Справа № 560/8366/20
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2021-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/8366/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Тарновецький І.І.

Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В.

06 жовтня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 травня 2021 року у справі за адміністративним позовом приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_1 (далі - позивач) до Міністерства юстиції України, Дисциплінарної комісії приватних виконавців при Міністерстві юстиції України (далі - відповідач 1, 2) про визнання протиправними та скасування рішення, наказу,

В С Т А Н О В И В :

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

Позивач 15.12.2020 звернувся із позовом до Хмельницького окружного адміністративного суду в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати оформлене протоколом № 45 від 20.11.2020 рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців, в частині притягнення приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосування до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани;

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України № 4240/5 від 08.12.2020 "Про застосування до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Дмитра Анатолійовича (здійснює діяльність приватного виконавця на підставі посвідчення № 0202 виданого Міністерством юстиції України від 30.07.2018, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) дисциплінарного стягнення".

ІІ. ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 13.05.2021 позов задоволено повністю.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що у протоколі засідання Дисциплінарної комісії від 20.11.2020 підстави притягнення приватного виконавця ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, фактично суперечать результатам проведеної перевірки, оскільки зміст складеної за результатом перевірки довідки спростовує наявність таких порушень в діях приватного виконавця Гненного Д.А. Відтак відповідачі приймаючи спірне рішення не дотримались принципу співмірності між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані це рішення.

ІІІ. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач 1 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що Дисциплінарна комісія не може бути відповідачем у даній справі, так як не є юридичною особою, не має власного рахунку у банках, не наділена адміністративною процесуальною правоздатністю, а її рішення, без відповідного наказу Мін`юсту, не несуть будь-яких наслідків для приватного виконавця.

Також вказано, що відповідно до виконавчих документів боржник знаходиться за адресою: Харківська область, Харківський район, село Веселе, та враховуючи, що до заяви про примусове виконання виконавчого напису стягувачем не були додані документи, підтверджуючі наявність майна, зокрема грошових коштів на рахунках боржника на території виконавчого округу, у якому приватний виконавець здійснює діяльність, то виконавче провадження №63067589 відкриті приватним виконавцем не за місцем виконання рішення.

При цьому, додані стягувачем до заяви про примусове виконання виконавчого документа квитанції про здійснення касової операції не є документами, які підтверджують наявність коштів на рахунку боржника.

ІV. ВІДЗИВ НА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому вказано, що без попереднього рішення ДКПВ (оформленого протоколом), не можливо подальше притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності, через винесення в подальшому Мін`юстом наказу, а тому залучення в цій справі ДКПВ, як відповідача є юридично обгрутнтованою.

Також вказав, що надані до заяви стягувача про примусове виконання рішення докази про наявність коштів на рахунку боржника у банківських установах (квитанції про оплату стягувачем на рахунок боржника коштів в загальному розмірі 600,00 грн) є достатніми та допустимими для відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження.

Крім того позивачем вказано, що 20.02.2020 звертався до Міністерства юстиції з запитом про надання інформації, а саме надання вичерпного переліку документів, що можуть підтверджувати наявність грошових коштів на рахунках боржника. Проте 24.04.2020 Міністерство юстиції надало відповідь, що визначення щодо переліку таких документів виходить за межі компетенції Міністерства юстиції.

V. РУХ СПРАВИ У СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою суду від 05.07.2021 відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою суду від 02.09.2021 справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження на 29.09.2021.

09.09.2021 до Сьомого апеляційного адміністративного суду надійшли письмові пояснення від відповідача 2 на відзив на апеляційну скаргу в яких вказано, що Дисциплінарна комісія не може бути відповідачем у даній справі. Також вказано, що квитанції про здійснення касової операції не є документами, які підтверджують наявність коштів на рахунку боржника.

Згідно з п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції прийняте у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття законного і обґрунтованого рішення, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

VІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

ОСОБА_1 на підставі посвідчення № 0202, яке видано Міністерством юстиції України від 30.07.2018 здійснює діяльність приватного виконавця.

