Справа № 640/5549/21
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2021-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2021 року м. Київ № 640/5549/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Бояринцевої М.А., розглянувши у порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Господарник"
до Головного управління Державної податкової служби у Вінницькій області
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Господарник» з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Вінницькій області та просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Ш» від 18.11.2020 №, прийняте Головним управлінням Державної податкової служби у Вінницькій області;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Ш» від 18.11.2020 №, прийняте Головним управлінням Державної податкової служби у Вінницькій області;

- стягнути на користь позивача витрати понесені ним по сплаті судового збору.

Мотивуючи позовні вимоги позивач зазначає, що ним виконано податковий обов`язок зі сплати земельного податку у строки встановленні Податковим кодексом України. Такий обов`язок виконано його представником, що не суперечить нормам Податкового кодексу України, а тому, на думку ТОВ «Господарник» прийняті відповідачем податкові повідомлення-рішення є протиправними.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому останній стверджує про правомірність прийнятих ним рішень та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представником позивача подано відповідь на відзив на позовну заяву, де останній наполягає на доводах, які викладені ним у позовній заяві та зазначає, що оплата податкових зобов`язань з орендної плати за землю за 2019 рік згідно платіжних доручень №101567106 від 30.03.2020, а також №101567107 від 30.03.2020 не здійснювалась.

В свою чергу представником відповідача подано заперечення, де він вказує про сплату позивачем податкових зобов`язань з плати за землю за 2019 рік згідно платіжних доручень №101567106 від 30.03.2020, а також №101567107 від 30.03.2020 за листопад, грудень 2019 року, що мало своїм наслідком порушення ним строків сплати узгоджених грошових зобов`язань.

Справа вирішується на підставі наявних в ній матеріалів.

Розглянувши подані матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд звертає увагу на наступне.

На підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, статті 76 Податкового кодексу України Головним управлінням Державної податкової служби у Вінницькій області проведено камеральну перевірку щодо порушення правил (перерахування) узгодженої суми грошового зобов`язання з плати за землю ТОВ «Господарник» згідно податкових декларацій 2019 року (вх. № від 11.02.2019, № від 12.02.2019) за наслідком якої складено акт від 19.10.2020 №22116/02-32-04-11/30971302 (далі - акт перевірки).

У висновках акту перевірки зазначено, що її дані свідчать про порушення термінів сплати (перерахування) узгодженого грошового зобов`язання ТОВ «Господарник» з плати за землю у сумі 30674,30 грн.

На підставі висновків акту перевірки контролюючим органом прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

- податкове повідомлення-рішення від 18.11.2020 №, яким до позивача застосовано штраф у розмірі 2 729, 15 грн. на підставі пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України (далі - оскаржуване та/або спірне рішення №1);

- податкове повідомлення-рішення від 18.11.2020 №, яким до ТОВ «Господарник» застосовано штраф у розмірі 3405,71 грн. на підставі пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України (далі - оскаржуване та/або спірне рішення №2).

Рішенням ДПС від 12.02.2021 №3378/6/99-00-06-03-01-06 скаргу позивача на оскаржувані рішення залишено без задоволення, а останні - без змін.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Згідно із пунктом 269.1 статті 269 ПК України платниками податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.

Відповідно до пункту 270.1 статті 270 ПК України об`єктами оподаткування є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності.

За правилами визначеними статтею 285 ПК України базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік.

Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв`язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).

У відповідності до пунктів 286.2, 286.3 статті 286 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Платник плати за землю має право подавати щомісяця звітну податкову декларацію, що звільняє його від обов`язку подання податкової декларації не пізніше 20 лютого поточного року, протягом 20 календарних днів місяця, що настає за звітним.

Згідно із пунктами 287.3, 287.4 статті 287 ПК України податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Податкове зобов`язання з плати за землю, визначене у податковій декларації, у тому числі за нововідведені земельні ділянки, сплачується власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Відповідно до пункту 126.1 статті 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем подано декларації з плати за землю за 2019 рік, а саме: податкові декларації від 12.02.2019 №, №.

