Справа № 160/7334/20
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2021-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2021 року Справа № 160/7334/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Дєєва М.В. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1
до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, Державної судової адміністрації України
третя особа Головне управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
03.07.2020 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, третя особа: головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, в якій просить:
- визнати протиправними дії територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області щодо нарахування та виплати судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 суддівської винагороди з 01 по 30 червня 2020 року із застуванням обмеження нарахування у сумі 47 712 гривень 70 копійок;
- зобов`язати територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області провести нарахування суддівської винагороди судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 на підставі частин 2, 3 статті 135 Закону України Про судоустрій і статус суддів виходячи з базового розміру посадового окладу судді в розмірі 30 (тридцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2020 року та щомісячної доплати в розмірі 20% від посадового окладу з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті з 01 по 30 червня 2020 року;
- стягнути з територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області на користь судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 недоплачену суддівську винагороду в розмірі 27 959 гривні 30 копійок з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті з 01 по 30 червня 2020 року.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.09.2020 року у справі №160/7334/20 позовну заяву задоволено частково:

- визнано протиправними дії територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області щодо нарахування та виплати судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 01 червня 2020 року по 30 червня 2020 року із застуванням обмеження нарахування у сумі 47 712,70 грн.

- зобов`язано територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області провести нарахування та виплату суддівської винагороди судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 на підставі частин 2, 3 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, а також надбавки за вислугу років 20% від посадового окладу, з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті за період з 01 червня 2020 року по 30 червня 2020 року.

- у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 27.01.2021 року у справі №160/7334/20, апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області задоволено, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.09.2020 року у справі №160/7334/20 скасовано в частині задоволених позовних вимог та прийнято нове судове рішення в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. В решті рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.09.2020 року у справі №160/7334/20 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 29.07.2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, скасовано постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2021 року у справі №160/7334/20. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2020 року у справі №160/7334/20 залишено в силі в частині задоволення позовної вимоги про визнання протиправними дії ТУ ДСА України в Дніпропетровській області щодо нарахування та виплати судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 01 по 30 червня 2020 року із застуванням обмеження нарахування у сумі 47 712, 70 грн. В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2020 року скасовано та направлено справу №160/7334/20 в цій частині на новий розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

11.08.2021 року дана справа надійшла на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду та згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями передано на розгляд судді Дєєву М.В.

12.08.2021 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду прийнято до провадження адміністративну справу №160/7334/20, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, залучено до участі у справі №160/7334/20 в якості співвідповідача по справі - Державну судову адміністрацію України.

02.09.2021 року від Державної судової адміністрації України надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано, що в розумінні рішень Конституційного Суду України, обмеження виплати суддівської винагороди, правомірність якого оспорює позивач, зумовлене необхідністю захисту національної економіки, а, отже, відповідає критеріям пропорційності, є співрозмірним із цінностями правової держави, що охороняються Конституцією та законами України. Враховуючи, що в спірний період тривав карантин, встановлений Кабінетом Міністрів Україні, відповідач-2 не допустив протиправних дій, діяв на підставі та в межах, передбачений Конституцією України, Бюджетним кодексом України та законами України. Також зазначає, дія частин першої, третьої статті 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» втратила чинність 28.08.2020 р., у зв`язку з чим у період з 18.04.2020 р. до 28.08.2020 р. положення частин першої, третьої статті 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" (у редакції Закону № 553-ІХ) були чинними і на підставі них здійснювалось нарахування та виплата позивачу суддівської винагороди. З огляду на вказане, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

15.09.2021 року особи, які беруть участь у розгляді справи належним чином повідомлені про дату, час та місце підготовчого судового засідання не з`явились, від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, у зв`язку з чим було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

29.09.2021 року особи, які беруть участь у розгляді справи належним чином повідомлені про дату, час та місце підготовчого судового засідання не з`явились, від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, від відповідача-2 надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника, у зв`язку з чим було вирішено продовжити розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 працює на посаді судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області згідно з Указом Президента України «Про призначення суддів» №570/2013 від 18 жовтня 2013 року та наказом голови Солонянського районного суду Дніпропетровської області №2-К від 01 листопада 2013 року.