17.09.2020 до приватного виконавця надійшла заява приватного підприємства "Оліяр" про примусове виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Гусака Р.Т. від 08.09.2020 № 911 про стягнення з поручителя ТОВ "Агрофірма Престиж" , місцезнаходження: Україна, Харківська область, Харківський район, село Веселе, вулиця Жовтнева, 4, номери рахунків у банку НОМЕР_2 в АТ "Кредобанк"; НОМЕР_3 в АТ "ОТП Банк"; НОМЕР_4 в АТ "Креді Агріколь Банк" на користь стягувана - Приватне Підприємство "Оліяр", , місцезнаходження: Львівська область, Пустомитівський район, село Ставчани, номер рахунку у банку: НОМЕР_5 в Регіональне відділення АБ "Південний" заборгованість за договором поруки, посвідченим Шафран Р.І., приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, 27.07.2018, реєстровий номер 3946, а саме: штрафні санкції з 12.09.2019 по 07.09.2020 у розмірі - 3000150,00 (три мільйони сто п`ятдесят) гривень 00 копійок, з 17.09.2019 по 07.09.2020 у розмірі - 6000300,00 (шість мільйонів триста) гривень 00 копійок, а також витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису нотаріуса в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.

Загальна сума, яка підлягає стягненню складає 9010450 (дев`ять мільйонів десять тисяч чотириста п`ятдесят) гривень 00 копійок (далі - виконавчий напис).

В заяві про примусове виконання рішення стягувач зазначив, що у боржника наявні рахунки в банках, які знаходяться у місті Києві, а саме:

НОМЕР_6 в АТ "Укрексімбанк",

НОМЕР_3 в АТ "ОТП БАНК",

НОМЕР_4 в АТ "Креді Агріколь Банк".

До цієї заяви стягувачем додані квитанції №ПН5357 від 16.09.2020, №ПН5343 від 16.09.2020, №ПН5371 від 16.09.2020, №28504989 від 17.09.2020, №28504832 від 17.09.2020, №28504644 від 17.09.2020, №0.0..1 від 17.09.2020, №0.0..1 від 17.09.2020 про перерахування на рахунок боржника коштів на загальну суму 945,00 грн.

Постановою від 17.09.2020 приватним виконавцем відкрито виконавче провадження № 63067589 з примусового виконання виконавчого напису.

ТОВ "Агрофірма Престиж" подано до Міністерства юстиції України скаргу на дії приватного виконавця. У скарзі ТОВ "Агрофірма Престиж" зазначила, що приватним виконавцем відкрито виконавче провадження не за місцем виконання рішення. Окрім цього, скаржник зазначив, що приватний виконавець незаконно виніс постанову про арешт коштів ТОВ "Агрофірма Престиж".

На підставі скарги ТОВ "Агрофірма Престиж" Управлінням забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) проведено позапланову невиїзну перевірку діяльності приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_1 щодо здійснення виконавчого провадження № 63067589.

За результатами проведеної Управлінням забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) позапланової невиїзної перевірки діяльності приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_1 щодо здійснення виконавчого провадження № 63067589, складено довідку від 06.10.2020.

13.11.2020 Міністерством юстиції України на підставі вказаної довідки скеровано до Дисциплінарної комісії приватних виконавців подання про притягнення до дисциплінарної відповідальності приватного виконавця виконавчого округу м. Києва ОСОБА_1 за порушення вимог: пункту 2 частини 1 статті 4 Закону № 1404-VIII щодо здійснення діяльності приватного виконавця з дотриманням принципів законності; пункту 3 статті 2 Закону № 1404-VIII щодо здійснення виконавчого провадження з дотриманням засад законності; пункту 10 частини четвертої статті 4 Закону № 1404-VIII щодо повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання у разі якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання рішення; частини другої статті 25 Закону № 1403-VIII, частини другої статті 24 Закону № 1404-VIII щодо прийняття до виконання виконавчого документа за місцем його виконання.