Як вказує ТОВ «Господарник», він був позбавлений можливості у період з листопада 2019 року по березень місяць 2020 року сплачувати обов`язкові платежі, оскільки був наявний арешт коштів товариства.

Судом встановлено, що 21.11.2019 між ТОВ «Господарник» та ТОВ «РІТЕЙЛ ВЕСТ» укладено договір доручення №1, у відповідності до якого довіритель доручає, а повірений зобов`язується за винагороду, вчиняти наступні юридичні дії:

1.1.1. Відповідно до умов договору повірений зобов`язується від імені довірителя своєчасно, у відповідності з чинним законодавством України, щомісячно сплачувати до бюджету податки та збори, в тому числі з нарахування та утримання із заробітної плати, передбаченні чинним законодавством України, нараховані довірителем, а також інші платежі, які будуть пов`язані з податками та зборами, але не виключно можливі фінансові санкції, які можуть бути нараховані довірителю у разі несплати або несвоєчасності сплати податків та зборів.

1.2. Повірений бере на себе зобов`язання вчиняти дії відповідно до п. 1.1 договору згідно умов даного договору та на підставі довіреності, виданої довірителем з метою виконання цього договору.

21 11.2019 позивачем видано довіреність №1 у відповідності до договору доручення №1 від 21.11.2019.

Як вбачається з матеріалів справи, ДП «РІТЕЙЛ ВЕСТ» платіжним дорученням №101541692 від 24.12.2019 сплачено податок на землю у розмірі 8517,36 грн. з призначенням платежу: *;101;30971302; податок на землю Вінн Остро за 2019 ріка за ТОВ «Господарник» зг. дог. доручення №1 від 21.11.2019.

Відповідно до платіжного доручення №101541693 від 24.12.2019 ДП «РІТЕЙЛ ВЕСТ» сплачено податок на землю у розмірі 17234,40 грн. з призначенням платежу: *;101;30971302; податок на землю Вінн Остро за 2019 ріка за ТОВ «Господарник» зг. дог. доручення №1 від 21.11.2019.

Листами від 23.01.2020 вих. №23/1, №23/1/1 позивач просив відповідача зарахувати сплачені кошти на розрахунковий рахунок підприємства.

У відповідності до пункту 38.2 статті 38 ПК України сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.

Згідно із пунктом 19.1 статті 19 ПК України платник податків веде справи, пов`язані зі сплатою податків, особисто або через свого представника. Особиста участь платника податків в податкових відносинах не позбавляє його права мати свого представника, як і участь податкового представника не позбавляє платника податків права на особисту участь у таких відносинах.

Пунктом 19.2 статті 19 ПК України представниками платника податків визнаються особи, які можуть здійснювати представництво його законних інтересів та ведення справ, пов`язаних із сплатою податків, на підставі закону або довіреності. Довіреність, видана платником податків - фізичною особою на представництво його інтересів та ведення справ, пов`язаних із сплатою податків, має бути засвідчена відповідно до чинного законодавства.

Аналіз наведених положень дає суду підстави дійти до висновку, що сплату податків платник податків може здійснювати як самостійно, так і через свого представника на підставі закону або довіреності.

У відповідності до частини 1 статті 237 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє (ч. 1 ст. 238 ЦК України).

Згідно із частиною 3 статті 237 ЦК України представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Відповідно статті 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя.

Договором доручення може бути встановлено виключне право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх або частини юридичних дій, передбачених договором. У договорі можуть бути встановлені строк дії такого доручення та (або) територія, у межах якої є чинним виключне право повіреного.