Згідно з розрахунковим листом за червень 2020 року суддівську винагороду позивачці нараховано та виплачено в обмеженому розмірі відповідно до статті 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» - у розмірі, що не перевищує 10 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня 2020 року.

Не погоджуючись з обмеженням у виплаті суддівської винагороди , ОСОБА_1 звернулась до суду з цим позовом.

Суд зазначає, що дана справа підлягає розгляду в частині позовних вимог про зобов`язання територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області провести нарахування суддівської винагороди судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 на підставі частин 2, 3 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» виходячи з базового розміру посадового окладу судді в розмірі 30 (тридцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2020 року та щомісячної доплати в розмірі 20% від посадового окладу з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті з 01 по 30 червня 2020 року та стягнення з територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області на користь судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 недоплачену суддівську винагороду в розмірі 27 959 гривні 30 копійок з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті з 01 по 30 червня 2020 року

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 148 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Державна судова адміністрація України (далі - ДСА) здійснює функції головного розпорядника бюджетних коштів щодо фінансового забезпечення усіх інших судів, окрім Верховного Суду та вищих спеціалізованих судів; функції розпорядника бюджетних коштів щодо місцевих судів здійснюють територіальні управління ДСА.

Відповідно до статті 149 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, визначених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України.

На думку суду, ТУ ДСА як розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня може здійснювати свої повноваження виключно в межах тих асигнувань, які ДСА затвердила у його кошторисі (на 2020 рік).

Виплата суддівської винагороди (відповідачем) із застосуванням обмежень, передбачених статтею 29 Закону № 294-ІХ (зі змінами, внесеними Законом № 553-ІХ), на думку суду, могла бути обумовленою, окрім іншого, меншим обсягом бюджетних асигнувань головним розпорядником на оплату праці суддівського корпусу (протягом спірного періоду), що вочевидь свідчить про безпосередню участь ДСА у механізмі фінансування видатків на виплату суддівської винагороди, зокрема й до появи заборгованості з її виплати протягом, зокрема, липня 2020 року.

Зважаючи на наведені положення статей 148, 149 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зіставленні з положеннями частини першої, пункту 1 частини другої, частини п`ятої статті 22, частини першої статті 23 Бюджетного кодексу України, суд дійшов висновку, що головним розпорядником бюджетних коштів, виділених, зокрема, на виплату суддівської винагороди (суддям місцевих і апеляційних судів) є ДСА, яка, серед іншого, визначає обсяг видатків розпорядників нижчого рівня на ці потреби, то саме ДСА як суб`єкт владних повноважень має відповідати за погашення заборгованості, яка виникла внаслідок невиплати судді у повному обсязі суддівської винагороди.

Крім того, суд зазначає, що у віданні ДСА діє окрема бюджетна програма для забезпечення виконання судових рішень - КПКВ 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів,» призначена саме для таких цілей. За правилами пункту 25 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845, наявність такої програми означає, що списання коштів здійснюватиметься саме за нею. У цьому зв`язку враховуючи приписи частини першої статті 2, частини першої статті 3 Закону України від 05 червня 2012 року № 4901-VI Про гарантії держави щодо виконання судових рішень, списання коштів за судовими рішеннями, боржником за якими є державний орган, можливе у тому випадку, коли способом захисту порушеного права буде стягнення коштів (з ДСА).

Так, позивач у позовній заяві розрахувала застосоване обмеження суддівської винагороди виходячи із посадового окладу та доплат за вислугу років враховуючи 20 робочих днів, що на думку позивача склало - 27 959,30 грн.

При цьому, судом встановлено, що відповідно до довідки ТУ ДСА України в Дніпропетровській області, що несплачена сума суддівської винагороди позивача за період з 01.06.2020 року по 30.06.2020 року становить в загальному розмірі 24 175,70 грн.

Згідно наданого розрахунку від 21.07.2020 року №Б-с-1115 у червні 2020 року судді ОСОБА_1 нарахована суддівська винагорода склала: - за період з 01.06.2020-30.06.2020 (нарахування без обмежень): посадовий оклад 63060,00 грн. + доплата за вислугу (20%) 12612,00 = 75672 грн. : 20 р.д. х 17 р.д. = 64321,20 грн. Фактично нараховано з урахуванням обмежень: 47230,00 : 20 р.д. х 17 р.д. = 40145,50 грн.