20.11.2020 Дисциплінарною комісією за результатами розгляду матеріалів дисциплінарного провадження та подання Міністерства юстиції України, прийнято рішення, оформлене протоколом №45, про задоволення подання Міністерства юстиції України про притягнення приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

08.12.2020 Міністерством юстиції України прийнято наказ № 4240/5 "Про застосування до приватного виконавця ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення", згідно якого уведено в дію рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців при Міністерстві юстиції України від 20.11.2020, оформлене протоколом № 45, про задоволення подання Міністерства юстиції України про притягнення до дисциплінарної відповідальності приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_1 , посвідчення № 0202, видане 30.07.2018, та про застосування до приватного виконавця ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Позивач вважає, що дії відповідачів, які полягають у притягненні його до дисциплінарної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани, є протиправними та такими, що порушують його законні права та інтереси, внаслідок чого звернувся до суду з позовом.

VІІ. ПОЗИЦІЯ СЬОМОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 34 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" від 02.06.2016 №1403-VIII (далі - Закон №1403-VIII) встановлено, що контроль за діяльністю приватного виконавця здійснюється Міністерством юстиції України шляхом проведення планових і позапланових перевірок у порядку, встановленому Міністерством юстиції України. Планові перевірки проводяться не частіше одного разу на два роки з обов`язковим повідомленням приватного виконавця про час і місце проведення перевірки не пізніш як за 10 днів до її початку. Попередні періоди, що раніше перевірялися, не можуть бути предметом наступних перевірок, крім перевірок за зверненнями учасників виконавчого провадження. Позапланові перевірки проводяться на підставі: 1) заяви приватного виконавця про проведення перевірки; 2) письмових звернень учасників виконавчого провадження щодо рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця; 3) неподання приватним виконавцем у встановлені строки звітності чи іншої інформації та/або подання недостовірної інформації. Під час проведення позапланових перевірок з`ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення таких перевірок. Повторна перевірка з питань, що вже були предметом перевірки, не допускається, крім випадків, передбачених цим Законом. За місцем проведення перевірки поділяються на виїзні та невиїзні. У разі проведення позапланової невиїзної перевірки Міністерство юстиції України надсилає приватному виконавцю письмовий запит у межах предмета звернення. У зазначений у запиті строк, який має бути достатнім для підготовки відповіді та копій документів, але не менше 10 календарних днів, приватний виконавець надає Міністерству юстиції України вмотивовану відповідь та копії відповідних документів. У разі виявлення під час здійснення перевірок ознак дисциплінарного проступку приватного виконавця Міністерство юстиції України вносить вмотивоване подання до Дисциплінарної комісії про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до статей 36-37 Закону №1403-VIII рішення, дії чи бездіяльність приватного виконавця можуть бути оскаржені у порядку, встановленому законом. Приватний виконавець несе за свої рішення, дії чи бездіяльність та завдану третім особам шкоду цивільно-правову, адміністративну чи кримінальну відповідальність у порядку та обсягах, установлених законом, а також дисциплінарну відповідальність у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно статті 38 Закону №1403-VIII підставою для притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку. Дисциплінарним проступком приватного виконавця є: 1) факт зайняття діяльністю, несумісною з діяльністю приватного виконавця; 2) порушення правил професійної етики приватного виконавця; 3) розголошення професійної таємниці або вчинення дій, що призвели до її розголошення; 4) невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків; 5) невиконання статуту Асоціації приватних виконавців України, рішень Ради приватних виконавців України та з`їзду приватних виконавців України.

Відповідно до статті 39 Закону №1403-VIII дисциплінарна комісія приватних виконавців (далі - Дисциплінарна комісія) утворюється при Міністерстві юстиції України для розгляду питань притягнення приватних виконавців до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарних проступків. Дисциплінарна комісія: 1) розглядає подання Міністерства юстиції України, Ради приватних виконавців України про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності; 2) у разі надходження скарг на діяльність приватних виконавців направляє їх на перевірку Міністерству юстиції України чи Раді приватних виконавців України; 3) приймає рішення на підставі подання Міністерства юстиції України чи Ради приватних виконавців України про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення.

