Справа № 580/3894/21
Суддя: Л.В. Трофімова
Дата ухвалення: 2021-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2021 року справа № 580/3894/21

16 години 27 хвилин м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі судді Трофімової Л.В., за участі секретаря Осадчого В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу № 580/3894/21

за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) [представник позивача адвокат Бойко Я.Р. за ордером]

до Державної служби України з безпеки на транспорті Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (вул. Хрещатик, 223, м. Черкаси, 18001) [представник відповідача Пугач Л.М. за витягом з ЄДР]

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Державна служба України з безпеки на транспорті (проспект Перемоги, 14, м. Київ, 01135, ) [представник відповідача Пугач Л.М. за витягом з ЄДР]

про визнання протиправними та скасування постанов про застосування адміністративно-господарських штрафів, прийняв рішення.

14.06.2021 ФОП ОСОБА_1 , звернувшись до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 11.05.2021 № 282057, якою накладено штраф на ФОП ОСОБА_2 у сумі 34000 грн;

- визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 11.05.2021 № 282056, якою накладено штраф на ФОП ОСОБА_2 у сумі 1700 грн;

- стягнути на користь ФОП ОСОБА_2 судові витрати у сумі 1816 грн за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки.

Ухвалою від 14.07.2021 відкрито загальне провадження у справі, призначено судове засідання на 21.07.2021. Розгляд справи відкладено на 08.09.2021. Ухвалою від 08.09.2021 закрито підготовче провадження, призначено розгляд справи по суті на 24.09.2021, оголошено перерву до 05.10.2021.

У обґрунтування позовних вимог (а.с. 28-31) позивачем зазначено, що оскаржувані постанови прийнято протиправно, позаяк відповідно до реєстрації транспортного засобу НОМЕР_2 ОСОБА_1 є власником транспортного засобу: бетонозмішувач-с, марки Renault, модель 385 Premium білого кольору з номерним знаком НОМЕР_3 . Між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «Євробетон-Умань» було укладено договір оренди транспортного засобу (без номеру) від 12.01.2021. Предметом даного договору є бетонозмішувач-с, марки Renault, модель 385 Premium білого кольору з номерним знаком НОМЕР_3 . Вказаний транспортний засіб перебуває в користуванні саме у ТОВ «Євробетон-Умань». Відповідно договору предмет оренди використовуватиметься орендарем для здійснення підприємницької діяльності. Передача предмета оренди в оренду здійснюється за актом приймання-передачі. Умовами договору визначено, що екіпажом (водієм) є працівник орендаря. Згідно постанов, що оскаржуються, водієм транспортного засобу бетонозмішувач-с, марки Renault, модель 385 Premium білого кольору з номерним знаком НОМЕР_3 під час здійснення перевірки 06.04.2021 на пункті габаритно-вагового контролю М-05 210 км + 450 м є ОСОБА_3 , який від 2016 року працює в ТОВ «Євробетон-Умань», що підтверджується наказом від 01.08.2016 про прийняття на роботу ОСОБА_3 . Під час проведення перевірки 06.04.2021 на пункті габаритно-вагового контролю М-05 210 км + 450 м водій ОСОБА_3 пояснював представникам Укртрансбезпеки, що є найманим працівником ТОВ «Євробетон-Умань», а ОСОБА_1 є власником транспортного засобу: бетонозмішувач-с, марки Renault, модель 385 Premium білого кольору з номерним знаком НОМЕР_3 . На думку позивача, відповідальність за порушення законодавства у сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів покладається на перевізника, а не на власника транспортного засобу, у випадку, коли власники не використовують транспортний засіб, а лише володіють майновими правами на транспортний засіб.

