Справа № 300/1297/21
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2021-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" жовтня 2021 р. справа № 300/1297/21

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Біньковської Н.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до державної установи "Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)" про зобов`язання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ДУ "Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)" про зобов`язання виплатити належну грошову компенсацію за належні до видачі предмети речового майна в сумі 13436,51 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що при звільненні зі служби з органів внутрішніх справ із ним не було проведено повний розрахунок, а саме не виплачено грошову компенсацію за неотримане речове майно особистого користування, яке ОСОБА_1 не отримав в період проходження служби, що свідчить про порушення статті 116 КЗпП України. Зауважує, що при звільненні зі служби в ДУ «Галицький виправний центр (№128) була сформована довідка №9 про виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна відповідно до арматурної картки №10, згідно із якою позивач має право на отримання грошової компенсації в розмірі 13436,51 грн. Вважає, що має право на отримання грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна.

Відповідач скористався правом подання відзиву на позовну заяву, в якому стосовно позовних вимог заперечує. Зазначає, що відповідно до наказу Мін`юсту України №1854/5 від 14.05.2020 ДУ "Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)" є правонаступником усього майна, прав та обов`язків, зокрема, припиненої ДУ «Галицький виправний центр (№128). При цьому, звертає увагу, що оскільки здійснення заходів з реорганізації ДУ «Галицький виправний центр (№128)» продовжено до 30.06.2021, жодні майнові права та зобов`язання установи, що реорганізується, в тому числі зобов`язання по виплаті за неотримане речове майно відповідачу станом на 23.04.2021 не передані, відтак ДУ "Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)" є неналежним відповідачем у справі (а.с.19).

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду в справі відкрито спрощене позовне провадження.

Заяв про розгляд справи з викликом сторін суду не надходило. У відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними в справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши в сукупності письмові докази, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 згідно наказу №30/ОС-20 від 30.09.2020 звільнений з посади юрисконсульта юридичної групи ДУ «Галицький виправний центр (№128)» з 23.10.2020 за п.4 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) (а.с.11).

Позивач звернувся до голови комісії з реорганізації ДУ «Галицький виправний центр (№128)» із заявою від 23.10.2020 про нарахування грошової компенсації за неотримані предмети речового майна (а.с.12).

Відповідачем видано ОСОБА_1 довідку №9 згідно арматурної картки №10 про виплату компенсації за належні до видачі предмети речового майна в загальній сумі 13436,51 грн. (а.с.8).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Правові основи організації та діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України, її завдання та повноваження визначає Закон України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" від 23.06.2005 № 2713-IV (надалі також - Закон №2713-IV).

Статтею 1 України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" від 23.06.2005 № 2713-IV (надалі також - Закон №2713-IV) передбачено, що на Державну кримінально-виконавчу службу України покладається завдання щодо здійснення державної політики у сфері виконання кримінальних покарань.

У відповідності до частин 4, 5 статті 21 Закону №2713-IV особи рядового і начальницького складу та працівники кримінально-виконавчої служби, а також члени їхніх сімей знаходяться під захистом держави, їх безпека, честь і гідність охороняються законом. Особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби мають право на носіння форменого одягу із знаками розрізнення, зразки якого розробляються відповідно до законодавства.

Згідно із частина 1 статті 23 Закону №2713-IV держава забезпечує соціальний захист персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України відповідно до Конституції України, цього Закону та інших законів України.

Частиною 2 статті 23 Закону №2713-IV встановлено, що умови грошового і матеріального забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплата праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються законодавством і мають забезпечувати належні матеріальні умови для комплектування Державної кримінально-виконавчої служби України висококваліфікованим персоналом, диференційовано враховувати характер і умови служби чи роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій та професійній діяльності і компенсувати персоналу фізичні та інтелектуальні затрати.

Відповідно до частини 5 статті 23 Закону №2713-IV на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України "Про Національну поліцію", а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно із статтею 24 Закону №2713-IV фінансування діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України та інших джерел, передбачених законом. Пільги, компенсації та гарантії, передбачені цим Законом, надаються за рахунок і в межах бюджетних асигнувань на утримання відповідних бюджетних установ.

Статтею 25 Закону №2713-IV визначено, що забезпечення діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань через державне оборонне замовлення та закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти.

Порядок забезпечення речовим майном персоналу Державної кримінально-виконавчої служби, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 14.08.2013 № 578 (надалі також - Порядок №578, в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин).

Так, пунктом 2 Порядку №578 визначено, що речовим забезпеченням є задоволення потреб персоналу у формі одягу, взутті, натільній білизні, теплих і постільних речах, спорядженні, тканинах для пошиття форми одягу, нарукавних знаках і знаках розрізнення, спеціальному одязі та взутті, санітарно-господарському майні, постовому одязі, ремонтних матеріалах, що дає змогу створити необхідні умови для виконання персоналом службових завдань.

