Справа № 160/101/21
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2021-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 жовтня 2021 року м. Дніпросправа № 160/101/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Мельника В.В. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Чепурнова Д.В.,

розглянувши в порядку

письмового провадження

в м. Дніпро апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЛАН-ПАК»

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 березня 2021 року (головуючий суддя Захарчук-Борисенко Н.В.) в адміністративній справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЛАН-ПАК»

до Дніпровської митниці Держмитслужби

про визнання дій протиправними та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АЛЛАН-ПАК» (далі - Позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Дніпровської митниці Держмитслужби (далі Відповідач), в якій просило суд: визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості №UA110130/2020/000142/1 від 24.11.2020, прийняте Дніпровською митницею Держмитслужби.

В обґрунтування позову зазначено про те, що до митного органу були надані документи, необхідні для митного оформлення товарів з визначенням його митної вартості за першим методом (за ціною контракту), що надійшли на митну територію України на підставі зовнішньоекономічного контракту. Однак, митниця, на думку позивача, витребувавши у підприємства додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості, прийняла рішення про коригування митної вартості товарів за другорядним методом на підставі необґрунтованих та необ`єктивних зауважень. Надані документи у своїй сукупності підтверджують заявлену підприємством митну вартість та її складові частини, не мають розбіжностей, відомості про визначення митної вартості в цих документах є достовірними, базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Позивач вважає, що відповідач всупереч вимог чинного законодавства, витребує додаткові документи, а не здійснює перевірку відомостей, що містяться в документах, що підтверджують заявлену митну вартість. Вважаючи рішення про коригування митної вартості протиправним, Позивач звернувся до суду із позовом у даній справі.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 березня 2021 року по справі №160/101/21 в задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЛАН-ПАК» до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання дій протиправними та скасування рішення відмовлено (а.с. 119-124).

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, оскаржив його в апеляційному порядку (а.с.133-138).

В апеляційній скарзі Позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, постановлення висновків, які не відповідають фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано, зокрема тим, що суд першої інстанції не дослідив належним чином тих обставин, що:

- на підтвердження заявленої митної вартості товарів Позивачем надано Відповідачу повний пакет документів, передбачений ч. 2 ст. 53 МК України, що в свою чергу містить достовірні відомості про визначення митної вартості, які ґрунтуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

- згідно роз`яснень постачальника та законодавства РФ платіжно-розрахунковий документ, зазначений в рахунку-фактурі на партію товару №2001118/000000011 від 18.11.2020 це документ, за яким зараховуються рублі РФ уповноваженим банком Постачальника на його поточний рахунок після продажу валюти на біржі РФ. Цей платіжно-розрахунковий документ не має відношення до взаємних комерційних відносин Поставщика товару та його Покупця при сплаті за товар доларами США;

- до митної декларації було надано завірену посадовою особою особистим підписом та штампом роздруківку електронного платіжного доручення, при цьому роздруківка електронного платіжного доручення не містить і не повинна містити електронний підпис та електронний штамп;

- рішення про коригування митної вартості №UA110130/2020/000142/1 від 24.11.2020 не відповідає законодавству за своєю формою (розділене на декілька частин) та змістом в графі 33 не зазначено обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано згідно п. 6 ст. 54 МКУ, не надано вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених ч. 3 ст. 53 МКУ, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

- при умовах поставки FCA-Курськ витрати, пов`язані з навантаженням товару на транспортний засіб, має сплатити Постачальник і такі витрати включені до ціни.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.

Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 23.11.2020 на територію митного посту «Слобожанський» прибув вантаж - біоксеальна орієнтована поліпропеленова плівка, код УКТЗЕД в кількості 18296,6 кг. автотранспортним засобом за державним номером BA7133AE/BA7747XX, згідно Договору поставки №БКП.10163 від 01 липня 2018 року на умовах поставки товару FCA-Курск, РФ від постачальника ТОВ «БИАКСПЛЕН», РФ до Покупця ТОВ «АЛЛАН-ПАК», Україна.

