Справа № 490/4030/21
Суддя: Саламатін О. В.
Дата ухвалення: 2021-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 490/4030/21
н/п 2-а/490/323/2021
Центральний районний суд м. Миколаєва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2021 року м. Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Саламатіна О.В., за участю секретаря судового засідання Ковальової Л.В., позивача ОСОБА_1 , розглянувши в порядку спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

28.05.2021 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, в якому він просить скасувати постанову серії ДОП18 № 615416 від 22.05.2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відносно ОСОБА_1 ; провадження відносно ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП - закрити.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що оскаржувана постанова є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню судом. Оскаржувана постанова суперечить вимогам ст. 283 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Так, відповідачем не зазначено у постанові конкретного визначеного місця вчинення правопорушення, яке б дало змогу чітко визначити знаходження порушення позивача, натомість вказано, що порушення вчинено в с. Іванове. Здійснення лазерним пристроєм фото- відеофіксації руху транспортного засобу позивача могло відбутись на ділянці автошляху, на якій не діють обмеження для руху в населених пунктах, тобто поза населеним пунктом.

Також, відповідачем не зазначено з якої відстані здійснено вимірювання швидкості транспортного засобу позивача та не вказано з якого ідентифікуючого місця здійснювався вимір швидкості. Дані обставини ставлять під сумнів доведеність твердження відповідача, викладеного в оскаржуваній постанові, про вчинення адміністративного правопорушення позивачем саме в межах населеного пункту.

Крім того, позивач зазначає, що оскаржувана постанова не містить інформації стосовно доказу, яким підтверджувались би обставини стосовно розміщення на вказаному відрізку дороги дорожнього знаку «5.70», лише за наявності якого можливе монтування/розміщення фототехніки і відеотехніки щодо фіксації обставин порушення ПДР в тому числі і швидкісного режиму.

Відповідач здійснював фото- відеофіксацію за допомогою лазерного пристрою «ТС 663» тримаючи пристрій в руках, що не передбачено чинним законодавством та спричиняє значні похибки.

Поряд з цим, в оскаржуваній постанові не міститься інформація про зафіксовану швидкість руху позивача та не вказано на скільки км/год зафіксована швидкість перевищує дозволену.

В постанові не міститься посилання на порушення позивачем конкретного пункту ПДР. В постанові відповідача не зазначено порядок оскарження рішення відповідача, що суперечить вимогам п. 5 ч. 3 ст. 283 КУпАП.

Відповідач в особі працівника патрульної поліції, який розглянув справу не виконав вимоги щодо посилання у постанові про накладення адміністративного стягнення на докази, які в повній мірі підтверджують факт скоєння та саму подію адміністративного правопорушення позивача.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.05.2021 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В.

Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Саламатіна О.В. від 02.06.2021 року відкрито провадження у справі за вищезазначеним адміністративним позовом. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

17.08.2021 року до канцелярії суду надійшов відзив від представника відповідача, в якому він зазначає, що 22.05.2021 року о 13 годин 45 хвилин, в ході виконання службових обов`язків інспектор роти № 3 батальйону № 2 полку управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції капітан поліції Артьомов А.М., за адресою: Одеська область, Лиманський район, траса «Одеса - Мелітополь - Новоазовськ», 29 км., с. Іванове, виявив т/з Geely MK, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням, як пізніше стало відомо ОСОБА_1 , який рухався в межах населеного пункту с. Іванове у бік м. Одеса з швидкістю 80 км/год (максимально дозволена швидкість 50 км/год), при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху на 30 км/год., чим порушив п. 12.4 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Після цього позивач був зупинено працівниками поліції для з`ясування причин такого діяння та вирішення питання стосовно притягнення чи не притягнення його до відповідальності.

Під час розгляду справи позивача було ознайомлено з його правами згідно ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. Жодної письмової заяви чи клопотання, як під час підготовки, так і під час розгляду справи про адміністративне правопорушення в порядку п. 5 ст. 278 КУпАП - не надходило.

Позивач ознайомлений з даними, які були зафіксовані на лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 № ТС000663.

У зв`язку з вищевикладеним за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно громадянина ОСОБА_1 було винесено постанову, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності та ознайомлено зі змістом та роз`яснено права та строки її оскарження.

Факт вчинення позивачем правопорушення підтверджується фото- та відеоматеріалами відзнятими лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 № ТС000663 та підтверджується роздруківкою файлу з пристрою, на якому, зокрема, вказана система географічних координат місця подіїі траса М-14 «Одеса - Мелітополь - Новоазовськ», 29 км., с. Іванове. Зазначений пристрій відповідає вимогам законодавства, прийшов відповідну повірку та його покази являються належними, достовірними, допустимими доказами.

