Справа № 360/4088/21
Суддя: Н.М. Басова
Дата ухвалення: 2021-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
Іменем України

08 жовтня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/4088/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Басова Н.М., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання неправомірним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі відповідач, ГУ ПФУ в Луганській області), в якому позивач просила суд:

- визнати неправомірним рішення Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про відмову ОСОБА_1 у перерахунку розміру пенсії відповідно до частини третьої статті 59 Закону України « Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії відповідно до частини третьої статті 59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі, який обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, з часу звернення з заявою.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що її чоловік, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був призваний на спеціальні військові збори по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в 30-км зоні.

30.12.1992 чоловік отримав посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 2, тобто, ОСОБА_2 було надано статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

З 25.10.2007 йому була встановлена 2 група інвалідності за загальним захворюванням до 1 листопада 2009 року. За станом здоров`я ОСОБА_2 не зміг підтвердити інвалідність і ІНФОРМАЦІЯ_2 помер.

Експертними висновком Центральної міжвідомчої експертної комісії №50 від 09.11.2017 встановлений зв`язок захворювання, що призвело до смерті чоловіка, з виконанням обов`язків військової служби по ЛНА на ЧАЕС.

Позивач зазначила, що після смерті чоловіка вона вдруге не одружувалася та 02.08.2019 отримала посвідчення дружини померлого з числа учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 2А, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою.

Також позивач зазначила, що перебуває на обліку в Біловодському об`єднаному управління Пенсійного фонду України Луганської області, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області, та отримує пенсію по втраті годувальника відповідно до статті 54 Закону України №796 «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

В березні 2021 року звернулася до Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області з заявою про перерахунок пенсії згідно з частиною третьою статті 59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

07.04.2021 отримала рішення про відмову в перерахунку пенсії у зв`язку з тим, що померлий чоловік не відноситься до військовослужбовців та військовозобов`язаних, призваних на військові збори, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження військової служби (військових зборів) і внаслідок цього стали особами з інвалідністю.

Позивач вважає відмову відповідача протиправною, оскільки смерть чоловіка є поважною причиною того, що він пропустив строки повторного огляду МСЕК, а тому такою, що не може позбавити її права на перерахунок пенсії відповідно до частини третьої статті 59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

На підставі викладеного, позивач просила суд задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі (а.с.1-3).

Відповідач позов не визнав, заперечував щодо його задоволення, з цього приводу 24.09.2021 надав до суду відзив, в якому зазначив наступне.

ОСОБА_1 з 10.08.2015 було призначено пенсію за віком відповідно

до положень Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV).

З 19.01.2018 на підставі заяви позивача від 19.01.2018 її було переведено на пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України від 28.02.1991 року №796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон № 796-XII).

26.03.2021 позивач звернулася до Управління з заявою про перерахунок пенсії з більшого розміру (в п`ятикратному розмірі) згідно частини третьої статті 59 Закону № 796-XII.

За результатами розгляду вказаної заяви та доданих до неї документів, а також документів, наявних в пенсійній справі, відповідач рішенням від 07.04.2021 № 1239-31-8/2754 відмовив у перерахунку пенсії позивачу.

Відповідач вважає, що його рішення є законним та обґрунтованим, оскільки ОСОБА_2 перебував на обліку у відповідача як отримувач пенсії по інвалідності по загальному захворюванню, так як згідно довідки до акту огляду МСЕК серії 2-20 СМ № 023852 йому було встановлено другу групу інвалідності з 25.10.2007 по 01.11.2009. Тобто пенсія по інвалідності ОСОБА_2 була призначена відповідно до Закону № 1058-IV, а не положень Закону № 796-XII, оскільки причиною інвалідності було загальне захворювання, а не захворювання пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Будь-які документи, що засвідчують, що ОСОБА_2 за життя мав інвалідність по захворюванню, пов`язаному із Чорнобильською катастрофою, позивачем Управлінню надані не були.

