Справа № 420/10024/21
Суддя: Цховребова М.Г.
Дата ухвалення: 2021-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Цховребової М.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, в якому (з урахуванням уточненого адміністративного позову) позивач просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови надати інформацію, яка викладена в листі від 09.06.2021 року за № 02-29/136із;

- зобов`язати відповідача надати позивачу повну відповідь на запит від 04.06.2021 року відповідно до поставлених питань у порядку Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13 січня 2011 року № 2939-VI, із змінами і доповненнями на питання:

- яку кількість вказаних дозволів за цей період було надано громадянам, які проживають на зареєстрованій в місті Подільськ, Подільського району, Одеської області?

- які кількість вказаних дозволів за цей період було надано громадянам, які не проживають і не зареєстровані на території Подільського району, Одеської області та в місті Подільськ, Одеської області?

Ухвалою суду від 26.07.2021 року: відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Згідно зі змістом позовної заяви, позивач просить суд задовольнити адміністративний позов в повному обсязі, з таких підстав:

- 04.06.2021 року позивач подав запит на інформацію до Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, через офіційну електронну адресу;

- керуючись вимогами та правами ст. 3, 4, 5, 10-1, 12, 13, 14, 15, 19, 20, 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13 січня 2011 року № 2939-VI, із змінами доповненнями, позивач просив надати наступну інформацію за період з 2018 року по час надання відповіді: Яку кількість Куяльницька сільська рада Подільського району Одеської області надала вказаних Дозволів? Яку кількість вказаних Дозволів за цей період було надано громадянам, які проживають та зареєстровані на території Подільського району, Одеської області? Яку кількість вказаних Дозволів за цей період було надано громадянам, які проживають та зареєстровані в місті Подільськ, Подільського району, Одеської області? Яку кількість вказаних Дозволів за цей період було надано громадянам, які не проживають і не зареєстровані на території Подільського району, Одеської області та в місті Подільськ, Одеської області?

- відповідь скановану просив надати на електронну адресу;

- 09.06.2021 року за № 02-29/136із відповідач повідомив позивача про те, що на виконання Закону України «Про доступ до публічної інформації»: «З 22.12.2018 року по 10.06.2021 року рішеннями Куяльницької сільської ради 1672 громадянкам України надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га у власність для ведення особистого селянського господарства. Відповідно до Закону України «Про доступ до публічних даних» місце реєстрації громадянина є персональними даними, тому запитувана вами інформація в пунктах 2-4 не може бути надана.»;

- вказана відповідь Куяльницької сільської ради свідчить про отримання запиту від 04.06.2021 року, а також про те, що відповідач являєтеся розпорядником запитуваної інформації;

- запитувану публічну інформацію офіційно позивач може отримати лише з офіційних джерел, в тому числі від Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, яка являється власником земель комунальної власності Куяльницької сільської ради та, має запитувану інформацію про це;

- відповідач посилається у відповіді на неіснуючий Закон України «Про доступ до публічних даних», але має на увазі Закон України «Про доступ до публічної інформації»;

- інформація про земельні ділянки Куяльницької сільської ради, про їх стан та правові акти належить Куяльницькій сільській раді і знаходиться у них;

- Куяльницька сільська рада являється розпорядником вказаної інформації;

- вказана публічна інформація не являється у формі відкритих даних, як передбачено ст. 10-1 Закону;

- позивач просив надати інформацію про те, яку кількість вказаних у запиті Дозволів. У вказаному запиті не йдеться мова про падання інформації про персональні дані кожного громадянина, який отримав такий дозвіл, а йде мова про кількість таких дозволів;

- із вказаного вбачається, що з інформації, яку мав надати розпорядник інформації - Куяльницька сільська рада, про кількість дозволів, не можна ідентифікувати жодну особу, а тому відповідач протиправно відносить запитувану інформацію до публічних даних. А тим більше, позивач не запитував інформацію про місце реєстрації громадян, як це вказав відповідач у відповіді;