Представник відповідача зазначає, що інспектором було зазначено у фабулі постанови відеозапис приладу вимірювача швидкості транспортних рухів TruCAM LTI 20/20 № ТС000663.

Так, оскаржувана постанова, на думку представника відповідача відповідає вимогам ст. 283 КУпАП та нормами чинного законодавства.

Крім того, в Інструкції з використання TruCAM зазначено оптимальні дистанції для вимірювання приладом з руки та з триноги.

В обґрунтування власної позиції позивачем не було надано жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували факт перевищення ним встановленої ПДР швидкості руху. В той же час стороною відповідача надано фотоматеріали, відеозаписи та покази технічних приладів, котрі підтверджують наявність в діяннях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Враховуючи викладене, представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні позивач підтримав позовну заяву з підстав наведених в позові. Додатково зазначив, що рухався з постійною швидкістю 80 км/год, при цьому, оскільки на дорозі був відсутній знак про початок населеного пункту, тому швидкість не знижував. Рухався по широкій дорозі, яка має по дві смуги для руху в кожному напрямку, та не було відчуття що рухався по населеному пункту, оскільки будинки були розташовані далеко від проїжджої частини та були відсутні пішохідні переходи.

Зазначив, що якби був відповідний знак та ознаки населденого пункту, він би обов`язково знизив швидкість до 50 км/год.

Акцентував увагу, що постанова була заповнена наперед та в неї не вписано данних про швидкість з якою рухався позивач та швидкість на яку було перевищення встановленого нормативу.

За такого, вказуючи на порушення процедури розгляду справи про адмінправопорушення, епросив оскаржувану постанвоу скасувати а провадження в справі про адміністративне превопорушення закрити.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 КАС України у справах, визначених статтями 263-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

У відповідності до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли маються підстави для звільнення від доказування.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до постанови серії ДПО18 № 615416 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, 22.05.2021 року водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Geely MK, державний номерний знак НОМЕР_1 , в Одеській області, Лиманський район, с. Іванове, рухався зі швидкістю 80 км/год., що перевищувало встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 30 км/год. Швидкість руху вимірювалась приладом ТС 663. Водій скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Спірні відносини врегульовано Законами України «Про національну поліцію», «Про дорожній рух», Правилами дорожнього руху України, а також нормами КУпАП.

Завданням адміністративного судочинства, згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України регламентовано право на судовий захист, яке передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, що сформульовані у п. 43 рішення від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» ( з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Так, диспозицією ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

Згідно п. 12.4 ПДР України, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

З наданого представником відповідача відеозапису, здійсненого за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCAM LTI 20/20, який отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 р. № UA-MI/-2903-2012 та пройшов повірку вбачається, що позивач вчинив адміністративне правопорушенні, а саме: автомобіль Geely MK, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався в населеному пункті зі швидкістю 80 км/год., перевищивши встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 30 км/год.

На підтвердження вчиненого позивачем адміністративного правопорушення відповідачем долучено до матеріалів справи відеозапис, на якому міститься зображення транспортного засобу Geely MK, державний номерний знак НОМЕР_1 , та наявний запис щодо виміру швидкості 80 км/год. Рух транспортного засобу підтверджується відеофіксацією, виготовленою, приладом TruCAM.

Крім того, на відеозаписі видно початок населеного пункту, який позначено відповідним знаком "Початок населеного пункту" - п.п..5.45. п.33.5 ПДР України, та як підтвердив сам позивач, в судовому засіданні та підтверджується матеріалами відеозапису, його було зупинено за перевищення швидкості в зоні дії вказаного знаку.

Крім того, на відеозаписі видно, як позивачу роз`яснюються його права, надається для огляду пристрій TruCAM LTI 20/20 та повідомляється про швидкість руху 80 км/год., та що перевищення допустимої швидкості руху на вказаній ділянці складає 30 км/год., при цьому, позивач жодних заперечень не висловив, просив не накладати штраф, а обмежитися зауваженням.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР відповідними доказами.

Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про адміністративні правопорушення про порушення Правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні порушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам передбаченим статтями 283 та 284 КпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався порушник чи встановлених останнім доводів.

Оскаржена постанова відповідає всім передбаченим вищевказаною статтею вимогам. Зокрема, посадовою особою дотримано вимоги ч.ч. 2, 3 ст. 283 КУпАП та зазначено технічний засіб, яким здійснено фото та відеозапис, а саме є посилання на лазерного вимірювача швидкості TruCam LT1 20/20 (серійний номер ТС 000663).