Аналізуючи наведені положення у взаємозв`язку із наданими позивачем документами дає суду підстави дійти до висновку, що ТОВ «РІТЕЙЛ ВЕСТ» є представником платника податків - ТОВ «Господарник», який виконав податковий обов`язок щодо сплати земельного податку за листопад, грудень 2019 року у строки встановленні ПК України, що підтверджується платіжними дорученнями, які зазначені судом вище.

Отже, на переконання суду, ТОВ «РІТЕЙЛ ВЕСТ» як представником ТОВ «Господарник» сплачено у строки встановлені ПК України податок на землю, що, в свою чергу, не суперечить положенням пункту 19.2 статті 19, пункту 38.2 статті 38 ПК України, статті 237, частини 1 статті 238, статті 1000 ЦК України.

Суд наголошує, що контролюючим органом вказаних доводів не спростовано.

У відзиві на позовну заяву контролюючий орган посилається на пункт 87.9 статті 87 ПК України, у відповідності до якого у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

В той же час, в матеріалах справи відсутні належні та достатні докази на підтвердження наявності у позивача податкового боргу.

Також не заслуговують на увагу посилання відповідача на положення пункту 87.7 статті 87 ПК України, яким визначено, що забороняється будь-яка уступка грошового зобов`язання або податкового боргу платника податків третім особам. Положення цього пункту не поширюються на випадки, коли гарантами повного та своєчасного погашення грошових зобов`язань платника податків є інші особи, якщо таке право передбачено цим Кодексом, оскільки грошове зобов`язання або податковий борг платника податків по податках та зборах може погасити інший суб`єкт господарювання або фізична особа (в тому числі засновник, директор тощо) за умови, що такий суб`єкт господарювання або фізична особа є податковим агентом, або представником платника податку.

Разом з цим, при вирішенні спору по суті суд не враховує посилання позивача на індивідуальну податкову консультацію, оскільки у відповідності до пункту 52.2 статті 52 ПК України індивідуальна податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію.

У відповідності до пункту 109.1 статті 109 ПК України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Матеріалами справи підтверджено обставини сплати ТОВ «РІТЕЙЛ ВЕСТ», як представником - ТОВ «Господарник» земельного податку за листопад, грудень 2019 року у строки встановленні ПК України, що свідчить про виконання позивачем податкового обов`язку та відсутності допущення ним податкового правопорушення і, як наслідок, вказує на протиправність оскаржуваних рішень.

Доводи контролюючого органу, як підстави для відмови в задоволенні позовних вимог, не знайшли свого підтвердження належними та достатніми доказами під час вирішення спору по суті.

Разом з цим, суд звертає увагу, що відповідач вказував на те, що позивачем сплачено податкові зобов`язання з плати за землю за 2019 рік згідно платіжних доручень №101567106 від 30.03.2020, а також №101567107 від 30.03.2020 за листопад, грудень 2019 року, у той час коли позивач наведене заперечує. В матеріалах справи відсутні належні та достатні докази на підтвердження тверджень контролюючого органу в цій частині.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 73 КАС України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Положеннями частини 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Підсумовуючи вищевикладене, повно та всебічно проаналізувавши матеріали адміністративної справи суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки адміністративний позов підлягає до задоволення, сума сплаченого позивачем судового збору в розмірі 2270,00 грн підлягає стягненню з відповідача на його користь.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 241-246, 250, 255 КАС України суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Господарник» (04107, м. Київ, вул. Баггоутівська, б. 17-21, ) до Головного управління Державної податкової служби у Вінницькій області (21028, м. Вінниця, Хмельницьке шосе, б. 7, 2) про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Ш» від 18.11.2020 №, прийняте Головним управлінням Державної податкової служби у Вінницькій області.

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Ш» від 18.11.2020 №, прийняте Головним управлінням Державної податкової служби у Вінницькій області.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Державної податкової служби у Вінницькій області (21028, м. Вінниця, Хмельницьке шосе, б. 7, 2) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Господарник» (04107, м. Київ, вул. Баггоутівська, б. 17-21, ) сплачений ним судовий збір у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя М.А. Бояринцева