Справа № 520/13593/21
Суддя: Бідонько А.В.
Дата ухвалення: 2021-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2021 р. Справа № 520/13593/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бідонька А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057), Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, Головного управління ДФС у Харківській області , в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд :

- Визнати протиправною бездіяльність посадових осіб Державної податкової служби України в Харківській області, які полягають у невиплаті позивачу при його звільненні з вини власника чи уповноваженого ним органу належної звільненому працівникові (позивачу) суми одноразової грошової допомоги при його звільненні у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України.

- Зобов`язати Головне управління Державної податкової служби в Харківській області виплатити, працівникові, ОСОБА_1 , його середній заробіток за весь час затримки з 04 березня 2008 року по день фактичного розрахунку 16 липня 2021 року у відповідності до ст. 117 КЗпП України.

- Звернути до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з Головного управління Державної податкової служби в Харківській області на користь позивача перерахованої суми його середнього заробітку в межах одного місяця.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що при звільненні йому не була виплачена грошова допомога відповідно до Постанови Кабінету Міністрів Укарїни від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсії і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їх сімей». Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.09.2020 року по справі 520/3829/2020, залишеного без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 20.01.2021 року, адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області, Головного управління ДФС у Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково. Визнано протиправнии дії Головного управління ДФС у Харківській області, які полягають невиплаті одноразової грошової допомоги при звільненні ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Державної податкової служби в Харківській області виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні ОСОБА_1 . Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 30.09.2020 року виправлена технічна описка у резолютивній часині рішення суду від 10.09.2020 року по справі №520/3829/2020 та викладено третій абзац резолютивної частини рішення суду в наступній редакції «Зобов`язати Головне управління Державної фіскальної служби в Харківській області виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні ОСОБА_1 ». Позивач зазначив, що 16.07.2021 року на його банківський рахунок на виконання рішення суду від 10.09.2020 року по справі №520/3829/2020 надійшла сума одноразової грошової допомоги. Тобто лише 16.07.2021 року фактично був проведений повний розрахунок відповідача після його фактичного звільнення . А, отже, на думку позивача, він має право на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені з 04.08.2008 року по день aактичного розрахунку 16.07.2021 року.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду відкрито спрощене провадження в порядку передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов. Запропоновано позивачу подати до суду відповідь на відзив, а відповідачу - заперечення протягом п`яти календарних днів з моменту отримання відповідних документів.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Представник відповідача, Головного управління ДПС у Харківській області, через канцелярію суду надав відзив, в якому заперечував проти заявленого позову. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що позивач безпідставно звертається з позовними вимогами до Головного управління ДПС у Харківській області, оскільки Постановою Кабінету Міністрів України від 25.09.2019 року №846 п. Постанови від 18.12.2018 року №1200 «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України» доповнено, зокрема, абзацом наступного змісту : «Підрозділи податкової міліції у складі Державної фіскальної служби продовжують здійснювати повноваження та виконувати функції з реалізації державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску, здійснюючи оперативно-розшукову, кримінальну процесуальну та охоронну функції до завершення здійснення заходів з утворення центрального органу виконавчої влади, на який покладається обов`язок забезпечення запобігання, виявлення, припинення, розслідування та розкриття кримінальних правопорушень, об`єктом яких є фінансові інтереси держави та/або місцевого самоврядування, що віднесені до його підслідності. Відповідно до Кримінального процесуального кодексу України.». Також зазначив проте, що за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань юридичну особу - Головне управління ДФС у Харківській області не припинено, знаходиться у стані припинення. Оскільки підрозділи податкової міліції у складі Державної фіскальної служби продовжують здійснювати повноваження, у задоволенні позовних вимог до Головного управління ДПС у Харківській області слід відмовити.

Представник відповідача - Головного управління ДФС у Харківській області правом подання відзиву на адміністративний позов не скористався.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що у зв`язку з організаційно-штатними змінами управлінь податкової міліції ДПА ОСОБА_1 наказом ДПА України від 03.03.2008 №473-о було звільненено з займаної посади.

При звільненні позивачу не була виплачена грошова допомога відповідно до Постанови Кабінету Міністрві України від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсії і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їх сімей».

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.09.2020 року по справі 520/3829/2020, залишеного без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 20.01.2021 року, адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області, Головного управління ДФС у Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління ДФС у Харківській області, які полягають у невиплаті одноразової грошової допомоги при звільненні ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Державної податкової служби в Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057, ) виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні ОСОБА_1 .

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 30.09.2020 року виправлена технічна описка у резолютивній часині рішення суду від 10.09.2020 року по справі №520/3829/2020 та викладено третій абзац резолютивної частини рішення суду в наступній редакції «Зобов`язати Головне управління Державної фіскальної служби в Харківській області виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні ОСОБА_1 »

16.07.2021 року на виконання рішення суду від 10.09.2020 року по справі №520/3829/20 позивачу на банківський рахунок було виплачено суму одноразової грошової допомоги у розмірі 5729,51 грн., що підтверджується роздруківкою з банківської картки позивача.

