Справа № 560/9222/21
Суддя: Шевчук О.П.
Дата ухвалення: 2021-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/9222/21
РІШЕННЯ

іменем України

11 жовтня 2021 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Шевчука О.П. розглянувши адміністративну справу за позовом Територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області до Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області , Західного офісу Держаудитслужби в особі Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ:

Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області звернулось до суду з позовом до Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області, Західного офісу Держаудитслужби в особі Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області в якому просить визнати протиправною вимогу управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області № 132208-14/2378-2021 від 23.06.2021 року. Скасувати вимогу управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області № 132208-14/2378-2021 від 23.06.2021 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що управлінням Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області за період з 01.01.2019 по 31.12.2020.

За результатами проведеної ревізії складено акт від 26.05.2021 року № 08- 08/10, в якому, на думку відповідача, виявлено ряд порушень зокрема щодо порушення вимог пункту 10 статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року № 1402-VIII упродовж 2020 року одинадцяти суддям місцевих загальних судів Хмельницької області протягом періоду, в якому вони не здійснювали правосуддя, нараховувалась та виплачувалась доплата за вислугу років. На підставі акту ревізії, управлінням Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області прийнято вимогу № 132208-14/2378-2021 від 23.06.2021 року.

Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області вважає вимогу протиправною, оскільки висновок цього документа не відповідає фактичним обставинам та є наслідком неправильного застосування відповідачем норм законодавства України.

Ухвалою суду від 28.07.2021 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін, сторонам встановлено порядок та строки для виконання процесуальних дій.

Ухвалою суду від 09.08.2021 суд залучив до справи як співвідповідача Західний офіс Держаудитслужби в особі Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області.

Відповідачем (Управлінням Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області) подано до суду відзив на позовну заяву, в якому останній просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Вказує, що всього за 2020 рік ТУ ДСАУ в Хмельницькій області здійснено переплати суддівської винагороди суддям, які не здійснювали правосуддя на загальну суму 1251506,89 грн. Сума зайво нарахованого та сплаченого до бюджету єдиного соціального внеску складає 155999,18 грн.

Дослідивши наявні в матеріалах справи належні та допустимі докази, суд враховує наступне.

Суд встановив, що відповідно до пункту 8.17 Плану проведення заходів державного фінансового контролю Державної аудиторської служби України на І квартал 2021 року працівниками Управління проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Територіального управління Державної судової адміністрації в Хмельницькій області за період з 01.01.2019 по 31.12.2020.

За результатами заходу державного фінансового контролю складено Акт ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області за період з 01.01.2019 по 31.12.2020 року від 26.05.2021 №08-08/10.

Ревізію дотримання порядку виплати суддівської винагороди проведено суцільним способом щодо суддів, які не здійснювали у 2019 та 2020 роках правосуддя.

Ревізією встановлено, що суддям протягом періоду, в якому вони не здійснювали правосуддя, в порушення положень пункту 10 статті 135 Закону України №1402-VIII нараховувалась та виплачувалась доплата за вислугу років.

Всього за 2020 рік ТУ ДСАУ в Хмельницькій області здійснено переплати суддівської винагороди суддям, які не здійснювали правосуддя, на загальну суму 1251506,89 грн. Сума зайво нарахованого та сплаченого до бюджету єдиного соціального внеску складає 155999,18 грн.

Всього надмірно витрачено бюджетних коштів на суму 1407506,07 грн, чим завдано збитків Державному бюджету України, за рахунок коштів якого фактично здійснювалося фінансування видатків на виплату суддівської винагороди.

На підставі висновків акта ревізії Управлінням Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області винесено вимогу про усунення виявлених ревізією порушень із зазначенням кінцевого терміну інформування про вжиті заходи - до 23.07.2021, яка направлена об`єкту контролю листом від 23.06.2021 №132208-14/2378-2021 у строк, визначений пунктом 46 Порядку №550 в якій вказано: - забезпечити відшкодування відповідно до норм статей 130-136 КЗпП до Державного бюджету України збитків на загальну суму 1407506,07 грн, заподіяних внаслідок нарахування та виплати у 2020 році доплати за вислугу років суддям, протягом періоду в якому вони не здійснювали правосуддя, та нарахування єдиного соціального внеску на суму вказану вище доплати за вислугу років суддям.