- натомість, із інформації, яка міститься в рішеннях, з відкритих джерелах, на офіційним - сайті Куяльницької сільської ради, можна ідентифікувати таких осіб;

- позивач наполягає на тому, що вказану в запиті публічну інформацію повинна надати особисто Куяльницька сільська рада Подільського району Одеської області, як розпорядник цієї публічної інформації і вони не повинні порушувати вимоги ч. 2 ст. 22 Закону;

- як розпорядник інформації, відповідач відмовив у наданні публічної інформації, якою володіє. Фактично відповідач скриває вказану інформацію безпідставно;

- відповідач, розглядаючи заяву позивача, повинен був вчинити дії, які передбачені ст. 10-1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13 січня 2011 року № 2939-VI, а саме: надавати публічну інформацію у формі відкритих даних на запит;

- з відповіді відповідача вбачається, що він не має наміру самостійно виконувати вказані норми Закону;

- відповідач в порушення ч. 2 ст. 77 КАС України не обґрунтував правомірність оскаржуваного рішення та проявив протиправну бездіяльність;

- тому позовні вимоги в частині щодо визнання протиправною бездіяльність відповідача, яка викладена у його листі позивачем обґрунтована та є такою, що потребує від суду зобов`язання вчинити відповідачем певну законну дію.

Станом на дату вирішення справи відзив на позовну заяву або заява про продовження встановленого судом процесуального строку для його подання, в порядку ч. 2 ст. 121 КАС України, від відповідача до суду не надійшли.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши пояснення, надані позивачем, а також докази в їх сукупності, суд встановив таке.

ОСОБА_1 звернувся до Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області із запитом № 34/1/03 на публічну інформацію від 04.06.2021 року (а.с.7), згідно з яким, керуючись вимогами та правами ст. 3, 4, 5, 10-1, 12, 13, 14, 15, 19, 20, 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13 січня 2011 року № 2939-VІ, із змінами і доповненнями, просив надати наступну інформацію за період з 2018 року по час надання відповіді:

1. Яку кількість Куяльницька сільська рада Подільського району Одеської області надала вказаних Дозволів?

2. Яку кількість вказаних Дозволів за цей період було надано громадянам, які проживають або зареєстровані на території Подільського району, Одеської області?

3. Яку кількість вказаних Дозволів за цей період було надано громадянам, які не проживають, не зареєстровані в місті Подільськ Подільського району, Одеської області?

4. Яку кількість вказаних дозволів за цей період було надано громадянам, які не проживають, не зареєстровані на території Подільського району, Одеської області та в місті Подільськ, Одеської області?

- відповідь скановану позивач просив надати на електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_1

Згідно зі змістом поданого запиту, у ньому зазначено, що:

- Головне управління Держгеокадастру в Одеської області, на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 31.01.2018 року № 60-р «Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність територіальних громад» та наказу Державної кадастрової служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 15.03.2018 року № 45, та наказу Держгеокадастру в Одеської області від 11.12.2018 року № 15-7954/13-18СГ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» по акту приймання-передачі земельної ділянки сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність від 22.12.2018 року передало Куяльницької сільської раді Подільської Одеської області у комунальну власність 1430 земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 17826,5853 га.;

- за рахунок вказаних, та інших земельних ділянок, Куяльницька сільська рада Поділільського району Одеської області з 2018 року надавала громадянам України дозволи на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та дозволи на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу за об`єднання земельної ділянки орієнтовною площею 2 га у власність для ведення особистого селянського господарства;

- при подачі звернення для отримання вказаних Дозволів громадяни подають до Куяльнинької сільської ради Подільського району Одеської області в ньому вказується місце проживання та реєстрації місця проживання, а також додається копія паспорту з відміткою про місце реєстрації.

