Справа № 260/765/21
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2021-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 вересня 2021 рокуЛьвівСправа № 260/765/21 пров. № А/857/12755/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Святецького В.В., Гуляка В.В.,

за участі секретаря судового засідання Вовка А.Ю.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 травня 2021 року (головуючого судді Дору Ю.Ю., ухвалене у відкритому судовому засіданні о 17 год. 18 хв. в м. Ужгород повний текст рішення складено 31.05.2021) у справі № 260/765/21 за позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України, Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_3 , Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 в якому просить визнати протиправними дії командування та житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо прийняття спільного рішення оформленого у формі протоколу №9 від 10.12.2020 р в частині, що стосується ОСОБА_1 , скасувати спільне рішення командування Житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_4 оформлене у формі протоколу №9 від 10.12.2020 р в частині, що стосується ОСОБА_1 , зобов`язати Житлову комісію та командування Мукачівську, прикордонного загону (військова частина 2142) Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України повторно здійснити розрахунок виплати грошової компенсації за належне для отримання житлове приміщення з урахуванням граничної вартості будівництва 1 кв. метра загальної площі житла в регіоні щодо ОСОБА_1 , розглянути на її засіданні, прийняти і включити ОСОБА_1 в Списки осіб, які перебувають на квартирному обліку, мають право та надали згоду на отримання грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення у Мукачівському прикордонному загоні Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України у загальному порядку по 2007 рік, затвердити начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 та направити на затвердження Голові Держприкордонслужби, зобов`язати Житлову комісію та командування ІНФОРМАЦІЯ_4 підготувати Список виплати грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення у Військовій частині НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) щодо ОСОБА_1 , та направити на затвердження Голові Держприкордонслужби, зобов`язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України надати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за належне йому для отримання жиле приміщення у сумі 805500,00 гривень на поточний рахунок НОМЕР_2 , відкритий в Закарпатському обласному управлінні AT «Ощадбанк».

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 травня 2021 року відмовлено в задоволенні позову.

Не погодившись з прийнятим рішенням ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позов, апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права.

У відзивах на апеляційну скаргу Адміністрація Державної прикордонної служби України та Військова частина НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) заперечують проти її задоволення посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просять оскаржуване рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Представник позивача направив до апеляційного суду заперечення у зв`язку з отриманням відзиву на апеляційну скаргу Адміністрації Державної прикордонної служби України.

Відповідно до статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи представник позивача Глагола Г.П. апеляційну скаргу підтримала з підстав зазначених у скарзі, просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Представник Адміністрації Державної прикордонної служби України Філіпова Г.М. в режимі відеоконференції проти апеляційної скарги заперечила, просила скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга підлягає частковому задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 , проходив військову службу в НОМЕР_3 прикордонному загоні (військова частина НОМЕР_1 ) Західного регіонального управління на підставі контракту про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України.

Згідно витягу з наказу від 01.08.2018 №268-ОС «По особовому складу» підполковника ОСОБА_1 виключено із списків особового складу та всіх видів забезпечення з підстав наказу начальника Західного регіонального управління від 12.07.2018 №283-ОС, рапорт ОСОБА_2 (том 1 а.с.18).

02.10.2017 позивачем подано до начальника Мукачівського прикордонного загону рапорт про згоду на отримання грошової компенсації за належне йому та членам його сім`ї жиле приміщення (том 1 а.с.29).

Житлова комісія Мукачівського прикордонного загону розглянувши рапорт від 02.10.2017 прийняла рішення про включення ОСОБА_1 в Список осіб, які перебувають на квартирному обліку, мають право та надали згоду на отримання грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення у ІНФОРМАЦІЯ_6 , який затверджений начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 04.10.2017 та направлений на адресу Адміністрації Держприкордонслужби України листом від 05.10.2017 №721/11918 на виконання розпорядження Адміністрації Держприкордонслужби України від 28.09.2017 №721-7471 «Про компенсацію за належне для отримання жиле приміщення» та згідно даного Списку від 04.10.2017 позивач находиться за порядковим номером 11 (том 1 а.с.21-23).

Згідно листа Мукачівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 15.12.2020 № 704/10188, встановлено, що на виконання розпоряджень Адміністрації Держприкордонслужби України від 25.11.2020 № Т/704-8427 «Про виплату компенсації» та від 27.11.2020 №Т/704-8549 «Про порядок організації роботи», на спільному засіданні командування та житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_5 розглянуто питання щодо виплати компенсації (визначення осіб, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов та мають право отримати компенсацію) за належне для отримання житла військовослужбовцями (військовослужбовцями запасу) та членами їх сімей, у порядку черговості по списку осіб, які потребують поліпшення житлових умов у загальному порядку по Мукачівському прикордонному загоні по 2007 рік. За результатами перевірки житлової справи військовослужбовця запасу ОСОБА_1 встановлено, що військовослужбовець запасу ОСОБА_1 звільнений з військової служби у запас за cт.26 ч.5 п.2 підпункт «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а тому дія Порядку визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 №728, на військовослужбовця запасу ОСОБА_1 та членів його сім`ї не поширюється». За запитами представника позивача, від житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_5 у відповідь надійшов лист від 10.02.202l №702-1159 з доданими додатками згідно запитуваних у адвокатському запиті документів.

