Справа № 826/4858/16
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2021-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №826/4858/16 Суддя (судді) першої інстанції: Костенко Д.А.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ключковича В.Ю.,

суддів Беспалова О.О.,

Грибан І.О.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Київського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Міністерства оборони України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Київського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Міністерства оборони України, в якій позивач просив суд:

- визнати дії Київського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки та Міністерства оборони України протиправними;

- зобов`язати Міноборони України виплати позивачу одноразову грошову допомогу у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності, а саме 172 050,00 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.06.2021 позов задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо не прийняття рішення про призначення або про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 ; зобов`язано Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення або про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 ; відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову в іншій частині.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Міністерство оборони України подало апеляційну скаргу, з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.06.2021 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі відповідач 2 вказує, що оскільки позивачем до заяви не додано документ, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або не навмисного спричинення собі тілесного ушкодження то він немає права на виплату одноразової грошової допомоги на у зв`язку з настанням інвалідності.

28.09.2021 до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить залишити таку без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Позивач вважає, що якщо у відповідача 2 є сумніви щодо обставин при яких він отримав поранення, то саме на нього в силу приписів ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України покладається обов`язок доказування своєї правової позиції.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 проходив військову службу у період з вересня 1986 по жовтень 1989 на території Народної республіки Ангола, у т.ч. з 12.11.1986 по 13.12.1986 та з 09.07.1987 по 10.08.1986 приймав безпосередню участь в бойових діях, що підтверджується копією свідоцтва про хворобу №ІІІ від 03.02.1998, виданого Головним військовим клінічним госпіталем (підстава: виписка із особової справи на підставі наказу 10 ГУГШ №0194 від 01.10.1989).

У 1998 році позивача звільнено з військової служби у відставку, що підтверджується копіями витягу з наказів начальника Генерального штабу ЗС України (по особовому складу) від 22.04.1998 №103 та витягу з наказу Начальника Київського військового інституту управління і зв`язку від 11.06.1998 №119 (по стройовій частині).

Відповідно до копії довідки до акта огляду МСЕК від 02.07.2007 Серія КБ-1 №021079 ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності довічно у зв`язку із захворюванням зв`язаним з виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку.

07.12.2015 позивач звернувся до відповідача 1 із заявою від про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності.

Відповідач 1 направив подану заяву до Департаменту фінансів Міністерства оборони України.

Відповідач 2 повернув подані документи з тих підстав, що вони не відповідають вимоги постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975. Як вбачається з листа Департаменту фінансів Міноборони України від 31.12.2015 №248/3/6/4196 підставою повернення документів без їх розгляду стало те, що інвалідність позивачу встановлена до 01.01.2014, тому згідно із ст. 58 Конституції України на ОСОБА_1 не поширюється дія Закону України від 04.07.2012 №5040-VI «Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців» та прийнятої на його виконання постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975.

Також, листом Київського МВК від 19.01.2016 №67 позивачу повідомлено про повернення документів без реалізації та зазначено підстави повернення.

Позивач вважає, що такі дії відповідачів є протиправними, відтак ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом своїх прав.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що відповідач 2 протиправно, не маючи відповідних повноважень, повернув заяву без розгляду та не виніс жодне рішення по суті заяви, відтак належним способом захисту прав позивача є визнання протиправною бездіяльності Міноборони України та зобов`язання відповідача 2 прийняти рішення за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 .

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до п. 1 ст. 16 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон №2011-XII) одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (одноразова грошова допомога), гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

За приписами пп. 4 п. 2 ст. 16 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Наведені положення Закону №2011-XII викладені у редакції Закону України від 04.07.2012 №5040-VI «Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців», який набрав чинності з 01.01.2014 і згідно з п. 2 Прикінцевих положень якого встановлено, що дія цього Закону не поширюється на осіб, стосовно яких до набрання чинності цим Законом прийнято рішення про виплату їм одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, або які отримали замість зазначеної допомоги інші компенсаційні виплати відповідно до законодавства.

Суд першої інстанції вірно зауважив, що у листі Департаменту фінансів Міноборони України не зазначено що до 01.01.2014 стосовно позивача прийнято рішення про виплату одноразової грошової допомоги або він отримав замість зазначеної допомоги інші компенсаційні виплати відповідно до законодавства.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що висновок Департаменту фінансів Міноборони України про те, що Закон №2011-XII у редакції, чинній з 01.01.2014, та постанова Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 не поширювали свою дію на позивача є помилковим та не відповідає п. 2 Прикінцевий положень Закону України від 04.07.2012 №5040-VI «Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців».

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 29.01.2019 у справі №336/2660/17 (2-а/336/285/2017), від 07.02.2019 року у справі № 816/1266/16, від 30.11.2020 року у справі № 336/1933/17(2-а/336/198/2017), від 14.04.2021 у справі №640/7089/17.

Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» (далі - Порядок №975), встановлено, що допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяв на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Відповідно до п. 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Днем виникнення права на одноразову грошову допомогу у позивача є 02.07.2007 (дата встановлення інвалідності), а отже, відповідно до приписів п. 3 Порядку №975, виплата одноразової грошової допомоги повинна здійснюватися на підставі нормативно-правових актів, які були чинні на момент встановлення ОСОБА_1 інвалідності.

Зазначена правова позиція узгоджується з практикою Верховного Суду, викладеною в постанові від 04.10.2018 в адміністративній справі №583/3021/15-а.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що оскільки позивачу інвалідність вперше встановлена у 2007 році, Міністерство оборони України зобов`язане було розглянути направлені від Київського обласного військового комісаріату документи позивача у відповідності до Порядку №499, незважаючи на те, що позивач набув право отримання одноразової виплати в 2007, а звернувся про виплату одноразової грошової допомоги лише у 2015 році.

Керуючись п. 9 ст. 16-3 Закону №2011-XII порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 2 Порядку №975 особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги:

допомога, що була призначена, виплачується відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 №499, Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2007 №284, і Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності співробітників кадрового складу розвідувальних органів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.11.2007 №1331;

допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Згідно з п. 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі встановлення інвалідності дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Як вбачається з довідки МСЕК, інвалідність ІІ групи встановлена ОСОБА_1 02.07.2007, а відтак призначення і виплата допомоги здійснюється відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 №499 (далі Порядок №499).

За приписами п. 7 Порядку №499 керівник уповноваженого органу подає в 15-денний строк з дня реєстрації документів головному розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 3 і 4 цього Порядку.

Головний розпорядник коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів на їх підставі рішення про призначення одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або в разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом її перерахування уповноваженим органом на рахунок в установі банку, зазначений одержувачем виплати, або через касу уповноваженого органу.

Порядок оформлення документів для виплати компенсаційних сум та одноразової грошової допомоги врегульовано розділом IV Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військово- службовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затвердженого наказом Міноборони від 14.08.2014 №530 (далі Положення №530).

Згідно з п. 4.7 Положення №530 (у редакції від 14.08.2014) документи на одержання одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності особам, звільненим з військової служби (зборів, резерву), оформляє та подає в Департамент фінансів Міністерства оборони України обласний військовий комісар за місцем проживання цих осіб.

Пункт 4.8 Положення №530 визначає, що висновок стосовно можливості виплати одноразової грошової допомоги подається відповідними органами в 15-денний строк з дня реєстрації документів до Департаменту фінансів Міноборони.

Якщо документів, необхідних для прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги, немає, уповноважений орган письмово повідомляє заявника та в разі необхідності надає допомогу в їх оформленні.

Керуючись п. 4.10 Положення №530 Департамент фінансів Міноборони доводить рішення головного розпорядника коштів про виплату одноразової грошової допомоги до розпорядників коштів другого ступеня, обласних військових комісаріатів, військових частин та здійснює переказ коштів на реєстраційні рахунки (в установах Державного казначейства України) розпорядників коштів другого ступеня, обласних військових комісаріатів, військових частин, які фінансуються через Департамент фінансів Міноборони.

Матеріалами справи підтверджено, що заява позивача і документи направлені до Департаменту фінансів Міноборони України, але відповідач 2 у місячний строк не прийняв рішення про призначення або про відмову у призначенні ОСОБА_1 грошової допомоги відповідно до вимог законодавства.

Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції Лист Департаменту фінансів Міноборони України, яким повернуто документи позивача без реалізації не є рішенням головного розпорядника про призначення або про відмову у призначенні грошової допомоги. Крім того, законодавством, чинним на час розгляду заяви позивача, не було передбачено повернення Департаментом фінансів Міноборони документів без реалізації.

Відтак є вірним висновок суду першої інстанції, що не прийнявши рішення про призначення або про відмову у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги, відповідач 2 допустив бездіяльність, яка порушила право ОСОБА_1 на розгляд його заяви про призначення одноразової грошової допомоги і отримання кінцевого рішення по суті порушеного позивачем питання.

Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що у даному випадку належним способом захисту прав позивача буде зобов`язання відповідача 2 прийняти рішення за наслідком повторного розгляду заяви ОСОБА_1 .

При цьому, таке рішення суду не є втручанням у дискреційні повноваження державного органу, оскільки не зобов`язують державний орган прийняти певне рішення, а вказує на необхідність розгляду звернення позивача у встановленому Законом порядку.

Зазначені додатково в апеляційній скарзі підстави для відмови позивачу в задоволенні позовних вимог, як то відсутність документу про причини та обставини поранення, не можуть бути оцінені колегією суддів, оскільки вказане не було підставою повернення ОСОБА_1 поданих ним документів.

Оскільки рішення суду першої інстанції не оскаржується сторонами в іншій частині, то колегія суддів не надає оцінки такій частині рішення суду першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, який відповідачем в даному випадку не виконаний.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції винесене з дотриманням норм процесуального та матеріального права, судом першої інстанції встановлено всі обставини, що мають значення для справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді О.О. Беспалов

І.О. Грибан