Справа № 420/15644/21
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2021-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Аракелян М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (; вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65014) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

30 серпня 2021 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, у якій позивач просить суд:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з відмови, листом №14030-14575/C-02/8-1500/21 від 16 серпня 2021 року, ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті суми компенсації втрати частини доходів, за період з 03 вересня 2001 року по 30 вересня 2004 року, у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії в розмірі 4203,78 грн.;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати ОСОБА_1 суму компенсації втрати частини доходів, за період з 03 вересня 2001 року по 30 вересня 2004 року, у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії в розмірі 4203,78 грн.;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області виплатити ОСОБА_1 суму компенсації втрати частини доходів, за період з 03 вересня 2001 року по 30 вересня 2004 року, у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії 4203.78 грн.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями адміністративна справа №420/15644/21 о 12:40:23 розподілена на суддю Аракелян М.М.

Ухвалою суду від 06.09.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до положень ст. 263 КАС України.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що за наслідками виконання рішення суду у справі №420/11397/20 Головним управлінням нараховано заборгованість по пенсії позивачки за період з 03.09.2001 року по 30.09.2004 року. Виплата здійснена 07.05.2021 року. Вказане слугує підставою для застосування положень Закону №2050-ІІІ та нарахування та виплати суми компенсації втрати частини доходів, за період з 03 вересня 2001 року по 07 травня 2021 року, у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії в розмірі 4203,78 грн. Вважаючи незаконною відмову відповідача у виплаті сум компенсації, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх.№52157/21 від 22.09.2021 року), в якому в обґрунтування правової позиції зазначено, що нарахування заборгованості пенсії за рішенням суду носить одноразовий характер, а тому до спірних правовідносин не підлягають застосуванню положення Закону №2050-ІІІ Також, представник відповідача наголосив, що виплата компенсації втрати доходів не була предметом спору у справі, яка розглядалась Одеським окружним адміністративним судом у справі №420/11397/20.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 04.09.2000 року перебуває на обліку та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

11.09.2020 року позивачка отримала від відповідача розрахунки пенсійних виплат за період з 04.09.2000 по 01.09.2020 року та встановила недоплату пенсії за період з 04.09.2000 по 30.09.2004 року у загальній сумі 5997,42 грн., що не відповідає ст.46 Конституції України, Закону України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.1999 року № 966-XIV, закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 року № 2017-III.

21.09.2020 року позивачка звернулась до відповідача із вимогою сплатити заборгованість на пенсійну картку та 06.10.2020 року отримала відмову, в якій зазначено, що розмір пенсії визначено правильно та відповідає набутому страховому стажу і отриманій середньомісячній заробітній платі.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28.12.2020 року у справі №420/11397/20 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83) про визнання бездіяльності протиправною та стягнення суми боргу - задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду Ураїни в Одеській області, яка полягає у нездійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 за період з 03.09.2001 року по 30.09.2004 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату різниці між розміром виплаченої пенсії ОСОБА_1 та розміром прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність за період з 03.09.2001 року по 30.09.2004 року.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

На виконання рішення суду 07.05.2021 року Головним управлінням проведено вилату заборгованості у розмірі 4203,78 грн. (а.с.20-23).

30.07.2021 року позивачка звернулась із заявою до Головного управління про нарахування та виплату суми компенсації втрати частини доходів, за період з 03 вересня 2001 року по 07 травня 2021 року (а.с.24).

16.08.2021 року за №14030-14575/С-02/8-1500/21 Головне управління повідомило про відсутність підстав для нарахування та виплату суми компенсації втрати частини доходів, за період з 03 вересня 2001 року по 07 травня 2021 року, оскільки виплата суми заборгованості є одноразовою виплатою (а.с.25) за рішенням суду.

Не погоджуючись із цим, позивачка звернулася до Одеського окружного адміністративного суду із даним позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускає бездіяльність.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 № 2050-ІІІ (далі - Закон №2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 (далі - Порядок №159).

Згідно з ст.1, 2 Закону №2050-ІІІ (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Отже, дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Основною умовою для виплати громадянину компенсації, що передбачена ст.2 Закону №2050-ІІІ та Порядком №159, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів, у тому числі пенсії. При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у даній справі - пенсійним органом) добровільно чи на виконання судового рішення.

Згідно з п.3 Порядку № 159 компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

З аналізу наведених норм, судом встановлено, що основною умовою для виплати громадянину, передбаченої ст.2 Закону №2050-ІІІ та Порядком №159, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів, у тому числі пенсії. При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу не відповідає ознакам платежу, що має разовий характер, оскільки зумовлена порушенням строків сплати відповідачем пенсії, що носило триваючий характер. У зв`язку з цим виплата компенсації проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. При цьому слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Подібна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 18.11.2014 у справі № 21-518а14, від 11.07.2017 у справі № 21-2003а16, Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі № 522/5664/17, від 21.06.2018 у справі № 523/1124/17, від 03.07.2018 у справі № 521/940/17, від 05.10. 2018 у справі № 127/829/17, від 12.02.2019 у справі № 814/1428/18, від 08.08.2019 у справі № 638/19990/16-а, які в силу вимог ч.5 ст. 242 КАС України враховуються судом при прийнятті рішення в даній адміністративній справі.

Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень ст.1-3 Закону №2050-ІІІ, окремих положень Порядку №159 дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Покликання відповідача, що перерахунок пенсії позивача на виконання судового рішення не є доходом в розумінні ст.2 Закону №2050-ІІІ, а має разовий характер, є безпідставними, оскільки вказані кошти нараховані в результаті перерахунку пенсії та відновлення прав позивача, порушених при виплаті пенсії у розмірі меншому, ніж передбачено законодавством. Тобто, вказана сума є доходом в розумінні ст.2 Закону №2050-ІІІ.

Висновки аналогічного характеру містяться у постанові Верховного Суду від 03.07.2018 у справі №521/940/17, які в силу вимог ч.5 ст. 242 КАС України враховуються судом при прийнятті рішення в даній адміністративній справі.

Оскільки несвоєчасне нарахування сум пенсії відбулось у зв`язку з затримкою нарахування пенсії пенсійним органом, що встановлено рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28.12.2020 року у справі №420/11397/20, тобто з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, то позивач має право на отримання компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії.

А відтак, дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії є протиправними.

Щодо періоду виплати компенсації втрати частини доходів у вигляді пенсії суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV (далі Закон №1058-ІV) пенсія це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею пенсійного віку.

Частиною 2 статті 46 Закону №1058-ІV передбачено, що нараховані суми пенсії з вини органу, що призначає і виплачує пенсії, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Згідно з ч. 2 ст. 49 Закону №1058-ІV поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного Фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення виплати.

Відповідно до п. 65, 68 постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.05.2020 у справі №815/1226/18, аналіз зазначених положень ст. 46 Закону №1058-ІV, свідчить про те, що в Україні не існувало та не існує на сьогодні жодного строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством порядку за минулий час, яку особа не отримувала з вини держави в особі її компетентних органів. При цьому законодавством чітко встановлено, що поновлення виплати пенсії проводиться протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

З аналізу наведених норм законодавства та правової позиції Великої Палати Верховного Суду, виплата пенсії з вини органу, що призначає і виплачує пенсії, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням відповідної компенсації втрати частини доходів.

Відповідно до п. 4 Порядку №159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

Таким чином, для обрахунку розміру компенсації громадянам втрати частини грошових доходів береться нарахований та несвоєчасно виплачений або не виплачений грошовий дохід та індекс споживчих цін (індексу інфляції) за період невиплати такого грошового доходу. При цьому, індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається.

У сукупності викладених обставин та положень законодавства, суд дійшов висновку, що виплата компенсації втрати частини грошових доходів повинна бути здійснена з урахування індексу споживчих цін за період невиплати грошового доходу включно по місяць, який передує місяцю в якому така виплата проведена.

Оскільки виплата пенсії була здійснена 07.05.2021, то відповідач повинен нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасністю пенсійних виплат по квітень 2021 року, саме цей місяць є останнім періодом за який враховується індекс споживчих цін для обрахунку розміру компенсації втрати частини грошових доходів.

Щодо визначення початкового періоду, за який повинно бути враховано індекс споживчих цін, для обрахунку розміру компенсації втрати частини грошових доходів, то суд зазначає, що з змісту судового рішення слідує, що недонараховані суми пенсії мали бути нараховані та виплачені позивачу ще у періоди з 03.09.2001 по 30.09.2004 року, однак з вини органу, що призначає пенсії, виплачені не були.

Враховуючи положення ст.1, 2 Закону № 2050-ІІІ, п. 4 Порядку №159 у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів компенсація втрати частини грошових доходів здійснюється з урахування індексу споживчих цін за період невиплати такого грошового доходу.

Така позиція наведена у п. 73 постанови Верховного Суду від 23.12.2020 у справі справа №640/7975/15-а, відповідно до якого: "колегія суддів дійшла висновку, що позивач має право на отримання компенсації втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строку виплати частини основного розміру пенсії за період з 01.09.2008 до 04.11.2016, а тому вважає помилковим висновок судів попередніх інстанцій, що позивач має право на компенсацію втрати частини доходу лише з моменту ухвалення постанови Вищого адміністративного суду України від 29.01.2014 у справі №2034/2-а-825/11".

За сукупністю викладених обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму компенсації втрати частини доходів, за період з 03 вересня 2001 року по 30 вересня 2004 року, у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії в розмірі 4203,78 грн.

Суд не приймає як підставні твердження відповідача щодо нерозгляду питання компенсації втрати частини доходів у рішенні від 28.12.2020 року, оскільки спірні відносини виникли після ухвалення такого рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем законність оскаржуваних дій не доведена, при цьому суд відхиляє доводи відповідача з вищенаведених мотивів.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Враховуючи викладене позов підлягає задоволенню (в межах заявлених вимог).

Згідно ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Позивачкою сплачено судовий збір у сумі 908 грн. (а.с.9).

Суд дійшов висновку про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судових витрат зі сплати судового збору у сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн. згідно ч.1 ст.139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 255, 260, 263, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (; вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65014) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з відмови, листом №14030-14575/C-02/8-1500/21 від 16 серпня 2021 року, ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті суми компенсації втрати частини доходів, за період з 03 вересня 2001 року по 30 вересня 2004 року, у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії в розмірі 4203,78 грн.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму компенсації втрати частини доходів, за період з 03 вересня 2001 року по 30 вересня 2004 року, у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії в розмірі 4203,78 грн.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. 293,295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя М.М. Аракелян