Рішенням командування та житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_5 №9 від 10.12.2020, за результатами перевірки житлової справи встановлено, що військовослужбовець запасу ОСОБА_1 звільнений з військової служби у запас за ст.26 ч.5 п.2 підпункт «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Дія Порядку визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жилого приміщення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 року №728, на військовослужбовця запасу ОСОБА_1 та членів його сім`ї не поширюється (том 1 а.с.24-26).

Позивач, не погоджуючись з діями відповідачі звернувся із цим позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку, що на позивача не поширюється дія Порядку визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 року №728, а тому дії відповідачів є правомірними.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Згідно статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною 1 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.

Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.

Механізм визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей, що перебувають разом з ними на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, який ведеться у військових частинах, органах, підрозділах, загонах, військових навчальних закладах, установах (далі - військові частини), а у разі їх розформування - у військових комісаріатах та квартирно-експлуатаційних установах (організаціях), за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення (далі - компенсація) установлено Порядком визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 №728 (далі Порядок).

Приписами пункту 3 Порядку зазначено, що військовослужбовці та члени їх сімей, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов, мають право отримати компенсацію один раз протягом усього часу проходження військовослужбовцями військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.

Відповідно до пункту 5 Порядку визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, черговість надання компенсації визначається за часом взяття військовослужбовця та членів його сім`ї на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, та/або включення до списків осіб, які мають право на першочергове чи позачергове отримання жилих приміщень.

Згідно із пунктом 6 вказаного Порядку підставою для відмови у наданні військовослужбовцю та членам його сім`ї компенсації є їх зняття з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, або виключення із списків громадян, що мають право на першочергове чи позачергове отримання жилих приміщень.

Пунктом 11 цього ж Порядку передбачено, що для отримання грошової компенсації та визначення її остаточного розміру житловій комісії подаються такі документи:

-рапорт військовослужбовця (заява особи, звільненої з військової служби в запас або у відставку, або члена сім`ї, зазначеної в абзацах четвертому і п`ятому пункту 2 цього Порядку) та нотаріально посвідчена згода членів його сім`ї на отримання компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення;

-довідка про склад сім`ї та реєстрацію місця проживання (перебування);

-копії паспорта військовослужбовця і повнолітніх членів сім`ї, які перебувають з ним на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов;

-копія свідоцтва про шлюб (за наявності);

-копія свідоцтва про народження дитини (за наявності);

-копія облікової картки фізичної особи - платника податків (військовослужбовця та членів його сім`ї, які перебувають з ним на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов);

-копія свідоцтва про право власності на житло за його наявності (військовослужбовця та членів його сім`ї, які перебувають з ним на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов);

-довідка про отримання (неотримання) житла військовослужбовцем з колишнього місця перебування його на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов;

-документ, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду;

-витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про належне військовослужбовцю та членам його сім`ї, які перебувають з ним на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, нерухоме майно;

-дозвіл органу опіки і піклування на отримання неповнолітнім членом сім`ї компенсації у випадках, визначених законодавством.

Пунктом 12 Порядку встановлено, що житлові комісії розглядають рапорти військовослужбовців (заяви, зазначені в пункті 11 цього Порядку) щодо надання компенсації та приймають рішення про її надання або відмову в наданні.

Враховуючи наведене, колегія суддів наголошує, що Порядком визначено, що за результатами розгляду заяви особи, звільненої з військової служби в запас, про надання згоди на отримання компенсації за належне їй для отримання жиле приміщення, житлова комісія повинна прийняте рішення про задоволення такої заяви або про відмову у її задоволенні.

В той же час, з матеріалів справи вбачається, що 02.10.2017 позивачем подано до начальника Мукачівського прикордонного загону рапорт про згоду на отримання грошової компенсації за належне йому та членам його сім`ї жиле приміщення (том 1 а.с.29) та житлова комісія Мукачівського прикордонного загону розглянувши рапорт від 02.10.2017 прийняла рішення про включення ОСОБА_1 в Список осіб, які перебувають на квартирному обліку, мають право та надали згоду на отримання грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення у ІНФОРМАЦІЯ_6 , який затверджений начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 04.10.2017 та направлений на адресу Адміністрації Держприкордонслужби України листом від 05.10.2017 №721/11918 на виконання розпорядження Адміністрації Держприкордонслужби України від 28.09.2017 №721-7471 «Про компенсацію за належне для отримання жиле приміщення» та згідно даного Списку від 04.10.2017 позивач находиться за порядковим номером 11 (том 1 а.с.21-23).