Проте, за життя ОСОБА_2 у порядку, встановленому діючим законодавством, причинний зв`язок інвалідності із Чорнобильською катастрофою встановлено не було, розмір пенсії позивачу було обчислено відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 року № 265 «Деякі питання пенсійного забезпечення громадян».

Таким чином, померлий ОСОБА_2 не належав до категорії осіб, визначених частиною третьою статті 59 Закону № 796-XII, пенсії яким обчислюються відповідно до пункту 9-1 Порядку № 1210.

За таких обставин, відповідач вважає, що у нього відсутні правові підстави для здійснення перерахунку пенсії позивачу в розмірі, передбаченому частиною третьою статті 59 Закону № 796-XII на підставі наявних документів, а тому просив суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с.33-35).

Ухвалою суду від 18.08.2021 прийнято позовну заяву до розгляду після усунення її недоліків та відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.26-27).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.4-5).

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_2 від 10.09.1976 ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

За життя ОСОБА_2 20.12.1987 був призваний на спеціальні військові збори в військовому званні «сержант» до в/ч НОМЕР_3 та у складі частини до 14.02.1988 виконував роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в 30-км зоні, що розташовувалося в с.Оране, Іванківського району Київської області (а.с.10-11).

Під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС отримав дозу опромінювання 9,767 р., що підтверджується записами у військовому квітку НОМЕР_4 , довідкою Біловодського районного військового комісаріату №32 від 03.05.2019 та архівною довідкою Галузевого державного архіву Міністерства оборони України №179/1/18126 від 20.12.2018 (а.с.10-11,14,15).

30.12.1992 ОСОБА_2 видано посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1987-88 рр. (категорії 2) (а.с.7).

З 25.10.2007 до 01.11.2009 ОСОБА_2 була встановлена 2 група інвалідності за загальним захворюванням (а.с.12).

ОСОБА_2 перебував на обліку в територіальному органі Пенсійного фонду України та отримував пенсію по інвалідності по загальному захворюванню у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.67).

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_5 від 31.03.2010 (а.с.8).

Експертними висновком Центральної міжвідомчої експертної комісії №50 від 09.11.2017 встановлений зв`язок захворювання, що призвело до смерті чоловіка, з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с.13).

02.08.2019 позивач отримала посвідчення дружини померлого з числа учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 2А, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою (а.с.9).

Сторонами не заперечується, що ОСОБА_1 з 10.08.2015 отримувала пенсію за віком відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-ІV).

19.01.2018 позивач звернулась до територіального органу Пенсійного фонду України з заявою про переведення на пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України від 28.02.1991 №796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон № 796-XII) та з вказаної дати її переведено на вказаний вид пенсії (а.с.36,37).

26.03.2021 позивач звернулася до Управління з заявою про перерахунок пенсії з більшого розміру (в п`ятикратному розмірі) згідно частини третьої статті 59 Закону № 796-XII (а.с.52).

За результатами розгляду вказаної заяви та доданих до неї документів, а також документів, наявних в пенсійній справі, відповідач рішенням від 07.04.2021 № 1239-31-8/2754 відмовив у перерахунку пенсії позивачу (а.с.48-49).

Відмовляючи у перерахунку пенсії позивачу за її заявою від 26.03.2021, відповідач виходив з того, що у ОСОБА_1 відсутнє право на перерахунок пенсії в разі втрати годувальника з більшого розміру згідно частини третьої статті 59 Закону № 796-XII (в п`ятикратному розмірі), оскільки за час життя ОСОБА_2 причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою встановлено не було, тому розмір пенсії обчислений в мінімальному розмірі відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 «265 «Деякі питання пенсійного забезпечення громадян» (а.с.48-49).

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідача, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону № 1058-IV особі, яка має одночасно

право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Згідно частини першої статті 37 Закону № 1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника.