Ціну вказаного товару ТОВ «АЛЛАН-ПАК» визначено за контрактом, а саме: договором поставки №БКП.10163 від 01 липня 2018 року, Доповненням №1 від 28.06.2019 та Доповненням №2 від 17.01.2020, рахунком-фактурою №201118/000000011 від 18.11.2020, рахунком-проформою №EБК00000896 від 16.11.2020, платіжним дорученням в іноземній валюті №73 від 17.11.2020, повідомленням про ціни на листопад 2020 від виробника від 01.11.2020, висновком Держзовнішінформу №6257385 від 20.11.2020, копією декларації країни відправлення №10131010/181120/0190002 від 19.11.2020.

Транспортні витрати, як складова митної вартості підтверджуються Договором (контрактом) про перевезення №17/11 від 17.11.2020, рахунком-фактурою про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №599 від 23.11.2020, розрахунком транспортних витрат №23/11 від 23.11.2020.

23.11.2020 була подана декларація ІМ-40 № UА110130/2020/034036 від 23.11.2020 на розмитнення товару, до якої додавались наступні документи:

- рахунок-проформа №ЕБК00000896 від 16.11.2020,

- рахунок-фактура №201118/000000011 від 18.11.2020,

- платіжне доручення №73 від 17.11.2020,

- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг №599 від 23.11.2020,

- заява на транспортне перевезення №17/11 від 17.11.2020,

- договір про надання транспортних послуг на перевезення товару автомобільним транспортом в міжнародному сполученні від 17.11.2020 №17/11,

- доповнення до зовнішньоекономічного договору №1 від 28.06.2019,

- доповнення до зовнішньоекономічного договору №2 від 17.01.2020,

- зовнішньоекономічний договір купівлі-продажу від 01.07.2018 №БКП.10163,

- договір про перевезення №30/10/2020 від 30.10.2020,

- висновок Держзовнішінформ №6257385 від 20.11.2020,

- повідомлення про ціни на листопад б/н від 01.11.2020,

- копія митної декларації країни відправлення №10131010/181120/0190002 від 19.11.2020.

Під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митницею підприємству було направлено електронне повідомлення №1 від 23.11.2020 відповідно до якого виявлені розбіжності у наданих документах, які впливають на числове значення митної вартості, а також встановлено, що подані Позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів.

Інспектором митниці в повідомлені №1 від 23.11.2020 було визначено наступні розбіжності в наданих до оформлення документах:

- в наданому до митного контролю рахунку від 18.11.2020 №201118/000000011 міститься до документу від 17.11.2020 №47900, який названо платіжно-розрахунковим. В той же час як платіжний документ датується від 17.11.2020 та має номер №73, він містить посилання на рахунок-проформу від 16.11.2020 №ЕБК00000896. Таким чином, в наступному рахунку, що наданий до митного контролю, який датується від 18.11.2020 №201118/000000011 має бути розрахунковий документ з номером №73 та датою 17.11.2020. Документ від 17.11.2020 №47900, що зазначений у рахунку №201118/000000011 до митного контролю не наданий, хоча зазначений в документі, як платіжно-розрахунковий.

- поставка товару здійснюється згідно контракту від 01.07.2018 №БКП.10163 на умовах поставки FCA-Курск (пп. 3.3 контракту). Контрактом передбачено, що ціна товару зазначаються у рахунках (п. 2.1) п. 2.3 контракту визначено валюту контракту долар США (код 840). В п. 2.7 зазначено, що всі витрати пов`язані із платежем несе покупець, в тому числі комісії банків-кореспондентів. В частині контракту передбачений такий банк-кореспондент із зазначенням реквізитів банку. Додаткова угода до вищезазначеного контракту від 28.06.2019№1 також містить найменування та реквізити банка-кореспондента. При цьому в наданому до митного контролю платіжному документі від 17.11.2020 №73 в гр. 56 банк-кореспондент відсутній. Враховуючи наявність такого банку в договорі та враховуючи валюту контракту долар США (код 840) такий банк-кореспондент має бути зазначений у гр. 56 як банк посередник, крім того, згідно умов договору Покупець несе витрати пов`язані із комісійними платежами в тому числі комісії банків-кореспондентів. Крім того, в наданому платіжному документі в верхній частині в графі «Дата надходження», підпис, штамп банку» фігурує кольоровим штамп та підпис, проте у відповідній графі для штампу та підпису в нижній частині документа в графі «Дата виконання, підпис, штамп» банку» відсутні будь-які відмітки;

- відсутній документ рахунку-проформи заявлений до митного контролю за яким здійснено розрахунок за товар №ЕБК00000869 від 16.11.2020. В той час згідно наданих до митного контролю документів саме цей документ є підставою здійснення передплати за товар.

