Справа № 600/2376/21-а
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2021-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/2376/21-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Маренич І.В.

Суддя-доповідач - Боровицький О. А.

06 жовтня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Матохнюка Д.Б. Шидловського В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 22 липня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Новоселицької міської ради Чернівецької області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Чернівецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Новоселицької міської ради Чернівецької області, у якому просила:

- визнати рішення №4/108 IV сесії VIII скликання від 26.02.2021 року Новоселицької міської ради Чернівецького району Чернівецької області (далі - відповідач) про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність в межах села Рингач громадянці ОСОБА_1 протиправним;

- зобов`язати Новоселицьку міську раду Чернівецького району Чернівецької області надати дозвіл ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення у приватну власність земельної ділянки орієнтовною площею 1,5 га, яка розташована на території Новоселицької ОТГ в межах села Рингач Чернівецької області із земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства;

- зобов`язати Новоселицьку міську раду Чернівецької області подати до Чернівецького окружного адміністративного суду в місячний строк після набрання цим рішенням законної сили - звіт про виконання судового рішення.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 22.07.2021 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням позивачка подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про задоволення позову. В апеляційній скарзі апелянт вказала, зокрема, що відповідач протиправно намагається уникнути обов`язку надати позивачу земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 1,5 га.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 31.01.2020 року позивач звернувся з заявою до відповідача з проханням надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у приватну власність земельної ділянки орієнтованою площею 1,5 га, яка розташовано за межами села Рингач для ведення особистого селянського господарства.

10.02.2020 року виконкомом Новоселицької міської ради повідомлено, що заява позивача розглянута, на засіданні постійної комісії з земельних відносин, комунального майна, природних ресурсів та екології, та з питань регламенту, законності, депутатської діяльності, етики, гласності, свободи совісті та зв`язку із засобами масової інформації. Членами комісій було запропоновано зняти питання з порядку денного та повідомити, що земельна ділянка бажаного місця розташування знаходиться за межами с. Рингач та непередана у комунальну власність Новоселицькій об`єднаній територіальній громаді. Тому відповідач не є розпорядником даної території.

30.07.2020 року позивач повторно, через представника звернулась з заявою про надання дозволу розробку проекту землеустрою щодо відведення у приватну власність земельної ділянки орієнтованою площею 1,5 га, яка розташовано за межами села Рингач для ведення особистого селянського господарства.

11.08.2020 року надав відповідь на заяву позивачу, відповідно до змісту якої вказав, що дана земельна ділянка у відповідності до рішення №42/46 ХХХХІІ сесії VІІ скликання відноситься до громадських пасовищ.

Не погоджуючись із вказаним рішення позивачка оскаржила його в судовому порядку.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 07.12.2020 року в справі №600/1687/20-а в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Новоселицької міської ради про визнання рішення протиправним, відмовлено в повному обсязі.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02.02.2021 року рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 07.12.2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Новоселицької міської ради Чернівецької області про визнання рішення протиправним скасовано. Прийнято нову постанову, якою позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Новоселицької міської ради Чернівецької області щодо нерозгляду заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у приватну власність земельної ділянки орієнтовною площею 1,50 га, яка розташована в межах села Рингач Новоселицького району Чернівецької області із земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства. Зобов`язано Новоселицьку міську раду Чернівецької області повторно розглянути на пленарному засіданні заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у приватну власність земельної ділянки орієнтовною площею 1,50 га, яка розташована в межах села Рингач Новоселицького району Чернівецької області із земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

26.02.2021 року відповідач розглянувши заяву позивача, бажане місце розташування земельної ділянки згідно викопіювання, враховуючи постанову апеляційного суду від 02.02.2021 року, лист відділу у Новоселицькому району Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області від 02.02.2021 року щодо підтвердження даної земельної ділянки, як пасовище, в зв`язку з обмеженою площею вільної землі, яка може бути надана в користування громадянам для ведення особистого селянського господарства з метою охоплення більшої кількості людей для забезпечення потреб у виділенні землі для ОСГ, керуючись п. 34 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст. 19 Закону України "Про землеустрій", ст. ст. 12,34,118, 121, 122 Земельного кодексу України вирішила відмовити у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у приватну власність позивачу земельної ділянки орієнтовною площею 1,5 га, яка розташована на території Новоселицької міської територіальної громади в межах с. Рингач, Чернівецького району, Чернівецької області із земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, про що прийнято рішення №4/108 IV сесії VIII скликання.

Вважаючи рішення відповідача протиправним, позивач звернулась до суду з вказаним позовом.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

За приписами частини першої статті 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування.

Відповідно до статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно з частиною першою статті 122 Земельного кодексу сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам встановлені статтею 121 Земельного кодексу України, згідно з пунктом "б" частин першої якої громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Оскільки позивач є громадянином України, він має право на набуття права власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства.