Статтею 54 Закону № 796-XII передбачено, що пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. Дружинам (чоловікам), які втратили годувальника із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до категорії 1, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від причинного зв`язку смерті з Чорнобильською катастрофою.

Відповідно до частини третьої статті 59 Закону № 796-XII військовослужбовцям пенсії по інвалідності, а членам їх сімей пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї за їх бажанням можуть призначатися на умовах і в порядку, визначених законодавством для осіб, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), або відповідно до статті 54 цього Закону. Особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Рішенням Конституційного Суду № 1-р(II)/2019 від 25.04.2019 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) словосполучення "дійсної строкової", яке міститься у положеннях частини третьої статті 59, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю.

Отже, у зв`язку з прийняттям вказаного вище рішення Конституційного Суду України гарантії соціального захисту визначені частиною 3 статті 59 Закону № 796-ХІІ поширюються на усіх військовослужбовців незалежно від виду військової служби, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі Порядок № 1210).

З 01.07.2019 набула чинність Постанова Кабінету Міністрів України від 26.06.2019 року № 543 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України (далі-Постанова № 543), якою внесені зміни в абзац перший пункту 9-1 Порядку № 1210 та викладено його в наступній редакції:

«9-1. За бажанням військовослужбовців, зокрема військовозобов`язаних, призваних на військові збори, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження військової служби (військових зборів) і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року за формулою:

Кв

П = Зс х Кзс х ------,

100%

де П - розмір пенсії;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески,

визначається як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки;

Кзс - середньомісячний коефіцієнт заробітної плати, який враховується під час

обчислення пенсії;

Кв - розмір відшкодування фактичних збитків (у відсотках).

Середньомісячний коефіцієнт заробітної плати, який враховується під час обчислення пенсії (Кзс), визначається за формулою:

Зп(мін) х 5

Кзс = ---------------,

Зс1

де Зп(мін) - розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року;

Зс1 - середня заробітна плата (дохід) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за рік, що передує відповідному року.

Розмір відшкодування фактичних збитків (Кв) визначається як відсоток втрати працездатності, визначений органами медико-соціальної експертизи.

У разі зміни розміру мінімальної заробітної плати проводиться перерахунок зазначених пенсій виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Перерахунку з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, підлягають військовослужбовці, зокрема військовозобов`язані, призвані на військові збори, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження військової служби (військових зборів) і внаслідок цього стали особами з інвалідністю.

Перерахунок пенсії проводився за матеріалами пенсійних справ».

Як вже було встановлено судом померлий годувальник ОСОБА_2 згідно копії посвідчення серії НОМЕР_6 , виданого 30.12.1992, був визнаний учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987-1988 роках 2 категорії.

ОСОБА_2 перебував на обліку у відповідача як отримувач пенсії по інвалідності по загальному захворюванню, оскільки згідно довідки до акту огляду МСЕК серії 2-20 СМ № 023852 йому було встановлено другу групу інвалідності з 25.10.2007 по 01.11.2009. Тобто пенсія по інвалідності ОСОБА_2 була призначена відповідно до Закону № 1058-IV, а не положень Закону № 796-XII, оскільки причиною інвалідності було загальне захворювання, а не захворювання пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Згідно статті 34 Закону № 1058-IV пенсія по інвалідності призначається на весь строк встановлення інвалідності.

Згідно частини другої статті 35 Закону № 1058-IV у разі, якщо особа не з`явилася в органи медико-соціальної експертизи на повторний огляд у визначений для цього строк, виплата пенсії по інвалідності зупиняється з першого числа місяця, наступного за місяцем, у якому вона мала з`явитися на повторний огляд.

Як вбачається з архівного особового рахунку № НОМЕР_7 пенсія ОСОБА_2 виплачувалась по 31.10.2009 включно, закінчено виплату з 01.11.2009, так як інвалідність була встановлена до 01.11.2009 згідно довідки до акту огляду МСЕК серії 2-20 СМ №023852 (а.с.67).