Відповідач позов не визнав, 03.08.2021 подав до суду відзив на позов (а.с. 79-85), де зазначив, що 06.04.2021 під час проведення рейдової перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом було виявлено, що ФОП ОСОБА_1 о 16 год. 21 хв. На 210 км + 450 м а/д М -05 Київ-Одеса, за допомогою водія ОСОБА_3 , який керував транспортним засобом марки Renault д.н. НОМЕР_4 , здійснювало перевезення вантажу (цемент) з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% без відповідного дозволу на рух автомобільними дорогами України, виданого уповноваженими компетентними органами, а саме: перевищення встановлених п. 22.5 ПДР вагових норм становить 24,13 %, чим порушено вимоги ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», п. 22.5 ПДР. Також на момент перевірки у водія була відсутня товарно-транспортна накладна на вантаж та протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, чим порушено вимоги ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», наказу МТЗУ № 385 від 24.06.2010, про що зафіксовано в акті проведення перевірки № 267411 від 06.04.2021. Водій з актом був ознайомлений, від письмових пояснень і підпису відмовився, документів на спростування факту виявленого правопорушення, а також таких, щоб свідчили про оренду транспортного засобу ТОВ «Євробетон-Умань» державним інспекторам не пред`являв. На думку відповідача, в разу здійснення перевезення ТОВ «Євробетон-Умань» договір оренди транспортного засобу та тимчасовий реєстраційний талон повинні були бути в наявності у водія і пред`являтись державним інспекторам на момент проведення перевірки.

В судовому засіданні 05.10.2021 представник позивача адвокат Бойко Я.Р. (в режимі відеоконференції) позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні 05.10.2021позов не визнав, заперечував проти задоволення позовних вимог.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем аргументи щодо обставин справи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів сукупно, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог належить відмовити з огляду на таке.

Конституцією України передбачено (частина 2 статті 19), що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно статті 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Згідно частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту в Україні регулюються Законом України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-ІІІ (далі Закон №2344). Згідно з частиною 1 статті 2 Закону № 2344 встановлено, що законодавство про автомобільний транспорт складається із цього Закону, законів України «Про транспорт», «Про дорожній рух», чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень. Згідно із статтею 3 Закону № 2344 цей Закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень. Відповідно до частини 2 статті 18 Закону № 2344 контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

Державному контролю належать усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання (далі транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Згідно частини 17 статті 6 Закону № 2344 рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 34 Закону № 2344 передбачено, що автомобільний перевізник повинен виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих та нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та вантажів. Відповідно до статті 48 Закону № 2344 автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством. еханізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування визначає Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879 (далі Порядок №879).

Відповідно до пункту 22.5 Правил дорожнього руху України чинні на момент здійснення перевірки 06.04.2021 встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах 4,35 м), за довжиною 22 м (для маршрутних транспортних засобів 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах до 46 т), навантаження на одиночну вісь 11т (для автобусів, тролейбусів 11,5 т), здвоєні осі 16 т, строєні 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь 11т, здвоєні осі 18 т, строєні 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Відповідно до пункту 14 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою КМУ від 08.11.2006 № 1567 (далі Порядок № 1567) рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Порядком № 1567 встановлені вимоги щодо правового забезпечення проведення рейдових перевірок, а саме: рейдова перевірка додержання суб`єктом господарювання вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка; графік проведення рейдових перевірок складається та затверджується керівником Укртрансбезпеки або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин; рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту; під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно в тому числі: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; рейдова перевірка проводиться із зупиненням транспортних засобів або без їх зупинення; рейдова перевірка проводиться у строк, зазначений у направленні на перевірку.

Судом встановлено, що на підставі направлення на перевірку від 02.04.2021 № 012322 та щотижневого графіка проведення рейдових перевірок у період з 05.04.2021 до 11.04.2021, за результатами здійснення посадовими особами Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки рейдової перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 о 16 год. 21 хв. На 210 км + 450 м а/д М -05 Київ-Одеса, за допомогою водія ОСОБА_3 , який керував транспортним засобом марки Renault д.н. НОМЕР_4 , здійснювало перевезення вантажу (цемент) з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% без відповідного дозволу на рух автомобільними дорогами України, виданого уповноваженими компетентними органами, а саме: перевищення встановлених п. 22.5 ПДР вагових норм становить 24,13 %, навантаження по здвоєній вісі 21,86 т, при допустимих 18,00 т, чим порушено вимоги ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», п. 22.5 ПДР. Також на момент перевірки у водія була відсутня товарно-транспортна накладна на вантаж та протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, чим порушено вимоги ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», наказу МТЗУ № 385 від 24.06.2010, про що зафіксовано в акті проведення перевірки № 267411 від 06.04.2021.