Позивач не погоджуючись з вказаною вимогою вважає її протиправною та такою, що підлягає скасуванню, а тому звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі. у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні визначає Закон України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" від 26.01.1993 №2939-XII (далі - Закон №2939).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №2939, здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону №2939, головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов`язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб`єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про закупівлі, діяльністю суб`єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону №2939, визначено, що державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, інспектування, перевірки закупівель та моніторингу закупівлі.

Згідно ч.1 ст.4 Закону №2939, інспектування здійснюється органом державного фінансового контролю у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. Результати ревізії викладаються в акті.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону №2939, плановою виїзною ревізією вважається ревізія у підконтрольних установах, яка передбачена у плані роботи органу державного фінансового контролю і проводиться за місцезнаходженням такої юридичної особи чи за місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така планова виїзна ревізія.

Процедуру проведення інспектування в міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і у суб`єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували в період, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у період, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), а на підставі рішення суду - в інших суб`єктів господарювання визначає Порядок проведення інспектування Державною аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 року № 550 (далі - Порядок №550).

Відповідно до п.7 ст.10 Закону №2939 визначено, що органу державного фінансового контролю надано право пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства.

Як встановлено судом вище, що ревізію дотримання порядку виплати суддівської винагороди проведено суцільним способом щодо суддів, які не здійснювали у 2019 та 2020 роках правосуддя.

Згідно пункту 23 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII) визначено, що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 № 2453-VI (далі - Закон №2453).

Вказаний пункт виключено на підставі Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування" від 16.10.2019 №193-IX, який набрав чинності 01.01.2020.

Відповідно до ч.3 ст.133 Закону України № 2453 визначено, що посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється у розмірі 10 мінімальних заробітних плат.

Положення частини третьої статті 133 Закону України № 2453-VІ визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з рішенням Конституційного Суду України від 04.12.2018 № 11-р/2018. Зокрема, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини третьої статті 133 Закону України № 2453-VІ у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 №192-VIII (далі - Закон України №192).

Вказане положення підлягає застосуванню у його первинній редакції, а саме: "Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 01 січня 2011 року - 6 мінімальних заробітних плат; з 01 січня 2012 року - 8 мінімальних заробітних плат; з 01 січня 2013 року -10 мінімальних заробітних плат; з 01 січня 2014 року - 12 мінімальних заробітних плат; з 01 січня 2015 року - 15 мінімальних заробітних плат".

Пунктом 3 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 04.12.2018 № 11-р/2018 визначено, що положення частин третьої, десятої статті 133 Закону № 2453-VІ у редакції Закону України № 192-VІІІ, які визнані неконституційними пунктами 1, 2 резолютивної частини цього Рішення, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Абзацом першим пункту 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 № 1774-VІІІ мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.

Відповідно до абз.2 п.3 роз.II "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону визначено, що до внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 01 січня календарного року, починаючи з 01 січня 2017 року.

Суд встановив, що ТУ ДСАУ в Хмельницькій області у 2019 році здійснювало нарахування суддівської винагороди суддям (в тому числі тим, що не здійснювали правосуддя) до проходження ними кваліфікаційного оцінювання з урахуванням всіх доплат, що було встановлено перевіркою та вказану у акті ревізії.

Відповідно до п.1 ст.135 Закону №1402 суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до п.2 ст.135 цього Закону визначено, що суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено самим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за вислугу років, перебування на адміністративній посаді в суді, науковий ступінь та роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Згідно п.10 ст.135 Закону №1402 визначено, що суддя, який не здійснює правосуддя (крім випадків тимчасової непрацездатності, перебування судді у щорічній оплачуваній відпустці), не має права на отримання доплат до посадового окладу.