Згідно статті 40 Закону №1403-VIII Дисциплінарна комісія розглядає подання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності та приймає рішення про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення протягом двох місяців з дня виявлення дисциплінарного проступку, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

У разі якщо подання до Дисциплінарної комісії про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності внесено за результатами перевірки діяльності приватного виконавця, здійсненої на підставі скарги учасника виконавчого провадження, яка одночасно є предметом судового розгляду з оскарження рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця, Дисциплінарна комісія відкладає розгляд цього подання до набрання законної сили судовим рішенням за результатами розгляду такої скарги. У такому разі перебіг строку, передбаченого частиною першою цієї статті, зупиняється до набрання судовим рішенням законної сили.

Дисциплінарна комісія, розглядаючи подання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності: 1) зобов`язана запросити на засідання приватного виконавця та заслухати його пояснення з питань, що стали підставою для внесення подання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності; 2) має право запросити на засідання учасника виконавчого провадження, скарга якого стала підставою для перевірки діяльності приватного виконавця та внесення подання про його притягнення до дисциплінарної відповідальності, для надання додаткових пояснень по суті скарги; 3) має право запросити на засідання та заслухати думку представників органів державної влади, органів місцевого самоврядування та інших осіб за їхньою згодою.

Дисциплінарна комісія, розглядаючи подання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності, приймає одне з таких рішень: 1) задовольнити подання та застосувати до приватного виконавця дисциплінарне стягнення; 2) відхилити подання та направити матеріали для повторної перевірки діяльності приватного виконавця; 3) відхилити подання та відмовити в застосуванні до приватного виконавця дисциплінарного стягнення.

Відповідно до статті 41 Закону №1403-VIII за вчинення дисциплінарного проступку до приватного виконавця може бути застосовано одне з таких дисциплінарних стягнень: 1) попередження; 2) догана; 3) зупинення діяльності приватного виконавця на строк до шести місяців; 4) припинення діяльності приватного виконавця.

Рішення Дисциплінарної комісії про задоволення відповідного подання Міністерства юстиції України чи Ради приватних виконавців України та застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення вводиться в дію наказом Міністерства юстиції України.

Частинами 2 та 4 статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII зазначено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

Статтею 26 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

У відповідності до вимог п. 3 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, у разі пред`явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця за місцезнаходженням майна боржника до заяви про примусове виконання рішення додається документ/копія документа, який підтверджує, що майно боржника (грошові кошти на рахунках в банках або інших фінансових установах) знаходиться(яться) на території, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, або в межах виконавчого округу приватного виконавця.

Згідно з частиною 1 статті 22 Закону №1403-VIII про початок діяльності приватний виконавець повідомляє Міністерство юстиції України. Пунктом 2 частини 2 цієї статті Закону у повідомленні про початок діяльності обов`язково зазначаються виконавчий округ, на території якого приватний виконавець має намір здійснювати діяльність.

Пунктом 4 частини 2 статті 23 Закону №1403-VIII у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.

Відповідно до частин 1, 2, 3, 6 статті 25 Закону №1403-VIII виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.

Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Інформація про приватних виконавців виконавчого округу та реквізити їхніх офісів розміщуються у всіх судах та в органах державної виконавчої служби, розташованих у межах відповідного виконавчого округу.

Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Отже, з наведеного слідує, що і Закон України "Про виконавче провадження" і Закон України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" визначають вимоги (критерії) до місця відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження. При цьому згідно з частиною 3 статті 25 Закону №1403-VIII право приватного виконавця відкривати виконавче провадження обмежується виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України.

Визначення місця вчинення приватним виконавцем виконавчих дій у вже відкритому виконавчому провадженні здійснюється відповідно до загальних норм, якими визначаються вимоги щодо місця вчинення відповідної виконавчої дії - без обмеження дій приватного виконавця виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність (частина 6 статті 25 Закону та абзац 2 частини 2 статті 24 Закону №1404-VIII).