Згідно з пунктом 20 Порядку 1567 виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму. Пунктом 22 Порядку № 1567 встановлено, що у разі відмови уповноваженої особи суб`єкта господарювання або водія від підписання акта перевірки суб`єкта господарювання або акта перевірки транспортного засобу посадові особи, що провели перевірку, роблять про це запис.

Судом встановлено, що у акті від 06.04.2021 № 267411 (а.с. 88) містяться підписи уповноважених осіб відповідача, які проводили перевірку та запис про те, що водій ОСОБА_4 від пояснень та від підпису відмовився.

Згідно з пунктом 26 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

Відповідачем листом від 12.04.2021 № 26478/26.4/24-21 надіслано повідомлення про розгляд справи про порушення на 27.04.2021, що відповідно до трекінгу поштових відправлень був вручений позивачу 26.04.2021. ОСОБА_1 надіслала до Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки лист з клопотанням перенести розгляд справи на 11.05.2021. Оскаржувані постанови прийнято у день, що враховує позицію щодо часу позивача.

Згідно з частиною 1 статті 60 Закону № 2344 встановлено, що розглядати справи про накладення адміністративно-господарських штрафів за порушення, зазначені у цій статті, мають право посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті.

Відповідно до пункту 27 Порядку № 1567 у разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, що оформляється згідно з додатком 5. Згідно пункту 28 Порядку № 1567 адміністративно-господарський штраф повинен бути перерахований суб`єктом господарювання на зазначений у постанові рахунок не пізніше ніж протягом п`ятнадцяти днів після отримання ним копії постанови про застосування адміністративно-господарських штрафів, про що повідомляється орган державного контролю, посадовою особою якого винесено відповідну постанову. Пунктом 29 Порядку №1567 встановлено, що копія постанови видається не пізніше ніж протягом трьох днів після її прийняття уповноваженій особі суб`єкта господарювання під розписку чи надсилається рекомендованим листом із повідомленням.

Згідно абзацу 16 частини 1 статті 60 Закону № 2344 за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Судом встановлено, що розгляд справи щодо виявлених порушень в діяльності позивача відбувся 11.05.2021, ОСОБА_1 яка була присутня та особисто надала індивідуальну контрольну книжку водія ОСОБА_3 , де перевізником на момент вчинення порушення зазначена саме ОСОБА_2 . За результатами розгляду стосовно ФОП ОСОБА_2 прийнято постанову № 282057 про застосування адміністративного-господарського штрафу, передбаченого абзацом 16 частини першої статті 60 у сумі 34000 грн та постанову № 282056 про застосування адміністративно-господарського штрафу, передбаченого абзацом 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» у сумі 1700 грн.

Оцінюючи твердження позивача про те, що останній не є автомобільним перевізником та є неналежним суб`єктом відповідальності, позаяк транспортний засіб позивачем був переданий в оренду ТОВ «Євробетон-Умань» відповідно до договору оренди транспортного засобу від 12.01.2021(б/н) (а.с. 37-38), а водій ОСОБА_3 з 01.08.2016 прийнятий на роботу в ТОВ «Євробетон-Умань» (а.с. 40), суд зазначає таке:

- з матеріалів справи встановлено та не спростовано позивачем, що під час проведення перевірки 06.04.2021 водій транспортного засобу марки Renault з номерним знаком НОМЕР_3 не надав індивідуальну контрольну книжку, не повідомляв інспекторів Державної служби України з безпеки на транспорті Центрального міжрегіонального управління Укратрансбезпеки про наявність Договору оренди транспортних засобів від 12.01.2021, не повідомив інформацію про перевізника вантажу та його власника; не зазначив про незастосування тахографу, не надав наказ ТОВ «Євробетон-Умань» про відрядження з метою перевезення вантажів;

- на підтвердження реальності виконання вищевказаного Договору оренди транспортних засобів від 12.01.2021 (б/н), укладеного строком на один рік, позивач, враховуючи наявність вказаного спору та заперечення відповідача щодо реальності цього договору, окрім договору та акту передачі, не надав до суду будь-яких доказів (докази сплати орендної плати, документів про відрядження і облік часу відпочинку, тощо);

- договір лише засвідчує намір сторін, що його уклали щодо використання транспортного засобу. Докази того, що такий договір був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним із залученням водія ОСОБА_3 , позивач не надав;

