Справа № 640/11953/21
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Кармазін О.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2021 року Справа № 640/11953/21

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Федотова І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ВІА-ТУР» на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 червня 2021 року у справі

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ВІА-ТУР»

до Головного управління Державної податкової служби в м. Києві

про скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Історія справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІА-ТУР» (далі - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби в м. Києві про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 08.05.2020 № .

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 травня 2021 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення її недоліків.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 червня 2021 року позовну заяву повернуто у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду з цим позовом за відсутності поважних причин.

Постановляючи таку ухвалу, суд виходив з того, що законодавством установлено десятиденний строк на оскарження рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 08.05.2020 № , що є предметом спору в цій справі, але позивач такий строк пропустив.

При цьому, суд звернув увагу на те, що надані позивачем докази на підтвердження поважності пропуску вказаного строку звернення до суду, зокрема акт про відібрання зразків почерку та заява до правоохоронних органів, складені після залишення його позовної заяви в цій справі без руху.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на те, що він не отримував відповідних рішень податкового органу і лише після залишення його позову без руху дізнався про їх вручення невідомій особі, у зв`язку з чим склав відповідний акт, звернувся із заявою про злочин до Печерського ВП та до керівництва Укрпошти щодо проведення службового розслідування.

На переконання апелянта зазначені обставини безпідставно не були враховані судом першої інстанції при вирішенні питання щодо поновлення йому строку звернення до суду з цим позовом.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що ухвала суду першої інстанції прийнята з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про повернення позовної заяви.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.07.2021 було відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою позивача, встановлено строк для подання відзиву на неї та призначено судовий розгляд справи.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.07.2021 та від 13.09.2021 витребувано додаткові докази у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню з наступних підстав.

Нормативно-правове обґрунтування.

Так, відповідно до частин першої, третьої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску має право: оскаржувати в установленому законом порядку рішення органу доходів і зборів та Пенсійного фонду та дії, бездіяльність його посадових осіб.

Згідно з ч. 14 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» суми пені та штрафів, передбачених цим Законом, підлягають сплаті платником єдиного внеску протягом десяти календарних днів після надходження відповідного рішення. Зазначені суми зараховуються на рахунки податкових органів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для зарахування єдиного внеску або на єдиний рахунок. При цьому платник у зазначений строк має право оскаржити таке рішення до податкового органу вищого рівня або до суду з одночасним обов`язковим письмовим повідомленням про це податкового органу, яким прийнято це рішення.

Оскарження рішення податкового органу про застосування фінансових санкцій зупиняє перебіг строку їх сплати до винесення центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, або судом рішення у справі. Строк сплати фінансових санкцій також зупиняється до ухвалення судом рішення у разі оскарження платником єдиного внеску вимоги про сплату недоїмки, якщо застосування фінансових санкцій пов`язано з виникненням або несвоєчасною сплатою суми недоїмки.

У разі якщо платник єдиного внеску не сплатив зазначені в рішенні суми протягом десяти календарних днів, а також не повідомив у цей строк податковий орган про оскарження рішення, таке рішення передається державній виконавчій службі в порядку, встановленому законом.

Згідно зі ст. 123 КАС України в разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву

Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що процесуальний строк звернення особи до суду з адміністративним позовом у справах щодо оскарження рішень податкових органів, винесених в порядку Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», становить десять днів з дня отримання копії такого рішення.

Разом з тим, КАС України регламентовано повноваження суду поновити особі строк звернення до суду з адміністративним позовом за наявності поважних причин його пропуску.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем дійсно було пропущено 10-денний строк звернення до суду з цим позовом.

Разом з тим, в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом ТОВ «Віа-Тур» зазначає, що воно не отримувало відповідних рішень податкового органу і підпис на рекомендованому поштовому повідомленні «Новіков» належить не представнику товариства, а іншій невідомій особі, у зв`язку з чим ТОВ «Віа-Тур» в особі директора Мазура С.П. звернулося до правоохоронних органів, до керівництва Укрпошти та склало акт відібрання зразків підпису.