Однак, згідно інформації, наданої ТУ ДСАУ в Хмельницькій області, у різні періоди 2020 року правосуддя не здійснювали одинадцять суддів місцевих загальних судів Хмельницької області, зокрема: три судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду - протягом всього 2020 року (не завершено проходження кваліфікаційного оцінювання), по одному судді Летичівського та Нетішинського районних судів (не завершено проходження кваліфікаційного оцінювання), чотири судді Хмельницького міськрайонного суду (в тому числі: два судді - протягом всього 2020 року у зв`язку з незавершенням проходження кваліфікаційного оцінювання, два судді - в період з 01.01.2020 по 14.01.2020, до прийняття Указу Президента України "Про призначення суддів" від 14.01.2020 №7/2020, два судді Шепетівського міськрайонного суду (в тому числі: один суддя - протягом всього 2020 року у зв`язку з незавершенням проходження кваліфікаційного оцінювання, один суддя - в період з 01.01.2020 по 16.01.2020, до оголошення Указу Президента України "Про призначення суддів" від 14.01.2020 №7/2020 відповідно до наказу голови Шепетівського міськрайонного суду від 16.01.2020 №9/05-05.

Суд зазначає, що під час проведення ревізії працівники відповідача встановили, що вказаним вище суддям протягом періоду, в якому вони не здійснювали правосуддя, в порушення положень пункту 10 статті 135 Закону України №1402 нараховувалась та виплачувалась доплата за вислугу років.

Згідно пункту 46 Порядку №550 передбачено, якщо вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, органом державного фінансового контролю у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об`єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.

Про усунення виявлених ревізією фактів порушення законодавства цей об`єкт контролю у строк, визначений вимогою про їх усунення, повинен інформувати відповідний орган державного фінансового контролю з поданням завірених копій первинних, розпорядчих та інших документів, що підтверджують усунення порушень.

Суд зазначає, що ТУ ДСАУ в Хмельницькій області направило Заперечення до Акту ревізії, які не були прийняті до уваги, оскільки не спростували виявлене порушення.

Крім того, суд звертає увагу позивача, що оскаржувана ним вимога була направлена на адресу позивача у строки, встановлені пунктом 46 Порядку №550, що вказує на те, що управлінням при прийнятті вимоги дотримані умови, встановлені частиною другою статті 2 КАС України.

Суд вважає, що згідно норм чинного законодавства органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та, у разі виявлення порушень законодавства, пред`являти обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

У разі виявлення збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їхній розмір в установленому законодавством порядку та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольним об`єктом не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Суд також погоджується з твердженням відповідача, що вимога органу державного фінансового контролю спрямована на коригування роботи підконтрольного об`єкта та приведення її у відповідність до вимог законодавства, що у цій частині є обов`язковою до виконання.

Щодо відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, то про їхню наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються в добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

А тому, враховуючи наведені вище норми, суд вважає, що у органу державного фінансового контролю є право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних об`єктів, яка обов`язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

Суд вважає, що законність та правильність обчислення розміру збитків може бути предметом перевірки в судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю про їхнє стягнення, а не у справі за позовом підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Аналогічні висновки зазначені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2018 справі № 826/9672/17.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає задоволенню, а тому у задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову Територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області до Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області, Західного офісу Держаудитслужби в особі Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області № 132208-14/2378-2021 від 23.06.2021 року - відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області (вул. Соборна, 75,Хмельницький,Хмельницька область,29000 , ідентифікаційний код - 26293548)
Відповідач:Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області (пров. 2-й Кам`янецький, 19/1,Хмельницький,Хмельницька область,29013 , ідентифікаційний код - 40479801) Західний офіс Держаудитслужби в особі Управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області (вул. Костюшка, 8,Львів,79000 , ідентифікаційний код - 40479801)

Головуючий суддя О.П. Шевчук