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_8 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до експертного висновку Центральної експертної міжвідомчої комісії МОЗ та МНС України від 13.11.2017 № 6337, виданого після смерті ОСОБА_2 , захворювання, що призвело до смерті ОСОБА_2 , пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317 «Питання медико-соціальної експертизи» затверджено Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, яке визначає порядок, умови та критерії встановлення інвалідності медико-соціальними експертними комісіями (далі Положення № 1317).

Пунктом 16 Положення № 1317 визначено, що медико-соціальна експертна комісія визначає ступінь втрати здоров`я, групу і час настання інвалідності та її причинний зв`язок із Чорнобильською катастрофою на підставі таких документів: для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відповідної категорії, експертного висновку міжвідомчої експертної комісії з установлення причинного зв`язку хвороби, інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінення та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС про причинний зв`язок захворювання з Чорнобильською катастрофою (далі - експертний висновок міжвідомчої експертної комісії) або постанови військово-лікарської комісії про причинний зв`язок захворювання з Чорнобильською катастрофою.

Згідно пункту 24 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317 медико-соціальна експертна комісія надсилає у триденний строк виписку з акта огляду комісії органові, в якому особа з інвалідністю перебуває на обліку як отримувач пенсії чи державної соціальної допомоги (щомісячного довічного грошового утримання), що призначається замість пенсії, та разом з індивідуальною програмою реабілітації - органові, що здійснює загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виписку з акта огляду комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках та потреби у наданні додаткових видів допомоги.

Відповідно до частини третьої статті 35 Закону № № 1058-IV органи медико-соціальної експертизи зобов`язані повідомляти територіальні органи Пенсійного фонду в порядку, встановленому законодавством, про результати повторного огляду осіб, яким призначена пенсія по інвалідності, та про нез`явлення цих осіб на зазначений огляд.

Як зазначив відповідач, від органів медико-соціальної експертизи до нього виписки з акта огляду комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках стосовно ОСОБА_2 не надходили.

Крім того, розмір відшкодування фактичних збитків (у відсотках) - Кв, є однією із складових формули, передбаченої пунктом 9-1 Порядку № 1210, за якою пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати.

Будь-які документи, що засвідчують, що ОСОБА_2 за життя мав інвалідність по захворюванню, пов`язаному із Чорнобильською катастрофою, позивачем як відповідачу, так і суду надані не були.

Підсумовуючи вищевикладене, а також виходячи з того, що за життя ОСОБА_2 у порядку, встановленому діючим законодавством, причинний зв`язок інвалідності із Чорнобильською катастрофою встановлено не було, пенсію за Законом № 796-XII він не отримував, тому суд дійшов висновку про те, що померлий ОСОБА_2 не належав до категорії осіб, визначених частиною третьою статті 59 Закону № 796-XII, пенсії яким обчислюються відповідно до пункту 9-1 Порядку № 1210.

Оскільки право позивача на пенсію по втраті годувальника має похідний характер від пенсії самого годувальника, який не відноситься до категорії осіб, визначених частиною третьою статті 59 Закону № 796-XII, тому у відповідача дійсно відсутні були правові підстави для здійснення перерахунку пенсії позивачу в розмірі, передбаченому частиною третьою статті 59 Закону № 796-XII на підставі наявних документів.

Як наслідок, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та безпідставними.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. "Руїз Торія проти Іспанії" (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

З урахуванням зазначеного суд не надає оцінку іншим доводам сторін, оскільки вони не мають суттєвого впливу на рішення суду за результатами вирішення цього спору.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем доведено правомірність свого рішення, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Оскільки позивачу відмовлено у задоволенні позову, питання щодо розподілу судових витрат відповідно до статті 139 КАС України не здійснюються.

Керуючись ст.ст.6, 7, 9, 90, 242, 245, 246, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання неправомірним рішення та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Басова