Зі змісту наведеної норми частини 2 статті 24 Закону №1404-VIII випливає, що якщо місце проживання, перебування боржника - фізичної особи та місцезнаходження боржника - юридичної особи або місцезнаходження майна боржника розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює діяльність та відповідно на яку розповсюджуються відповідна компетенція цього приватного виконавця, він має право прийняти до виконання відповідні виконавчі документи та відкрити виконавче провадження з їх виконання.

При цьому підставою для висновків Міністерства юстиції України про порушення відповідачем територіальності під час відкриття виконавчого провадження слугувало те, що надані стягувачем банківські квитанції в якості підтвердження наявності коштів на рахунку боржника в банківській установі, яка зареєстрована та фактично розташована в межах виконавчого округу міста Києва, як таких, що не є документами, що підтверджують наявність грошових коштів на рахунках боржника в банках, що знаходиться в межах виконавчого округу приватного виконавця.

Проте, статтею 177 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) вказано, що об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

Відповідно до ч. 1 ст. 190 ЦК України, майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Статтею 2 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" зазначено, рухоме майно - окрема рухома річ, сукупність рухомих речей, гроші, валютні цінності, цінні папери, а також майнові права та обов`язки, у тому числі майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку; майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку, - право клієнта (володільця рахунка) надавати розпорядження про перерахування і видачу сум з банківського рахунка відповідно до договору банківського рахунка; право вкладника або особи, на користь якої розміщено банківський вклад, вимагати виплати грошової суми (вкладу) та процентів на неї або доходу в іншій формі відповідно до договору банківського вкладу; право бенефіціара або володільця рахунка умовного зберігання (ескроу) вимагати перерахування грошових коштів, що знаходяться на рахунку умовного зберігання (ескроу), що випливає з договору рахунка умовного зберігання (ескроу).

Тому наявність у боржника банківського рахунку (в тому числі, розрахункового рахунку) передбачає наявність у Боржника майнових прав на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку та, відповідно, наявність у Боржника майна в розумінні Глави 13 ЦК України.

Частиною 3.1 статті 3 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" передбачено, що кошти існують у готівковій формі (формі грошових знаків) або у безготівковій формі (формі записів на рахунках у банках). Згідно з частинами 6.1, 6.2 статті 6 вказаного закону банки мають право відкривати рахунки резидентам України (юридичним особам, їх відокремленим підрозділам, фізичним особам), нерезидентам України (юридичним особам-інвесторам, представництвам юридичних осіб в Україні та фізичним особам). Особи, визначені в пункті 6.1 цієї статті, мають право відкривати рахунки в будь-яких банках України відповідно до власного вибору для забезпечення своєї господарської діяльності і власних потреб.

Частинами 7.1, 7.1.4, 7.1.5 статті 7 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" визначено, що банки мають право відкривати своїм клієнтам вкладні (депозитні), поточні рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу) та кореспондентські рахунки. Особливості режимів функціонування вкладних (депозитних), поточних рахунків, рахунків умовного зберігання (ескроу) та кореспондентських рахунків визначаються нормативно-правовими актами Національного банку України та договорами, що укладаються клієнтами та обслуговуючими їх банками. Зарахування коштів на рахунок клієнта здійснюється як шляхом внесення їх у готівковій формі, так і шляхом переказу коштів у безготівковій формі з інших рахунків.

Верховний Суд у постанові від 10.09.2018 у справі №905/3542/15 вказав, що безготівкові кошти розглядаються у доктрині банківського права як такі, що можуть бути об`єктом права власності внаслідок юридичної фікції, яка передбачає також визнання того, що безготівкові кошти знаходяться на відповідному рахунку у банку. Відкинути цю юридичну фікцію, як того вимагає скаржник у цій справі означало б, що безготівкові кошти є недосяжним для звернення на них стягнення, оскільки слід було б визнати, що вони одночасно всюди і ніде не знаходяться, тобто не мають місцезнаходження, інформація про яке є необхідною при вчиненні виконавчих дій і зазначається під час арешту цього майна. Можливість ініціювати операції стосовно безготівкових коштів в іншому місці, окрім як у банку, у якому відкрито відповідний рахунок, не суперечить цій юридичній фікції, яка закріплена також у Законі України "Про виконавче провадження", у якому йдеться про "кошти, які перебувають на рахунках боржника у банках".