Відповідно до пункту 5 Порядок №578 речове майно особистого користування є власністю осіб, яким воно видано, з моменту його отримання, крім осіб рядового і молодшого начальницького складу, що навчаються у навчальних закладах освіти.

Забезпечення речовим майном осіб із числа персоналу здійснюється в міжрегіональних територіальних органах, установах виконання покарань, слідчих ізоляторах, воєнізованих формуваннях, закладах освіти, державній установі "Центр пробації" та уповноважених органах з питань пробації, державній установі "Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України" та закладах охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби, черговій частині державної установи "Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України", де вони проходять службу або працюють. Поставлення на речове забезпечення осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби (далі - особи рядового і начальницького складу) в органі чи установі здійснюється на підставі наказу керівника органу чи установи про призначення на посаду та атестата на предмети речового майна (далі - речовий атестат) за формою згідно з додатком 1, а у разі присвоєння особі первинного спеціального звання або призначення на посаду спеціалістів, які не мають спеціальних звань, та працівників, які працюють за трудовими договорами, - на підставі відповідного наказу керівника органу чи установи (пункт 9 Порядок №578).

Приписами пункту 22 Порядку №578 визначено, що особам рядового і начальницького складу (крім курсантів) після перших трьох років служби за їх бажанням та рішенням керівника органу чи установи дозволяється за умови наявності в їх користуванні придатних до використання предметів раніше виданого речового майна особистого користування замість одних предметів, передбачених нормами забезпечення, отримувати інші, вартість яких не перевищує вартості предметів, що замінюються, або отримувати за них грошову компенсацію. Грошова компенсація виплачується за умови наявності коштів та в межах бюджетних асигнувань, установлених на відповідні цілі.

Згідно із положеннями пункту 23 Порядку №578 грошова компенсація замість предметів речового майна особистого користування, що підлягають видачі особам рядового і начальницького складу, виплачується згідно з пунктом 60 цього Порядку на підставі заяви. Вартість предметів речового майна особистого користування визначається Мін`юстом за пропозицією державної установи "Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України", державної установи "Центр пробації" відповідно до їх закупівельної вартості.

Пунктом 27 Порядку №578 передбачено, що під час звільнення із служби особам рядового і начальницького складу за їх бажанням може видаватися речове майно особистого користування, яке не було ними отримано на день звільнення, або виплачуватися грошова компенсація за нього, розрахована із закупівельної вартості, яка діяла на 1 січня року виникнення права на отримання такого майна.

Для виплати персоналу грошової компенсації за належні до отримання предмети речового майна особистого користування оформляється довідка про виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна за формою згідно з додатком 7 у двох примірниках, перший з яких подається бухгалтерії органу чи установи для виплати компенсації, другий додається до арматурної картки (пункт 60 Порядку №578).

Щодо доводів ДУ "Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)" про те, що воно є неналежним відповідачем суд зазначає, що згідно наказів Міністерства юстиції України №1654/5 від 14.05.2020 «Про реорганізацію державних установ «Галицький виправний центр (№128)» та Долинський виправний центр (№118)», №658/5 від 19.02.2021 «Про внесення змін до деяких наказів Міністерства юстиції України» реорганізовано, зокрема, державну установу «Галицький виправний центр (№128)» шляхом приєднання її до ДУ "Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)" та встановлено, що державна установа «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)» є правонаступником усього майна, прав і обов`язків припиненої ДУ «Галицький виправний центр (№128)», заходи з реорганізації установ завершити до 30.06.2021. При цьому суд зазначає, що публічне правонаступництво відбувається за фактом переходу повністю чи частково функцій (адміністративної компетенції) від одного суб`єкта владних повноважень до іншого, а не за фактом державної реєстрації припинення вибувшого з публічних правовідносин суб`єкта владних повноважень як юридичної особи.

Як слідує із матеріалів справи, ОСОБА_1 при звільненні не було виплачено грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно.

Доказів виплати грошової компенсації вартості за неотримане речове майно позивачу станом на час розгляду справи суду не надано. Вищевказане право позивача на отримання грошової компенсації за неотримане речове майно відповідач не заперечує.

За встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог шляхом стягнення з відповідача на користь позивача грошової компенсації вартості неотриманого речового майна в сумі 13436,51 грн.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн., відтак підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений судовий збір в сумі 908,00 грн. Доказів понесення інших судових витрат суду не надано.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з державної установи "Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)" на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно в сумі 13436,51 грн. (тринадцять тисяч чотириста тридцять шість гривень 51 копійок).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань державної установи "Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)" на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ),

відповідач - Державна установа "Івано-Франківська установа виконання покарань (12)" (, вул. Коновальця, 70 а, м. Івано-Франківськ, 76018).

Суддя /підпис/ Біньковська Н.В.