Вимірювальний приладу TruCAM ТС 000663 є лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів LTI 20/20 TruCAM, виробництва фірми Laser Technology, Inc., США, який отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 р. № UA-MI/-2903-2012.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/19147 чинне до 23.07.2021 лазерний TruCAM LTI 20/20 № ТС 000663 виробник Laser Technology, Inc., США за результатами повірки встановлено, що засіб вимірювальної техніки відповідає вимогам технічної документації на вимірювач діапазон вимірювань швидкості від 2 км/год. до 320 км/год. При цьому враховується допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах: ±2 км/год. в діапазоні від 2 км/год. до 200 км/год.; ±1 км/год. в діапазоні від 201 км/год. до 320 км/год.

Правильність реалізації у приладі TruCAM зазначеного алгоритму підтверджено експертним висновком Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України № 04/02/03-3008 від 27.09.2018 року.

Згідно експертного висновку № 04/02/03-3008 від 27.09.2018 року у приладі «TruCAM LTI 20/20» правильно реалізовано криптографічний алгоритм шифрування AES відповідно до ДСТУ ІSO/ІЕС 18033-3:2015.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частина 1 статті 40 Закону України «Про національну поліцію» містить вимоги щодо встановлення виключно автоматичних фото і відео технічних пристроїв для забезпечення публічної безпеки та порядку.

Покази приладу TruCam LTI 20/20 оцінюються інспектором як доказ в розумінні ст. 251 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

В даному випадку, відповідач відповідно до ст. 252 КУпАП оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності та виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху.

В якості доказів перевищення швидкості позивачем, відповідач надав суду відповідне фото та відеозапис, на якому зафіксовано номерний знак транспортного засобу, що перевищив встановлені Правилами дорожнього руху обмеження швидкісного режиму.

Також наявні об`єктивні дані, щодо підтвердження місця встановлення дорожніх знаків 5.70 та 7.2.1 та географічної локації транспортного засобу, що відображені роздруківкою файлу _NA000_0522_134717.jmf з пристрою на якому зокрема, вказана система географічних координат з кутовими величинами: географічна широта 46°40'53.55''N і географічна довгота 30°53'20.34''Е місця події. Відео та фотофіксація автомобіля позивача відбулась на відстані 194,1 метри, тобто в межах допустимих граничних показників визначених для приладу TruCam І.ТІ 20/20.

Крім того, у наданому відповідачем листі ДП «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» (ДП «Укрметртестстандарт») від 01.10.2019 року за № 22-38/49 зазначено, що лазерний вимірювач ТruСАМ відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач ТruСАМ також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортних засобів в автоматичному режимі.

Отже, з аналізу викладеного вбачається, що використання приладу ТruСАМ відбувається у автоматичному режимі як у мобільному, так і у статичному положенні, тому суд не бере до уваги доводи позивача з приводу того, що користування приладом у ручному режимі є порушенням законодавства.

Також, в матеріалах справи наявний лист Служби автомобільних доріг в Одеській області від 24.02.2021 року № 01-710/2 з якого вбачається, що дорожний знак 5.45 5.70 «Фото-, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху» розташований на автомобільному шляху М-14 «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ» (на м. Таганрог).

За таких обставин та враховуючи наявні у справі докази, суд вважає, що відповідач під час винесення постанови про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому відсутні підстави для скасування постанови серія ДОП18 № 615416 від 22.05.2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відносно ОСОБА_1 .

При цьому, не зазначення в одному з екземплярів оскаржуваної постанови швидкості руху позивача в 80 км/год., та перевищення встановленого обмеження швидкості руху в населеному пункті на 30 км/год., на думку суду, саме по собі, не може бути підставою дя скасування вказаної постанови, за умови підтвердження факту вчинення адміністративного правопорушення. До того ж, як вбачається з відеозапису дослідженого судом в судовому засіданнні, позивачу було надано для огляду пристрій TruCAM LTI 20/20 та повідомено про швидкість руху 80 км/год., та про перевищення допустимої швидкості руху на 30 км/год.

Так, згідно з положенням статті 1 КупАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Тобто, на думку суду, таке застосування приписів КУпАП, наслідком якого буде фактичне уникнення правопорушником відповідальності перед суспільством, не узгоджується з завданнями КУпАП та є неприпустимим.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, у тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Інші доводи сторін, які наведені у позові та відзиві до позову, в межах наданих сторонами доказів, не впливають на висновку суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Відповідно до пункту 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

З огляду на зазначене, оскаржувану постанову у справі про адміністративне правопорушення слід залишити без змін, а позов - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 77, 159-163, 243, 250 Кодексу адміністративного судочинства України,-

УХВАЛИВ:

Постанову серії ДОП18 №615416 від 22.05.2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. - залишити без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови - без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Суддя О.В. Саламатін