Відповідно до скриншоту сторінки електронної бази з інформацією про відправку листа, запит на публічну інформацію було надіслано Куяльницькій ОТГ на електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8)

Листом від 09.06.2021 року № 02-29/136із (а.с.9) на запит від 04.06.2021 року, вх. № 133 із/02-29 від 04.06.2021 року, Куяльницька сільська рада Подільського району Одеської області повідомила позивача, що:

- на виконання вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації» інформуємо:

1. З 22.12.2018 року по 10.06.2021 року рішення Куяльницької сільської ради 1672 громадянам України надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 2,0 га у власність для ведення особистого селянського господарства.

2. Відповідно до Закону України «Про доступ до публічних даних» місце реєстрації громадянина є персональними даними, тому запитувана позивачем інформація в пунктах 2-4 не може бути надана.

Не погоджуючись з діями відповідача щодо відмови надати інформацію, яка викладена в листі від 09.06.2021 року за № 02-29/136із, позивач звернувся до суду із вищенаведеними позовними вимогами.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В частині 2 статті 9 КАС України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до абз. 1, 2 ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Частиною 1 статті 78 КАС України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Спірні правовідносини врегульовано законодавством (чинним та у редакції станом на момент виникнення відповідних правовідносин): Законом України «Про доступ до публічної інформації» від 13 січня 2011 року № 2939-VI (далі - Закон № 2939-VI).

Відповідно до ст. 1 Закону № 2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з п. 2 ст. 5 Закону № 2939-VI доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Частиною третьою статті 19 Закону № 2939-VI передбачено, зокрема, що запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону № 2939-VI, розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, зокрема, суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Частиною першою статті 22 Закону № 2939-VI передбачено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Згідно з ч. 4 ст. 22 Закону № 2939-VI у відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено:

1) прізвище, ім`я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації;

2) дату відмови;

3) мотивовану підставу відмови;

4) порядок оскарження відмови;

5) підпис.

Частиною 3 статті 10-1 Закону № 2939-VI передбачено, що публічна інформація, що містить персональні дані фізичної особи, оприлюднюється та надається на запит у формі відкритих даних у разі додержання однієї з таких умов:

1) персональні дані знеособлені та захищені відповідно до Закону України «Про захист персональних даних»;

2) фізичні особи (суб`єкти даних), персональні дані яких містяться в інформації у формі відкритих даних, надали свою згоду на поширення таких даних відповідно до Закону України «Про захист персональних даних»;

3) надання чи оприлюднення такої інформації передбачено законом;

4) обмеження доступу до такої інформації (віднесення її до інформації з обмеженим доступом) заборонено законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 Закону № 2939-VI запитувач має право оскаржити:

1) відмову в задоволенні запиту на інформацію;

2) відстрочку задоволення запиту на інформацію;

3) ненадання відповіді на запит на інформацію;

4) надання недостовірної або неповної інформації;

5) несвоєчасне надання інформації;

6) невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону;

7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.

Як встановлено судом вище, листом від 09.06.2021 року № 02-29/136із на запит на публічну інформацію від 04.06.2021 року, вх. № 133 із/02-29 від 04.06.2021 року, Куяльницька сільська рада Подільського району Одеської області повідомила позивача, що:

- на виконання вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації» інформуємо:

1. З 22.12.2018 року по 10.06.2021 року рішення Куяльницької сільської ради 1672 громадянам України надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 2,0 га у власність для ведення особистого селянського господарства.

2. Відповідно до Закону України «Про доступ до публічних даних» місце реєстрації громадянина є персональними даними, тому запитувана позивачем інформація в пунктах 2-4 не може бути надана.

Отже, фактично, відповідач відмовив в задоволенні запиту позивача в певній частині.

При цьому, по-перше, відповідачем не зазначено (не конкретизовано) законодавчі положення, на підстав яких відповідач відмовив в задоволенні запиту позивача в певній частині, а саме пункт, частина, стаття та/або їх зміст Закону України «Про доступ до публічних даних».

Отже, відповідачем на виконання п. 3 ч. 4 ст. 22 Закону № 2939-VI не мотивовано юридичну підставу відмови.