Вважаючи, що оскільки остаточний розрахунок з позивачем було здійснено 16.07.2021, то відповідно до положень статей 116, 117 Кодексу законів про працю України, на думку позивача, він має право на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені з 04.03.2008 по 16.07.2021, у зв`язку з чим звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України встановлено: кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, та на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно з частиною першою статті 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Відповідно до статті 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

За приписами статті 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Частиною першою статті 117 КЗпП України визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

З аналізу зазначених законодавчих норм вбачається, що умовами застосування частини першої статті 117 КЗпП України є невиплата належних звільненому працівникові сум у відповідні строки, вина власника або уповноваженого ним органу у невиплаті зазначених сум та відсутність спору про розмір таких сум. При дотриманні наведених умов підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При цьому, виходячи зі змісту трудових правовідносин між працівником та підприємством, установою, організацією, під «належними звільненому працівникові сумами» необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо).

Згідно з частиною другою статті 117 КЗпП України при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Разом з тим статтею 116 КЗпП України на підприємство, установу, організацію покладено обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. Невиконання цього обов`язку спричиняє наслідки, передбачені статтею 117 КЗпП України, якою передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Цими нормами на підприємство, установу, організацію покладено обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя.

З метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно зі стягненням збитків порядку. Така спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків.

Звертаючись з вимогою про стягнення відшкодування, визначеного виходячи з середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, позивач не повинен доводити розмір майнових втрат, яких він зазнав. Тому оцінка таких втрат працівника, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, не має на меті встановлення точного їх розміру. Суд має орієнтовно оцінити розмір майнових втрат, яких, як можна було б розумно передбачити, міг зазнати позивач.

За змістом частини 1 статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця перед колишнім працівником щодо своєчасного розрахунку при звільненні припиняється проведенням фактичного розрахунку, тобто, реальним виконанням цього обов`язку. І саме з цією обставиною пов`язаний період, протягом до якого до роботодавця є можливим застосування відповідальності.

Частина перша статті 117 КЗпП України переважно стосується випадків, коли роботодавець за відсутності спору свідомо та умисно не проводить остаточний розрахунок з колишнім працівником.

Частина друга статті 117 КЗпП України стосується тих випадків, коли наявний спір між роботодавцем та колишнім працівником про належні до виплати суми та фактично охоплює два випадки вирішення такого спору.

Так, якщо між роботодавцем та колишнім працівником виник спір про розміри належних звільненому працівникові сум, то в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника, власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування (тобто, зазначене в частині першій статті 117 КЗпП України). Відтак, у цьому випадку законодавець не вважає факт вирішення спору фактом виконання роботодавцем обов`язку провести повний розрахунок із колишнім працівником, що зумовлює можливість відповідальності роботодавця протягом усього періоду прострочення.

Натомість, якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Таке правове регулювання є способом досягти балансу між захистом прав працівника та додержанням принципів справедливості і співмірності у трудових відносинах, враховуючи фактичні обставини, за яких стався несвоєчасний розрахунок та міру добросовісної поведінки роботодавця.

Оскільки ухвалення судового рішення про стягнення з роботодавця виплат, які передбачені після звільнення, за загальними правилами, встановленими Цивільним кодексом України, не припиняє відповідний обов`язок роботодавця, то відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця, у спосіб, спеціально передбачений для трудових відносин, за весь період такого невиконання, в тому числі й після прийняття судового рішення.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.02.2020 по справі №821/1083/17.

Під час розгляду даної справи встановлено, що позивач просить стягнути на його користь суму середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні до дня повного розрахунку.

При цьому, судом встановлено, що позивач був звільнений з 04.03.2008.

Матеріали справи свідчать, що на виконання рішення суду від 10.09.2020 року по справі №520/3829/2 Головним управлінням ДФС у Хпрківській області року 16.07.2021 року на картковий рахунок позивача було зараховано одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 5729,51 грн.

Враховуючи вищевикладене, слід дійти висновку, що Головним управлінням ДФС у Хпрківській області проведено фактичний розрахунок з позивачем не у строк, встановлений положеннями статті 116 КЗпП.

Відтак, з огляду на обставини того, що не здійснення остаточного розрахунку із позивачем у визначені законодавством строки відбулось з вини власника, або уповноваженого ним органу, що є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, то позивач набув право на отримання відшкодування за затримку виплати розрахунку при звільненні та грошової компенсації за невикористану пільгову відпустку на підставі статті 117 КЗпП України.

Крім того, з матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2018 року №1200 Державна податкова служба та Державна митна служба є правонаступниками майна, прав та обов`язків реорганізованої Державної фіскальної служби у відповідних сферах діяльності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 19 червня 2019 року № 537 "Про утворення територіальних органів Державної податкової служби" затверджено утворення як юридичних осіб публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком 1, зокрема Головне управління ДПС у Харківській області.