- наказ від 01.08.2016 № 1 про прийняття на роботу в ТОВ «Євробетон-Умань» на посаду машиніста установки пересувної автоматизованої безперервної дії для приготування бетонних сумішей ОСОБА_3 не є достовірним, достатнім доказом на підтвердження перевезень від перевізника юридичної особи позаяк в індивідуальній контрольній книжці водія, що була долучена до матеріалів перевірки під час розгляду справи відповідачем перевізником указано саме ОСОБА_1 , яка не спростувала належними і допустимими доказами факт використання автомобілів іншою особою в день здійснення рейдової перевірки і неможливості використання послуг водія ОСОБА_3 у своїй підприємницькій діяльності та/або неможливості роботи за сумісництвом (зовнішнє/внутрішнє) водія на умовах працевлаштування (оформлена/неоформлена зайнятість).

Відповідно до абз.4 п.16 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 № 1388 (далі Порядок №1388) за бажанням власника транспортного засобу - фізичної особи надати право керування таким засобом іншій фізичній особі чи за бажанням фізичної або юридичної особи, якій власник транспортного засобу передав у встановленому порядку право користування і (або) розпорядження транспортними засобами, сервісний центр МВС видає за зверненням такого власника тимчасовий реєстраційний талон на строк, зазначений у його заяві, або документах, які підтверджують право користування і (або) розпорядження транспортним засобом.

Згідно з п.6.3 Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.08.2010 № 379 (далі Інструкція № 37), якщо власник ТЗ передав у встановленому порядку право користування і (або) розпорядження ТЗ іншій фізичній або юридичній особі (особам), то їм за письмовою заявою (додатки 1 і 2), поданою ними особисто або уповноваженим представником (за винятком випадків, коли в Центрі наявна інформація про анулювання таких повноважень), працівниками Центру оформляється і видається тимчасовий реєстраційний талон на період дії документа, який підтверджує право користування і (або) розпорядження ТЗ.

Наведені норми законодавства дають підстави вважати, що у разі передачі право користування транспортним засобом фізичній або юридичній особі, на підставі договору оренди транспортного засобу, у межах господарських відносин, позивач або орендар повинні були звернутися до центру надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів за оформленням і видачею тимчасового реєстраційного документа на період дії документа, який підтверджує право користування і (або) розпорядження транспортним засобом.

Вищенаведені висновки ґрунтуються на постанові Верховного Суду від 20.12.2018 у справі №804/8740/16, де у п.30, зокрема, вказано: «Попри те, що наведені положення пункту 6.3 Інструкції № 379 та пункту 16 Порядку № 1388 передбачають видачу тимчасового реєстраційного талона на транспортний засіб за зверненням користувача транспортного засобу, тобто не містять імперативної вказівки на отримання такого документа, все ж його наявність, відповідно і необхідність звернутися про його отримання, встановлена Законом № 2344-ІІІ. З огляду на наведене, правове регулювання та в аспекті спірних правовідносин, колегія суддів погоджується з висновками судів про правомірність спірних постанов в цій частині».

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд дійшов висновку, що надана позивачем суду копія договору оренди транспортних засобів, який не надавався під час рейдової перевірки посадовим особам Укртрансінспекції, не є достовірним та допустимим доказом того, що позивач не був автомобільним перевізником під час перевезення вантажу при перевірці перевезення якого складено акт перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №193831.

Судом встановлено, що водій ОСОБА_3 , який керував транспортним засобом, відмовився від підписання акту перевірки № 267411 від 06.04.2021, причини порушень не пояснив, договір про оренду транспортного засобу між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «Євробетон-Умань», на який посилається позивач у позові, до перевірки не надав.

Суд дійшов висновку, що уповноважені посадові особи Укртрансбезпеки обґрунтовано склали матеріали перевірки стосовно позивача, як автомобільного перевізника вантажу, позаяк ФОП ОСОБА_2 в даній справі виступила перевізником.

Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

У статті 241 Господарського кодексу України визначено, що адміністративно-господарський штраф - це грошова сума, що сплачується суб`єктом господарювання до відповідного бюджету у разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності. Перелік порушень, за які з суб`єкта господарювання стягується штраф, розмір і порядок його стягнення визначаються законами, що регулюють податкові та інші відносини, в яких допущено правопорушення.