Листом від 24.11.2020 №715 директором імпортера повідомлено про відсутність можливості надати додаткові документи у передбачений законодавством термін та прохання продовжити здійснення митних процедур на підставі всіх наданих та доданих документів.

За результатом проведеної митної оцінки та процедури консультацій з декларантом, митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA110130/2020/000142/1 від 24 листопада 2020 року, згідно з яким відкоригована задекларована митна вартість товару із застосуванням резервного методу з використанням наявної у митного органу інформації щодо вартості оцінюваного товару, раніше ввезеного на підставі положень ст. 59 МКУ (митну вартість скориговано за інформацією попередніх митних оформлень товару, ввезеного на співставних обсягах, на комерційних умовах FCA-Курськ, за поставкою від безпосереднього виробника товару ТМ «Биаксплен» за ЕМД від 03.10.2020 №UA100070/2020/431537 до рівня 1,7107 дол. США/кг (а.с. 95-97).

В обґрунтування рішення зазначено, що причинами, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано є неподання декларантом всіх запрошених документів, відсутність відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості та наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах, що не дає можливість митному органу перевірити декларування всіх складових митної вартості у повному обсязі.

24.11.2020 для митного оформлення вантажу була подана ЕМД UA110130/2020/034316 згідно з п.2 ст. 55 МК України з використанням фінансової гарантії в розмірі 24043,59 грн.

ТОВ «АЛЛАН-ПАК» згідно з п. 9 ст. 55 МК України, надіслало скаргу від 10.12.2020 №746 на рішення про коригування митної вартості №UA110130/2020/000142/1 від 24.11.2020.

Скаргою ТОВ «АЛЛАН-ПАК» від 10.12.2020 №746 відповідно до положень частини 9 статті 55 МК України надано копії додаткових документів:

- лист ТОВ «АЛЛАН-ПАК» №715 від 24.11.2020;

- лист ТОВ «БИАКСПЛЕН (РФ) №11 від 01.11.2020;

- лист ТОВ «БИАКСПЛЕН (РФ) №20 від 19.11.2020.

За результатом розгляду скарги митниця листом від 16.12.2020 №7.5-08-02-2/15/13/12341 повідомила Позивача про те, що вказані документи (листи від 24.11.2020 №715, від 01.11.2020 №11, від 19.11.2020 №20) розглядались митним органом під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості за ЕМД від 23.11.2020 №UA110130/2020/034036 (відмовлена), а інформація про їх розгляд наведена в гр. 18, 33 рішення та у повідомленнях від 24.11.2020, якими надсилалось рішення та зміст графи 33 цього рішення Позивачу.

У вказаному листі Відповідач, також, зазначив про те, що ПІК АСМО «Інспектор» з технічних причин, обумовлених обмеженням по кількості символів, не дає можливості відправити декларанту зміст гр. 33 рішення у повному обсязі, тому її зміст відправлено окремим повідомленням, що не заборонено чинним законодавством. Відповідно до відомостей АСМО «Інспектор» рішення та зміст гр. 33 рішення відправлено декларанту двома повідомленнями 24.11.2020 о 14 год. 40 хв., а декларантом отримано їх цього ж дня о 15 год. 35 хв. та о 15 год. 37 хв. (а.с. 49-56).

Правомірність прийняття Відповідачем рішення про коригування митної вартості товару №UA110130/2020/000142/1 від 24.11.2020 року є предметом судового розгляду у даній справі.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Приймаючи рішення по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновків, зокрема про те, що враховуючи встановлені у цій справі обставини та відсутність правових підстав для застосування попередніх методів визначення митної вартості товарів, Відповідач при прийнятті спірного рішення про коригування митної вартості заявленого Позивачем товару діяв в межах наданих повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством України.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

В даному випадку, спірним є питання наявності правових підстав для коригування заявленої Позивачем митної вартості за основним методом визначення митної вартості та застосування митним органом резервного методу.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як встановлено статтею 52 Митного кодексу України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Декларація митної вартості подається у разі: 1) якщо до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати, зазначені у частині десятій статті 58 цього Кодексу, і якщо вони не включалися до ціни; 2) якщо з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, виділено витрати, зазначені у частині одинадцятій статті 58 цього Кодексу; 3) якщо покупець та продавець пов`язані між собою.