Апеляційний суд установив, що предметом судового оскарження в цій справі є рішення ГУ ДПС у м. Києві від 08.05.2020 № про застосування штрафних санкцій.

15.05.2020 таке рішення було оскаржено позивачем до ДПС України.

09.06.2020 ДПС України прийнято рішення про відмову в задоволенні скарги позивача.

Копію вказаного рішення ДПС України було направлено позивачу зворотнім поштовим повідомленням.

Згідно з відомостями у вказаному поштовому повідомленні, воно поштове відправлення отримано 11.06.2020 представником позивача.

Позивач звернувся до керівництва Укрпошти щодо надання роз`яснень про обставини вручення відповідного поштового відправлення і встановлення особи, яка вчинила підпис про його отримання.

Листом від 10.03.2021 № 1853-В-1186-В Укрпоштою повідомлено позивача про неможливість надання витребуваної ним інформації у зв`язку зі спливом шестимісячного строку зберігання.

Зазначений лист позивачем отримано 29.03.2021.

27.04.2021 позивач, стверджуючи, що ним не було отримано копії рішення ДПС України про розгляд його скарги, звернувся до суду з цим позовом.

27.05.2021 позивач звернувся до Печерського УП ГУ НП м. Києва із заявою про вчинення кримінального правопорушення невстановленими працівниками поштового зв`язку 042 відділення Укрпошти кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 358 Кримінального кодексу України /т. 1 а.с. 37/.

Таким чином, колегія суддів звертає увагу на те, що матеріали справи не містять беззаперечних доказів, які б надавали підстави стверджувати про отримання позивачем копії рішення ДПС від 09.06.2020 про результатами розгляду його скарги на рішення ГУ ДПС у м. Києві від 08.05.2020 № та, відповідно, про перебіг строку звернення до суду з цим позовом.

Водночас, приймаючи до уваги вищевказані докази, колегія суддів відхиляє наданий позивачем акт про відібрання зразків почерку /т. 1 а.с. 17/, оскільки приналежність підпису особі може бути встановлена в рамках проведення почеркознавчої експертизи особами (експертами), які володіють спеціальними знаннями в цій галузі, а не шляхом створення комісії на підприємстві у складі директора та його заступниками, які такими фахівцями не є та не мають кваліфікацію експертів у відповідній галузі.

Разом з тим, аналізуючи всі докази, що містяться в цій справі та доводи апелянта, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність достатніх та необхідних правових підстав вважати, що позивачем було пропущено строк звернення до суду з адміністративним позовом у цій справі без поважних причин.

При цьому, судова колегія враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні від 04.12.1995 у справі «Беллет проти Франції», в якому Суд зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні від 27.06.2000 у справі «Ілхан проти Туреччини» Європейський суд з прав людини зазначив, що правило встановлення обмежень звернення до суду у зв`язку з пропуском строку повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично, не має абсолютного характеру і перевіряючи його виконання слід звернути увагу на обставини справи.

У рішенні від 13.01.2000 у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та в рішенні від 28.10.1998 у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог, що є порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки ЄСПЛ є джерелом права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було неповно встановлено обставини справи та порушено норми процесуального права, що призвело до передчасного вирішення питання про повернення позовної заяви через пропуск строку звернення до суду та порушення права позивача на доступ до суду.

Відповідно до ст. 320 КАС України у редакції, чинній на момент розгляду колегією суддів апеляційної скарги, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Отже, апеляційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю «ВІА-ТУР» підлягає задоволенню, ухвала Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 червня 2021 року - скасуванню, а справа направлення для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ВІА-ТУР» - задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 червня 2021 року - скасувати та направити справу для продовження розгляду до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Повний текст судового рішення виготовлено 06 жовтня 2021 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: О.В. Карпушова

І.В. Федотов