Тому судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 за період з 01.06.2020 року по 30.06.2020 року було застосовано обмеження: 64321,20 грн. 40145,50 грн. = 24175,70 грн., що також підтверджується наданою позивачем копією розрахункового листа.

Згідно частин 1, 2 статті 145 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснюють Державна судова адміністрація України - щодо фінансового забезпечення діяльності всіх інших судів загальної юрисдикції, діяльності Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, органів суддівського самоврядування, Національної школи суддів України та Державної судової адміністрації України.

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень виконання рішень суду про стягнення коштів», боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Безспірне списання коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) здійснюється Казначейством України відповідно до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевого бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845, який визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення), прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.

Відповідно до пункту 24 Порядку №845 стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник, документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку.

Абзацом 2 пункту 25 Порядку №845 визначено, що у разі наявності у боржника окремої бюджетної програми для забезпечення виконання рішень суду безспірне списання коштів з боржника (виконання рішень суду про стягнення коштів з боржника) здійснюється лише за цією бюджетною програмою.

Згідно статті 22 Бюджетного кодексу України головний розпорядник бюджетних коштів, зокрема: здійснює управління бюджетними коштами у межах встановлених йому бюджетних повноважень та оцінку ефективності бюджетних програм, забезпечуючи ефективне, результативне і цільове використання бюджетних коштів, організацію та координацію роботи розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня та одержувачів бюджетних коштів у бюджетному процесі; здійснює внутрішній контроль за повнотою надходжень, взяттям бюджетних зобов`язань розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня та одержувачами бюджетних коштів і витрачанням ними бюджетних коштів.

Положеннями статті 23 Бюджетного кодексу України визначено, що будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному Бюджетним кодексом.

З 2004 року запроваджена і діє бюджетна програма КПКВ 0501150, метою якої є погашення заборгованості за виконавчими провадженнями на користь суддів, її завданням є - виплата заборгованості за рішеннями судів, винесеними на користь суддів. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», за бюджетною програмою КПКВ 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів» передбачено видатки у розмірі 3000,00 тис. грн.

Таким чином, суд зазначає, що виконання судових рішень, ухвалених на користь суддів, здійснюється у порядку черговості згідно з чинним законодавством України органами Казначейства за рахунок коштів бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів» у межах передбачених асигнувань на відповідний бюджетний період.

Вказане, на переконання суду, свідчить про необхідність стягнення на користь позивача, яка є суддею, недоотриманої суддівської винагороди за період з 01.06.2020 року по 30.06.2020 року у розмірі 24175,70 грн. шляхом безспірного списання коштів з бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів», головним розпорядником якої є ДСА України, в порядку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» і постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників».

Саме такий спосіб буде належним та ефективним заходом захисту порушених прав позивача у спірних правовідносинах, оскільки забезпечить поновлення порушених прав та буде адекватним наявним обставинам.

Аналогічні правові висновки зазначені у постанові Верховного Суду від 07.10.2020 у справі №822/743/16.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Інші доводи та аргументи учасників справи не спростовують викладених висновків суду.

Оскільки стягнення з відповідача-2 коштів забезпечують поновлення порушеного права позивача на отримання у повному розмірі суддівської винагороди, в задоволенні вимог про зобов`язання відповідача-1 нарахувати, виплатити та стягнути суму суддівської винагороди слід відмовити.

Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 243-246, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області (49000, м.Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, буд.21-А, ), Державної судової адміністрації України (юридична адреса:01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області (49000, м.Дніпро, вул.Челюскіна, буд.1, ), про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Стягнути з Державної судової адміністрації України (юридична адреса:01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5, ) на користь ОСОБА_1 недоотриману суддівську винагороду за період з 01.06.2020 року по 30.06.2020 року у розмірі 24175,70 грн. (двадцять чотири тисячі сто сімдесят п`ять гривень сімдесят копійок) (з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті) шляхом безспірного списання коштів з бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів».

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду підлягає негайному виконанню в частині стягнення суддівської винагороди за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст. ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Дєєв