Згідно з частинами восьмою дев`ятою цієї статті у декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене.

Відомості, зазначені у частині восьмій цієї статті, є відомостями, необхідними для митних цілей.

Статтею 53 Митного кодексу України передбачено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Відповідно до статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний: 1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування; 4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються:

у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;

Згідно з частиною шостою цієї статті митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Як зазначено вище, підставою для коригування митної вартості є встановлення в ході здійснення митного контролю наявності розбіжностей в поданих для митного оформлення документах, які, на думку Відповідача, унеможливлюють перевірку числового значення митної вартості імпортованого товару.

Судом встановлено, що декларантом для підтвердження обґрунтованості заявленої у деклараціях митної вартості товару подані документи, передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України.

При перевірці правильності визначення митної вартості товару Київською митницею Держмитслужби встановлено, що документи, які надані для митного оформлення товару, не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості та містять розбіжності.

З матеріалів справи встановлено, що умовами договору №БКП.10163 від 01.07.2018 закріплено, що 01 липня 2018 року ціна товару вказується у рахунках на оплату на кожну конкретну партію товару (п.2.1). Оплата здійснюється в доларах США (код валюти 840) (п.2.3). Всі витрати, пов`язані з будь-якою формою платежу, включаючи комісії банків кореспондентів, лежать на Стороні, яка здійснює платіж (п.2.7). Умови поставки товару - FCA-Курск (а.с. 12).

При цьому, у розділі 14 договору №БКП.10163 від 01.07.2018 містяться реквізити банка-кореспондента: The Bank of New York Mellon, New York, про що також зазначено у Додатковій угоді про пролонгацію до вищезазначеного контракту від 28.06.2019 №1.

За результатами перевірки документів та відомостей, доданих до спірної ЕМД, митним органом було встановлено, що в наданому до митного контролю платіжному документі від 17.11.2020 №73 в графі 56 банк-кореспондент відсутній.

На підставі вищевказаних даних митний орган з огляду на наявність такого банку в договорі та враховуючи валютуконтракту (долар США (код 840), вважає, що такий банк-кореспондент має бути зазначений у графі 56 як банк-посередник, крім того, згідно з умовами договору покупець несе витрати, пов`язані із комісійними платежами, в тому числі комісії банків-кореспондентів.

Однак, суд не погоджується з викладеним висновком Відповідача. Так, частиною 10 статті 58 МК України визначено вичерпний перелік витрат, які додаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. При цьому, комісія банків-посередників за здійснення платежу до цього переліку не входить, а тому, не впливає на складові митної вартості.

Згідно з частиною 11 статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті.

Колегія суддів зауважує, що обов`язковість зазначення банка-посередника в платіжному документі нормативними документами не передбачена, а тому твердження Відповідача про обов`язковість цієї інформації є припущенням.

Між тим, ідентифікація наданого платіжного доручення до сплати коштів саме за надану до митного оформлення партію товару підтверджується іншою інформацією з платіжного доручення: номером та датою контракту, номером та датою рахунку-фактури, сумою за поставлену партію товару, назвою отримувача коштів та назвою відправника. Крім того, в усіх наданих платіжних документах зазначено постачальника, покупця, номера валютних рахунків, номер контракту, номер рахунку на передплату, вартість партії, які у сукупності ідентифікують передплату коштів саме за імпортовану партію товару.

При цьому, форма платіжного документу та його візування посадовими особами банку відповідає вимогам НБУ, що підтверджується здійсненням банком платежу за даним платіжним документом. Водночас, відповідно до чинного законодавства України банки, що здійснюють валютні операції, є агентами валютного контролю і саме на них покладено обов`язок перевіряти правильність заповнення платіжних документів.

