вимога підлягає задоволенню.

Посилання відповідача на відсутність коштів на проведення відповідної соціальної виплати порушує гарантоване статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод право позивача мирно володіти своїм майном. Оскільки чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок чи компенсацій, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними. Тобто, органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань (рішення Європейського суду у справі «Кечко проти України» від 08 листопада 2005 року. У пункті 26 цього рішення зазначено, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань).

Правова позиція щодо того, що відсутність чи скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення будь-яких виплат, зазначена також Конституційним Судом України у рішеннях від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 17 березня 2004 року № 7-рп/2004, від 01 грудня 2004 року № 20-рп/2004, від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007, в яких зазначено про неможливість поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету.

Вказаний висновок врахований правовою позицією Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладеною у постанові від 07 березня 2018 року у справі №464/5571/16-а.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доводи відповідача щодо того, що відсутність коштів у діючому кошторисі на 2021 рік не свідчить про наявність ознак його бездіяльності не обґрунтовані та не підтверджені жодним належним, допустимим та достатнім доказом.

Способом захисту прав особи від протиправної бездіяльності суб`єкта владних повноважень згідно з п.4 ч.1 ст.5 КАС України є визнання її протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Тобто дії, які він повинен вчинити згідно з законом. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд відповідно до абз.2 ч.4 ст.245 КАС України зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Оскільки сума вказаної допомоги не була позивачу нарахована, відсутні підстави для її стягнення. Для ефективного відновлення порушеного права позивача наявні підстави зобов`язати відповідача виплатити одноразову грошову допомогу, виходячи із 200-кратного розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності позивачу, тобто станом на 18.12.2019, у розмірі 420400,00грн.

Отже, доводи позовної заяви обґрунтовані у вказаних вище частинах, а позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Зважаючи на відсутність доказів понесення судових витрат, відсутні підстави для їх розподілу відповідно до ст.ст.132-139КАС України.

Керуючись ст.ст. 2-20, 72-78, 132-139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ДФС У ЧЕРКАСЬКІЙ ОБЛАСТІ щодо не виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби.

Зобов`язати ГОЛОВНЕ УПРАВЛІННЯ ДФС У ЧЕРКАСЬКІЙ ОБЛАСТІ (18002, Черкаська обл., місто Черкаси, вулиця Хрещатик, будинок 235; ) виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) одноразову грошову допомогу, виходячи із 200-кратного розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, тобто станом на 18.12.2019 у розмірі 420400,00грн (чотириста двалцять тисяч чотириста гривень нуль копійок).

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

3. Копії рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 30 днів з складення повного тексту судового рішення.

Суддя А.М. Бабич

Рішення ухвалене, складене у повному обсязі та підписане 11.10.2021.