По-друге, єдиною фактичною підставою відмови в задоволенні запиту позивача в певній частині відповідачем зазначено те, що місце реєстрації громадянина є персональними даними.

Проте, згідно зі змістом запиту № 34/1/03 на публічну інформацію від 04.06.2021 року, позивач просив надати наступну інформацію за період з 2018 року по час надання відповіді:

1. Яку кількість Куяльницька сільська рада Подільського району Одеської області надала вказаних Дозволів?

2. Яку кількість вказаних Дозволів за цей період було надано громадянам, які проживають або зареєстровані на території Подільського району, Одеської області?

3. Яку кількість вказаних Дозволів за цей період було надано громадянам, які не проживають, не зареєстровані в місті Подільськ Подільського району, Одеської області?

4. Яку кількість вказаних дозволів за цей період було надано громадянам, які не проживають, не зареєстровані на території Подільського району, Одеської області та в місті Подільськ, Одеської області?

Отже, зі змісту запиту позивача на публічну інформацію вбачається, що останнім здійснено запит лише та виключно щодо кількості певних дозволів за певний період. Відповідно, відмова відповідача в задоволенні запиту позивача в певній частині не відповідає змісту запиту позивача на публічну інформацію.

По-третє, наведена відповідачем фактична підстава відмови в задоволенні запиту позивача в певній частині не відповідає вищенаведеним вимогам ч. 3 ст. 10-1 Закону № 2939-VI щодо умов надання публічної інформації, що містить персональні дані фізичної особи, як таких, що відповідачем не зазначені та не підтверджені належними та допустимими доказами.

З встановлених судом обставин вбачається, що відмова відповідача в задоволенні запиту позивача № 34/1/03 на публічну інформацію від 04.06.2021 року листом від 09.06.2021 року № 02-29/136із за його змістом - є неясною, нечіткою, недоступною, незрозумілою та необґрунтованою.

Отже, відповідачем на виконання п. 3 ч. 4 ст. 22 Закону № 2939-VI не мотивовано як юридичну, так і фактичну підставу відмови.

По-четверте, на виконання п. 4 ч. 4 ст. 22 Закону № 2939-VI у відмові в задоволенні запиту позивача на інформацію в певній частині відповідачем не зазначено порядок оскарження відмови.

Інших суттєвих доводів та/або доказів щодо обґрунтування заявлених позовних вимог, які могли б потягнути зміну висновків суду щодо спірних правовідносин, суду не наведено та не надано.

При цьому щодо решти доводів слід зазначити, що рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п. 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р.).

Однак, ст. 6 п. 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін (див. п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р.).

Крім того, як встановлено судом вище, відзив на позовну заяву або заява про продовження встановленого судом процесуального строку для його подання, в порядку ч. 2 ст. 121 КАС України, від відповідача до суду не надійшли.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України, зокрема, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову, про що також зазначено в ухвалі суду про відкриття провадження у справі, відповідно

суд дійшов висновків, що:

- дії щодо відмови в задоволенні запиту позивача № 34/1/03 на публічну інформацію від 04.06.2021 року листом від 09.06.2021 року № 02-29/136із вчинені відповідачем: не на підставі чинного законодавства України; необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для вчинення дії; непропорційно, зокрема без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані ці дії, тому вони є протиправними.

При цьому, щодо похідної вимоги зобов`язального характеру: зобов`язати відповідача надати позивачу повну відповідь на запит від 04.06.2021 року відповідно до поставлених питань у порядку Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13 січня 2011 року № 2939-VI, із змінами і доповненнями на питання: яку кількість вказаних дозволів за цей період було надано громадянам, які проживають на зареєстрованій в місті Подільськ, Подільського району, Одеської області? які кількість вказаних дозволів за цей період було надано громадянам, які не проживають і не зареєстровані на території Подільського району, Одеської області та в місті Подільськ, Одеської області? - слід зазначити таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто, діяльність органів державної влади регулюють закони та підзаконні акти, які дають суб`єктам владних повноважень можливість користування певною свободою розсуду при вирішенні питань і встановлюють лише межі такої свободи, тобто наділяють їх дискреційними повноваженнями.