Пунктом 2 вказаної постанови встановлено реорганізування деяких територіальних органів Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної податкової служби за переліком згідно з додатком 2, зокрема, Головне управління ДФС у Харківській області реорганізовано шляхом приєднання Головного управління ДПС у Харківській області.

Установлено, що територіальні органи Державної фіскальної служби, які реорганізуються, продовжують здійснювати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам Державної податкової служби та центрального органу виконавчої влади, на який покладається обов`язок забезпечення запобігання, виявлення, припинення, розслідування та розкриття кримінальних правопорушень, об`єктом яких є фінансові інтереси держави та/або місцевого самоврядування, що віднесені до його підслідності відповідно до Кримінального процесуального кодексу України.

Наказом Державної податкової служби України № 14 від 12.07.2019 затверджено положення про територіальні органи ДПС, та відповідно до Положення, передбачено, що ГУ ДПС є правонаступником усіх прав та обов`язків Головного управління ДФС у Харківській області.

Згідно наказу № 18 Головного управління ДПС у Харківській області від 29.08.2019, розпочато виконання ГУ ДПС у Харківській області функцій і повноважень ГУ ДФС у Харківській області, що припиняється, з реалізації державної податкової політики, з державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та інше.

Разом з цим, за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Міністерства юстиції України на час розгляду справи юридичну особу - Головне управління ДФС у Харківській області не припинено, як юридичну особу.

Також, постановою Кабінету Міністрів України від 25 вересня 2019 року № 846 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" до вищевказаної постанови Уряду внесено зміни, а саме:

- пункт 3 після слів "Державної податкової служби" доповнено словами "та центрального органу виконавчої влади, на який покладається обов`язок забезпечення запобігання, виявлення, припинення, розслідування та розкриття кримінальних правопорушень, об`єктом яких є фінансові інтереси держави та/або місцевого самоврядування, що віднесені до його підслідності відповідно до Кримінального процесуального кодексу України";

- доповнено постанову пунктом 4 такого змісту: "Визначити територіальні органи Державної податкової служби правонаступниками майна, прав та обов`язків територіальних органів Державної фіскальної служби, що реорганізуються згідно з пунктом 2 цієї постанови, у відповідних сферах діяльності".

Також, постановою Кабінету Міністрів України від 25 вересня 2019 року № 846 п. 2 постанови від 18 грудня 2018 року № 1200 "Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України" доповнено абзацом наступного змісту: "Підрозділи податкової міліції у складі Державної фіскальної служби продовжують здійснювати повноваження та виконувати функції з реалізації державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску, здійснюючи оперативно-розшукову, кримінальну процесуальну та охоронну функції до завершення здійснення заходів з утворення центрального органу виконавчої влади, на який покладається обов`язок забезпечення запобігання, виявлення, притягнення, розслідування та розкриття кримінальних правопорушень, об`єктом яких є фінансові інтереси держави та/або місцевого самоврядування, що віднесені до його підслідності відповідно до Кримінального процесуального кодексу України".

Суд також зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 9 суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оскільки на час вирішення справи підрозділи податкової міліції у складі Державної фіскальної служби продовжують здійснювати повноваження, то суд вважає що для належного способу захисту прав позивача необхідно вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Головне управління ДФС у Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні з 04.03.20008 року по 16.07.2021 року.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку , що позовні вимоги до Головного управління ДПС у Харківській області щодо зобов`язання виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки з 04 березня 2008 року по день фактичного розрахунку 16 липня 2021 року у відповідності до ст. 117 КЗпП України не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність посадових осіб Державної податкової служби України в Харківській області, які полягають у невиплаті позивачу при його звільненні з вини власника чи уповноваженого ним органу належної звільненому працівникові (позивачу) суми одноразової грошової допомоги при його звільненні у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, суд зазначає, що позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню, оскільки є рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.09.2020 року по справі №520/3829/2020 року, яке набрало законної сили і яким вже було визнано протиправними дії Головного управління ДФС у Харківській області, які полягають невиплаті одноразової грошової допомоги при звільненні ОСОБА_1 .

З приводу позовних вимог щодо звернення до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з Головного управління Державної податкової служби в Харківській області на користь позивача перерахованої суми його середнього заробітку в межах одного місяця, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 371 КАС України, негайно виконуються рішення про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць.

Враховуючи те, що середній заробіток не входить до структури заробітної плати та те, що судом зобов`язано Головне управління ДФС у Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні з 04.03.2008 року по 16.07.2021 року, а не стягнути з відповідача визначену суму середнього заробітку, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Оскільки позивач є особою з інвалідністю ІІ групи та відповідно до п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору, розподіл судового збору не здійснюється.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057), Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057, код 39599198) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні з 04.03.20008 року по 16.07.2021 року.

У задоволенні позовних вимог в іншій частині - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Бідонько А.В.