Підставою для набуття прав на земельну ділянку є відповідне рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначено статтею 118 Земельного кодексу України, відповідно до частини шостої якої громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

За приписами частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Тобто, законодавець обмежив підстави відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою лише невідповідністю місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 року № 280/97-ВР (далі - Закон № 280/97-ВР) встановлено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Повноваження відповідних органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені статтями 118, 122, 123 Земельного кодексу України, статтями 26, 33, 59 Закону № 280/97-ВР.

Пунктом 34 частини першої статті 26 Закону № 280/97-ВР передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до статті 59 Закону № 280/97-ВР рішення місцевої ради приймаються у формі відповідних рішень, прийнятих на сесії місцевої ради та рішень виконавчого комітету.

З матеріалів справи встановлено, що підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтованою площею 1,50 га для ведення особистого селянського господарства є те, що вказана земельна ділянка розташована на площі земель передбачених під громадське пасовище для мешканців села Рингач.

Відповідач при прийнятті оскаржуваного рішення керувався тим, що рішенням №42/46 ХХХХІІ сесії VІІ скликання від 06.08.2020 року на території Новоселицької ОТГ в межах села Рингач створено за рахунок сільськогосподарських земель комунальної власності громадське пасовище.

Встановлено, що 28.01.2021 року рішенням ІІІ сесії VIII скликання Новоселицькою міською радою з метою регулювання земельних відносин щодо спільного використання пасовища власниками худоби, членами територіальної громади прийняла рішення №3/49, яким затвердила положення про громадське пасовище (сіножаті) на території Новоселицької міської територіальної громади Чернівецького району Чернівецької області.

Крім того, 28.01.2021 року відповідач надав дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок під громадські пасовища на території Новоселицької міської територіальної громади в тому числі в с. Рингач, Чернівецького району, Чернівецької області за рахунок сільськогосподарських земель комунальної власності на Новоселицьку міську територіальну громаду в особі Новоселицької міської ради, про що прийнято рішення №3/50.

Згідно наказу Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 року № 548 (далі Класифікатор) затверджена класифікація видів цільового призначення земель, яка визначає поділ земель на окремі види цільового призначення земель, які характеризуються власним правовим режимом, екосистемними функціями, типами забудови, типами особливо цінних об`єктів, тощо.

В зазначеному Класифікаторі землі сільськогосподарського призначення поділяються, зокрема (окрім іншого) на землі, для ведення особистого селянського господарства, землі для сінокосіння і випасання худоби, тощо (Секція "А 01" відповідно до Коду КВЦПЗ).

Частиною 2 статті 22 Земельного Кодексу України визначено, що до земель сільськогосподарського призначення належать, зокрема, сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги).

За змістом пункту "а" частини 3 статті 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до статті 34 Земельного Кодексу України громадяни можуть орендувати земельні ділянки для сінокосіння і випасання худоби.

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування можуть створювати на землях, що перебувають у власності держави чи територіальної громади, громадські сіножаті і пасовища.

Слід зазначити те, що згідно Класифікатора пасовища відносяться до іншого Коду КВЦПЗ (секції К). Зокрема, землі запасу, резервного фонду та загального користування, які включають в себе (окрім іншого) пасовища, як землі загального користування.

З вищенаведеного вбачається, що земельна ділянка сільськогосподарського призначення, яку бажав отримати позивач, по своїй суті не відповідає за цільовим призначенням вимогам Класифікатора, оскільки відноситься до земель загального користування, відтак і не може бути передана громадянам у власність.

Так, бажана позивачем земельна ділянка, відноситься до категорії земель - загального користування, що у свою чергу унеможливлює надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення її у власність останньому.

В даному випадку, надання дозволу позивачу на розроблення землевпорядної документації, відведення у власність земельних ділянок загального користування порушить права інших осіб щодо їх використання.

Оскільки, місце розташування земельної ділянки, зазначеної у заяві позивача не відповідає вимогам чинного законодавства, вказане є підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства згідно з частини 7 статті 118 Земельного кодексу України.

Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що відповідач, приймаючи рішення №4/108 IV сесії VIII скликання від 26.02.2021 року Новоселицької міської ради Чернівецького району Чернівецької області про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність в межах села Рингач громадянці ОСОБА_1 , діяв на підставі чинного законодавства та у межах своїх повноважень, а отже дане рішення є законним та обґрунтованим.

Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За встановлених обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що відмовляючи у наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення, відповідач діяв обґрунтовано, добросовісно та законно, оскільки в оскаржуваному наказі наведені належні мотивів та причин такої відмови.

Враховуючи вище викладене колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими у справі обставинами.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення дотримано норми матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 22 липня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Боровицький О. А.

Судді Матохнюк Д.Б. Шидловський В.Б.