Як вбачається зі змісту Рекомендації №R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо виконання дискреційних повноважень адміністративними органами від 11 березня 1980 року під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, наділений дискреційними повноваженнями, тобто повноваженнями з певним ступенем свободи адміністративного органу при прийнятті рішення, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення. А суди не мають право втручатися в дискреційні функції органів владних повноважень. Завдання правосуддя полягає в гарантуванні дотримання вимог права та контролю за легітимністю прийняття рішень.

Виходячи з встановлених судом обставин та здійснених на їх підставі висновків суду, зокрема про недотримання відповідачем вимог щодо ясності, чіткості, доступності, зрозумілості та обґрунтованості відмови в задоволенні запиту позивача тощо, суд вважає, що вимога позивача про зобов`язання відповідача надати позивачу повну відповідь на запит від 04.06.2021 року відповідно до поставлених питань у порядку Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13 січня 2011 року № 2939-VI, із змінами і доповненнями на певні питання, є передчасною та такою, що не підлягає задоволенню у заявлений позивачем спосіб.

При цьому, згідно з ч. 3 ст. 245 КАС України, у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Також, відповідно до абз. 2 ч. 4 ст. 245 КАС України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні, відповідно

суд дійшов висновків, що:

- виходячи з встановлених судом обставин щодо підстав (фактичних і юридичних) вчинення оскаржуваних дій та здійснених на їх підставі висновків щодо змісту, обґрунтованості та вмотивованості наданої відповідачем відмови, висновків суду про визнання оскаржуваних дій протиправними, на підставі ч. 2 ст. 9 та абз. 2 ч. 4 ст. 245 КАС України, права та інтереси позивача підлягають захисту в даному випадку шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути запит позивача № 34/1/03 на публічну інформацію від 04.06.2021 року, з урахуванням правової оцінки питання, щодо якого звернувся позивач, наданої судом у рішенні.

З вищенаведених висновків суду щодо заявлених позовних вимог вбачається, що судом задоволено основну вимогу позивача немайнового характеру повністю та похідну від неї вимогу частково, а саме в іншій ніж заявлено позивачем спосіб.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI, позивач звільнений від сплати судового збору, відповідно, підстав для його розподілу в порядку, передбаченому ст. 139 КАС України, немає.

Щодо розподілу судових витрат в частині витрат на професійну правничу допомогу.

В прохальній частині позову та в окремій заяві, доданій до позову, про стягнення судових витрат з відповідача, позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача 3000,00 грн. за надання правничої допомоги.

Представником позивача на доведення понесених судових витрат, в частині витрат на професійну правничу допомогу, надано копії (а.с.12-16):

- договору про подання професійної правничої допомоги від 01.06.2021 року, укладеного, між позивачем, як Замовником, та Адвокатом - Опалько Олегом Миколайовичем, про таке, зокрема:

1. Предмет договору

1.1. Адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором, а Замовник збов`язаний оплати замовлення у порядок та строки, обумовлені Сторонами.

1.2. Адвокат, відповідно до узгоджених Сторонами доручень:

- надає Замовнику консультаційні та юридичні послуги щодо захисту інтересів останнього, зокрема, у цивільних, господарських і адміністративних справах, у справах про адміністративні правопорушення, у справах окремого та наказного провадження, в кримінальному провадженні, в тому числі оскарження дій та бездіяльності службових та посадових осіб;

- представляє інтереси Замовника в судах..., подає заяви, клопотання, пояснення, докази та вчиняє інші дії щодо захисту прав та інтересів замовника.

3. Ціна договору

3.1. За правовому допомогу, передбачену в п. 1.2 Договору, Замовник сплачує Адвокату винагороду в розрахунку 50 % прожиткового мінімуму на одну особу, встановленого Законом України «Про державний бюджет» за одну годину роботу адвоката на час розрахунку.