Стосовно доводів відповідача про те, що в наданих до митного оформлення рахунках-фактурах, які супроводжували відповідну партію товару, в графі «платіжно-розрахунковий документ» зазначено номер, що не відповідає номеру платіжного доручення в валюті, яким перераховувались кошти покупцем на валютний рахунок постачальника. В той час як платіжний документ, а саме відповідне платіжне доручення покупця в валюті, яке має посилання на відповідний рахунок-проформу, датується від іншого числа та має інший номер, суд зазначає наступне.

постачальником за умовами договору від 01.07.2018 №БКП.10163 є ТОВ «БИАКСПЛЕН» - суб`єкт Російської Федерації (РФ), який при заповнені рахунку-фактури повинен діяти за законами РФ та внутрішніми наказами.

Згідно з листом постачальника - ТОВ «БИАКСПЛЕН» № 11 від 01.11.2020, в рахунку-фактурі в розділі «До платіжно-розрахункового документу» автоматично вказується вхідний номер платіжного доручення, завантаженого з Клієнт-банку. Номер є порядковим та привласнюється в програмі ClientOffice відповідного банку і в подальшому вивантажується в систему 1С, де надалі автоматично переноситься в рахунок-фактуру як платіжно-розрахунковий документ із наданим номером. Таким чином, в графі платіжно-розрахунковий документ зазначається номер та дата документу, яким банк після продажу валюти зараховує рублі РФ на р/р постачальника. При цьому, до платіжного доручення українського імпортера на перерахунок валюти за контрактом графа «платіжно-розрахунковий документ» не має відношення. Відповідно до абз.2 п.2 ст.169 Податкового кодексу Російської Федерації ця обставина не перешкоджає ідентифікувати продавця, покупця товарів (робіт, послуг, майнових прав), найменування товарів (робіт, послуг, майнових прав), їх вартість, а також податкову ставку і суму податку, пред`явлену постачальнику, і не є підставою для відмови в прийнятті до розрахунку цього рахунку-фактури.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції вважає, що рахунок-фактура є належним та достовірним доказом для підтвердження складової митної вартості, а саме ціни товару на умовах FСА Курськ.

Матеріалами справи підтверджується, що лист-роз`яснення №11 від 01.11.2020 додавався до митного оформлення ЕМД, однак, митним органом вказану обставину не було взято до уваги.

Крім того, у відповідності до пункту 4 частини 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

У даній справі судом встановлено, що під час митного оформлення Позивач надавав до ЕМД завірену копію українським банком відповідного платіжного доручення, в якому зазначено експортера, імпортера, договір, рахунок на передплату, що узгоджується із вимогами Митного кодексу України. В той час як платіжно-розрахунковий документ стосується зарахування коштів в рублях РФ між резидентом РФ - експортером та банком, в якому він обслуговується.

Щодо зауважень Відповідача про те, що в наданих платіжних документах у верхній частині в графі «Дата надходження, підпис, штамп банку» фігурує кольоровий штамп та підпис, проте у відповідній графі для штампу та підпису в нижній частині документа в графі «Дата виконання, підпис, штамп банку» відсутні будь-які відмітки, суд зауважує, що електронне платіжне доручення це електронний документ, який завіряється електронними підписами та печатками директора, бухгалтера та банківського співробітника і для його перегляду на екрані монітору необхідно відповідне програмне забезпечення та ключі доступу. В той же час, у роздрукованому вигляді електронне платіжне доручення в іноземній валюті або банківських металах не відображає електроні підписи та печатки посадових осіб банку.

Матеріалами справи підтверджується, що надана до митного оформлення копія платіжного доручення є копією роздруківки електронного платіжного доручення, підписаного кваліфікованим електронним підписом Позивача та його посадової особи (директора), які на роздруківці не зазначаються. При цьому, банк-кореспондент (АТ «ПРОКРЕДИТ БАНК», місцезнаходження: 03115, Київ, пр.. Перемоги, 107а) є резидентом України і діє згідно з вимогами чинного законодавства, а тому завірені підписом посадової особи банку та штампом банку копії роздрукованого платіжного доручення є належним доказом підтвердження митної вартості.