Однак вже за результатом аналізу листа Мукачівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 15.12.2020 № 704/10188, судом встановлено, що на виконання розпоряджень Адміністрації Держприкордонслужби України від 25.11.2020 № Т/704-8427 «Про виплату компенсації» та від 27.11.2020 №Т/704-8549 «Про порядок організації роботи», на спільному засіданні командування та житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_5 розглянуто питання щодо виплати компенсації (визначення осіб, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов та мають право отримати компенсацію) за належне для отримання житла військовослужбовцями (військовослужбовцями запасу) та членами їх сімей, у порядку черговості по списку осіб, які потребують поліпшення житлових умов у загальному порядку по Мукачівському прикордонному загоні по 2007 рік. За результатами перевірки житлової справи військовослужбовця запасу ОСОБА_1 встановлено, що військовослужбовець запасу ОСОБА_1 звільнений з військової служби у запас за cт.26 ч.5 п.2 підпункт «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а тому дія Порядку визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 №728, на військовослужбовця запасу ОСОБА_1 та членів його сім`ї не поширюється».

Згідно рішення командування та житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_5 №9 від 10.12.2020, за результатами перевірки житлової справи встановлено, що військовослужбовець запасу ОСОБА_1 звільнений з військової служби у запас за ст.26 ч.5 п.2 підпункт «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Дія Порядку визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жилого приміщення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 року №728, на військовослужбовця запасу ОСОБА_1 та членів його сім`ї не поширюється (том 1 а.с.24-26).

Таким чином, з урахуванням наведено відповідачами не наведено доводів щодо не врахування рапорту від 02.10.2017 про включення ОСОБА_1 в Список осіб, які перебувають на квартирному обліку, які мають право та надали згоду на отримання грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення у ІНФОРМАЦІЯ_6 , який затверджений начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 04.10.2017 та направлений на адресу Адміністрації Держприкордонслужби України листом від 05.10.2017 №721/11918, також Мукачівський прикордонний загін не прийняв рішення ані про задоволення заяви ОСОБА_1 під час засідання 10.12.2020 про надання компенсації за належне йому для отримання жиле приміщення, ані про відмову у задоволенні вказаної заяви, а лише вказав норми Порядку визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жилого приміщення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 року №728.

Колегія суддів вважає, що позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішення оформлене протоколом №9 засідання житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_4 від 10.12.2020, в частині відмови ОСОБА_1 та членам його сім`ї у виплаті грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення, які перебувають в черзі на держання житлових приміщень у Мукачівському прикордонному загоні, підлягають задоволенню.

Перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 2 статті 2 КАС України критеріям, суд не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства.

Як випливає зі змісту Рекомендації №R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої 11.03.1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, під дискреційним повноваженням суд розуміє таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У рішенні «Суханов та Ільченко проти України» від 26.09.2014 Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності. Суд повторив, що першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (пункти 52-53).

У справі «Рисовський проти України» Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

Згідно із рішеннями Європейського суду з прав людини по справах: «Класс та інші проти Німеччини» від 6 вересня 1978 року, «Фадєєва проти Росії» (Заява № 55723/00), Страсбург, від 9 червня 2005 року, «Кумпене і Мазере проти Румунії» (Заява N 33348/96), Страсбург, від 17 грудня 2004 року - завдання суду при здійсненні його контрольної функції полягає не в тому, щоб підміняти органи влади держави, тобто суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою.

При обранні належного способу захисту, колегія суддів зважає на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), суть якої зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, ЄСПЛ указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, «ефективний засіб правого захисту» у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Таким чином, встановивши порушення прав позивача, суд має обрати такий захисту, який з урахуванням конкретних обставин справи буде ефективним з точки зору частини першої статті 2 КАС України та статті 13 Конвенції та виключатиме можливі подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень у спірних правовідносинах.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Обираючи належний спосіб відновленого порушеного права позивача, враховуючи положення статті 9 КАС України, колегія суддів дійшла висновку, що здійснення належного захисту можливе шляхом зобов`язання Мукачівського прикордонного загону (військову частину 2142) Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України в особі житлової комісії Мукачівського прикордонного загону повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення йому грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення у відповідності до Порядку визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 №728.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та допущено порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до частини 1 статті 317 КАС України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 травня 2021 року у справі № 260/765/21 скасувати та ухвалити нове, яким позов ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України, Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення оформлене протоколом №9 засідання житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_4 від 10.12.2020, в частині відмови ОСОБА_1 та членам його сім`ї у виплаті грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення, які перебувають в черзі на держання житлових приміщень у ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 в особі житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_5 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення йому грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення у відповідності до Порядку визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 №728.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді В.В. Святецький

В.В. Гуляк

Повний текст постанови складено 08.10.2021