Таким чином грошові кошти боржника, розміщені на банківських рахунках, є майном, тому приватний виконавець, на території виконавчого округу якого розташоване це майно, у даному випадку зареєстровано банк у якому боржник має кошти на банківських рахунках, має право прийняти до виконання відповідний виконавчий документ та відкрити виконавче провадження з його виконання.

Згідно матеріалів справи до заяви про примусове виконання рішення, стягувачем були надані докази знаходження майна боржника у межах виконавчого округу міста Києва у вигляді банківських квитанцій №ПН5357 від 16.09.2020, №ПН5343 від 16.09.2020, №ПН5371 від 16.09.2020, №28504989 від 17.09.2020, №28504832 від 17.09.2020, №28504644 від 17.09.2020, №0.0..1 від 17.09.2020, №0.0..1 від 17.09.2020, які містять інформацію про перерахування грошових коштів в день відкриття виконавчого провадження на рахунок боржника у АТ "Укрексімбанк", АТ "ОТП БАНК", АТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК", які за інформацією з сайту Національного банку України зареєстровані та фактично розташовані у місті Київ.

Банківські квитанції проведені банком платника - АТ "Укрбудінвестбанк" 17.09.2020, в день відкриття виконавчого провадження.

Зазначені кошти у подальшому на підставі платіжної вимоги приватного виконавця Гненного Д.А. списано з рахунку боржника, що підтверджено факт знаходження майна боржника на території міста Києва.

Враховуючи, що виконавчим округом позивача є місто Київ, відсутні підстави вважати, що приватний виконавець не мав права відкривати виконавче провадження у виконавчому окрузі міста Києва.

Разом з тим колегія суддів зазначає, що позивачем направлявся запит до Міністерства юстиції України щодо роз`яснення законодавства, в частині переліку та видів документів, що можуть підтверджувати наявність грошових коштів на рахунку боржника в банківській установі при прийнятті рішення виконавцем про відкриття виконавчого провадження. Однак, згідно відповіді Міністерства юстиції України на вказаний запит позивача, надання роз`яснення щодо вичерпного переліку документів, що можуть підтверджувати наявність грошових коштів на рахунках боржника в банку або фінансовій установі, що знаходиться в межах виконавчого округу приватного виконавця, виходить за межі компетенції Міністерства юстиції України.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуване рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців, яке оформлено протоколом № 45 від 20.11.2020, в частині притягнення приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосування до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани є протиправним та підлягає скасуванню.

Стосовно доводів відповідачів про те, що Дисциплінарна комісія не може бути відповідачем в даній справі, оскільки не є юридичною особою, немає власного рахунку у банках, а її рішення без наказу не несуть будь-яких наслідків, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача (п. 9 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Згідно пунктів 3, 4, 9 Положення про Дисциплінарну комісію приватних виконавців, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 27.11.2017 №3791/5, така комісія наділена переліком завдань, які за своєю суттю є публічно-владними, а також суб`єктно до такої комісії входять посадові особи з числа Міністерства юстиції України.

Отже Дисциплінарна комісія приватних виконавців під час здійснення своїх повноважень діє як суб`єкт владних повноважень, а також є колегіальним органом наділеним спеціальною компетенцією, якому надано повноваження щодо реалізації політики держави з питань притягнення приватних виконавців до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарних проступків, а також прийняття рішень про застосування до них дисциплінарного стягнення, відтак, доводи відповідача про те, що Дисциплінарна комісія не може бути відповідачем в даній справі є безпідставними.

VІІІ. ВИСНОВОК ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи відсутність підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, то підстав для зміни розподілу судових витрат немає.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Міністерства юстиції України залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 травня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Драчук Т. О. Полотнянко Ю.П.