- додатку-1 до договору про надання правової допомоги від 01.06.2021 року, з детальним описом робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги по адміністративному позов, згідно з яким всього надано та планується надати послуги на суму 3000 грн.;

- акту виконаних робіт від 10.06.2021 року за договором про надання професійної правничої допомоги на суму 3000,00 грн., згідно з яким адвокат надав, а клієнт отримав таку правничу допомогу (послуги):

- зустріч з Замовником, надання консультації Заявнику, підготував запит на публічну інформацію до Куяльницької ОТГ, 30 хв., - 500 грн.;

- вивчив відповідь Куяльницької ОТГ від 09.06.2021 року за № 02-29/139із, надав консультацію, 30 хв., - 500 грн.;

- зібрав докази до позову, вивчив судову практику за позовами до Куяльницької ОТГ, підготував позов, 1 год., - 1500 грн.;

- виїзд в Подільськ на зустріч з Замовником, надав консультацію клієнту, підготував акт виконаних робіт і заяву на відшкодування судових витрат, 1 год., - 500 грн.

Порядок та підстави розподілу витрат на професійну правничу допомогу передбачені ст. 134 КАС України.

Так, відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до абз.абз. 1, 2 ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з ч.ч. 6, 7 ст. 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Аналізуючи вказане, суд дійшов висновку, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

При цьому суд звертає увагу позивача та його представника, що виконані адвокатом роботи (надані послуги), а саме: зустріч з Замовником, надання консультації Заявнику, підготував запит на публічну інформацію до Куяльницької ОТГ (500 грн.); вивчення відповіді Куяльницької ОТГ від 09.06.2021 року за № 02-29/139із, надання консультації (500 грн.); виїзд в Подільськ на зустріч з Замовником, надав консультацію клієнту, підготував акт виконаних робіт і заяву на відшкодування судових витрат (500 грн.) - не є витратами саме на професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, у розумінні КАС України (ч. 3 ст. 134).

Разом з тим, вимог/заяв про стягнення з відповідача інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, передбачених ч. 3 ст. 132 КАС України позивачем не заявлено/не подано.

Отже, з урахуванням встановленого, а також: складності справи, яка відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 4, ч.ч. 4, 6 ст. 12 КАС України є справою незначної складності; обсягу фактично наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; значення справи для позивача тощо, суд вважає за необхідне присудити на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у сумі в розмірі 1500,00 грн. (одна тисяча п`ятсот гривень 00 копійок).

Згідно з п. 3 Розділу VI Прикінцевих положень КАС України (в редакції, чинній до 17.07.2020 року) під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), зокрема, процесуальні строки щодо розгляду адміністративної справи продовжуються на строк дії такого карантину.

Згідно з п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 18.06.2020 року № 731-ІХ, який набрав чинності 17.07.2020 року, зокрема, процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 981 від 22.09.2021 року) до 31 грудня 2021 р. на території України продовжено дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 78, 139, 159, 241-246, 250, 255, 258, 262, 295, Прикінцевими та Перехідними положеннями КАС України, суд -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової карти платників податків: НОМЕР_1 ) до Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області (місцезнаходження: вул. Куяльницька, буд. 26А, с. Куяльник, Подільський район, Одеська область, 66350; ідентифікаційний код юридичної особи: 04379835) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області щодо відмови в задоволенні запиту ОСОБА_1 № 34/1/03 на публічну інформацію від 04.06.2021 року листом від 09.06.2021 року № 02-29/136із.

Зобов`язати Куяльницьку сільську раду Подільського району Одеської області повторно розглянути запит ОСОБА_1 № 34/1/03 на публічну інформацію від 04.06.2021 року, з урахуванням правової оцінки питання, щодо якого звернувся позивач, наданої судом у рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області на користь ОСОБА_1 1500,00 грн. (одна тисяча п`ятсот гривень 00 копійок) витрат на професійну правничу допомогу.

Апеляційні скарги на рішення суду подаються учасниками справи до або через Одеський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Г. Цховребова