Відповідно до частини 1 статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з частиною 1 статті 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

При реалізації в судовому порядку відповідальності за правопорушення у сфері господарювання застосовуються загальний та скорочені строки позовної давності, передбачені Цивільним кодексом України, якщо інші строки не встановлено цим Кодексом. Строки застосування адміністративно-господарських санкцій до суб`єктів господарювання встановлюються ГК України (стаття 223).

За правилами частини 1 статті 250 Господарського кодексу України адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб`єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб`єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Встановлена Порядком №1567 процедура накладення адміністративно-господарських штрафів за порушення законодавства про автомобільний транспорт передбачає, що після складання посадовою особою органу державного контролю акту, в якому зафіксовано встановлені під час проведення перевірки порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення не пізніше протягом двох місяців з дня його виявлення здійснюється розгляд справи про порушення.

Керівник органу державного контролю або його заступник, до повноважень якого належить розгляд справ, під час підготовки справи до розгляду повинен з`ясувати, чи належить до його компетенції розгляд цієї справи, чи правильно складено акт та інші матеріали справи про порушення, чи сповіщено суб`єкта господарювання, щодо якого складено акт проведення перевірки, про час і місце розгляду справи, чи витребувані необхідні додаткові матеріали, чи підлягають задоволенню клопотання (за наявності) суб`єкта господарювання, який притягається до відповідальності, або інших осіб, що беруть участь у справі.

Вирішуючи під час розгляду справи питання про наявність підстав для винесення постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу, посадова особа органу державного контролю, до повноважень якої належить розгляд справ, зобов`язана з`ясувати, чи було вчинено порушення законодавства про автомобільний транспорт, передбачене статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», чи винний відповідний суб`єкт господарювання в його вчиненні, чи підлягає він притягненню до відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами у справі про порушення законодавства про автомобільний транспорт є будь-які фактичні дані, на підставі яких встановлюється наявність чи відсутність порушення, винність відповідного суб`єкта господарювання у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначені дані встановлюються насамперед на підставі акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, у разі потреби на підставі пояснень суб`єкта господарювання, який притягається до відповідальності, свідків, а також інших документів.

Справа про порушення повинна розглядатися відкрито та на засадах рівності всіх учасників. Розгляд справи можливий у відсутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання лише у разі належного сповіщення суб`єкта господарювання про розгляд справи, а засобами сповіщення суб`єкта господарювання про розгляд справи про порушення визначено розписку чи рекомендований лист із повідомленням.

Суд, оцінив докази у справі про порушення законодавства про автомобільний транспорт, на підставі яких виносилася оспорювані постанови, перевірив строки застосування адміністративно-господарських санкцій, установив, що у ній достатньо належних доказів, що би давали можливість встановити суб`єкта господарювання перевізника ОСОБА_2 і підтвердити правомірність прийнятих постанов не встановив порушень законодавства з боку перевіряючих щодо оформлення рейдової перевірки та у реалізації матеріалів посадовими особами відповідача.

Оцінюючи дії відповідача за критеріями частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає, що відповідач, приймаючи оскаржувані постанови від 11.05.2021 № 282057 про застосування адміністративно-господарського штрафу у сумі 34 000,00 грн та постанову від 11.05.2021 № 282056 про застосування адміністративно-господарського штрафу у сумі 1700 грн щодо ФОП ОСОБА_1 діяв на підставі, у межах повноважень у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використання повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, у зв`язку з чим в задоволенні позову належить відмовити.

Враховуючи, що позивачу відмовлено у задоволенні позову, а відповідачем не надано доказів понесення судових витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вирішення питання розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 2, 6-16, 19, 73-78, 90, 118, 139, 242-246, 255, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду, у зв`язку із початком функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з урахуванням підпунктів 15.1, 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України та з урахуванням рішення ВРП від 17.08.2021 № 1845/О/15-21 «Про затвердження Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи».

Учасники справи:

позивач: фізична особа підприємець ОСОБА_1 [ АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ]

відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті Центральне міжрегіональне управління Укртрансбезпеки [вул. Хрещатик, 223, м. Черкаси, 18001]

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Державна служба України з безпеки на транспорті [проспект Перемоги, 14, м. Київ, 01135, ]

Повне судове рішення складено 08.10.2021.

Суддя Л.В. Трофімова