Стосовно доводів митного органу щодо того, що в наданій до митного контролю митній декларації країни відправлення в графі 44 відсутній документ рахунку-проформи, заявлений до митного контролю, за яким здійснено розрахунок за товар. В той час як згідно із наданих до митного контролю документів саме цей документ є підставою здійснення передплати за товар, суд вважає за необхідне зазначити, що до митного оформлення позивачем надано експортну декларацію для додаткового підтвердження умов поставки, вартості партії товару на умовах FСА-Курськ як складової митної вартості, в ній зазначено постачальника, покупця, номер автомобілю, номер контракту, номер рахунку-фактури, вартість партії, які ідентифікують передплату коштів саме за імпортовану партію товару.

Згідно із пунктом 3 частини 2 статті 52 МК України рахунок-проформа обов`язковий, якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу, що не відповідає умовам поставки зазначеного товару. Також, експортна декларація не входить до переліку документів, зазначених в частині 2 статті 55 МК України, а тому, вимога відповідача про надання вказаних документів протирічить частині 3 статті 53 МК України.

Сама по собі відсутність рахунку на передплату в 44 графі експортної декларації не спростовує умови поставки та вартість партії на умовах FСА-Курськ.

Таким чином, копія митної декларації країни відправлення є належним та достовірним доказом для підтвердження такої складової митної вартості, як вартість партії товару на умовах FСА-Курськ. Тим більше, що з іншої інформації, зазначеної в декларації, можна ідентифікувати продавця, покупця, товар, кількість та вартість товару, а тому це належний та достовірний документ для додаткового підтвердження рівня митної вартості.

Щодо посилань Відповідача на не завірення Позивачем належним чином наданих до митного оформлення паспортів якості, колегія суддів звертає увагу на те, що вказані документи, які стосуються не ціни, а якості товару, відсутні серед виключного переліку документів, які подаються декларантом для підтвердження митної вартості та не можуть бути підставою для відмови декларанту у застосуванні основного методу визначення митної вартості такого товару.

Стосовно аргументів Відповідача про ненадання Позивачем додатково витребуваних документів слід зазначити те, що хоча митний орган і має повноваження витребувати додаткові документи, але такі повноваження, відповідно до ст. 53 МК України, обумовлені необхідністю перевірки правильності визначення митної вартості, що вказує на те, що митний орган може витребувати ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Оскільки у спірному випадку Позивачем було надано до митного оформлення документи, які дозволяли ідентифікувати поставлений товар, а також дозволяли обчислити та перевірити митну вартість, заявлену декларантом, то сам факт подання декларантом не всіх додаткових документів, не міг бути підставою для відмови в митному оформленні товару.

При цьому слід звернути увагу і на те, що митним органом не було обґрунтовано те, яким чином ненадані позивачем додатково витребувані документи, могли б вплинути на визначену митну вартість товару.

З огляду на викладене, враховуючи аргументи Відповідача, які, на його думку, не дозволяли перевірити правильність заявленої митної вартості, приймаючи до уваги вказані обставини прийняття митним органом рішення про коригування митної вартості, суд апеляційної інстанції вважає що встановлені у цій справі обставини не дають підстав для висновку про те, що надані декларантом до митного оформлення документи не підтверджували числові значення митної вартості та не дозволяли визначити митну вартість товару за основним методом.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що надані Позивачем документи у своїй сукупності підтверджують заявлену підприємством митну вартість та її складові частини, не мають розбіжностей, відомості про визначення митної вартості в цих документах базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, що спростовує висновки митного органу щодо відсутності таких підтверджень.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи не повно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, однак зроблені судом першої інстанції висновки не відповідають фактичним обставинам справи, тому рішення суду першої інстанції у даній адміністративній справі від 22 березня 2021 року підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на вищевикладене та з урахуванням наявності підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення позовних вимог, колегія суддів здійснює розподіл судових витрат шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці Держмитслужби () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЛАН-ПАК» () судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 5255 (п`ять тисяч двісті п`ятдесят п`ять) гривень 00 копійок, з яких: 2102 грн. судовий збір за подання позовної заяви, 3153 грн. судовий збір за подання апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 311, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЛАН-ПАК» задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 березня 2021 року по справі №160/101/21 скасувати.

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЛАН-ПАК» - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA110130/2020/000142/1 від 24 листопада 2020 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці Держмитслужби () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЛАН-ПАК» () судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 5255 (п`ять тисяч двісті п`ятдесят п`ять) гривень 00 копійок.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - суддя В.В. Мельник

суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов