Справа № 420/8841/21
Суддя: Марин П.П.
Дата ухвалення: 2021-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/8841/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове)

07 жовтня 2021 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марина П.П., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника приватного підприємства «СПС-Ріелт» щодо ухвалення додаткового рішення у справі про стягнення витрат на професійну правничу допомогу

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебувала справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, третя особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача приватне підприємство «СПС РІЕЛТ» про визнання протиправними та скасування містобудівних умов та обмежень та дозволу на виконання будівельних робіт.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23.09.2021 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, третя особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача приватне підприємство СПС РІЕЛТ про визнання протиправними та скасування містобудівних умов та обмежень та дозволу на виконання будівельних робіт відмовлено.

Від представника приватного підприємства «СПС-Ріелт» 29.09.2021 року надійшла заява, в якій просить суд прийняти додаткове рішення та стягнути з позивача на користь третьої особи понесені витрати на професійну правничу допомогу.

Суд зазначає, що відповідно до поштової накладної №001/339 СД, заява про ухвалення додаткового рішення прийнята кур`єрською службою доставки 28.09.2021 року.

Також представником позивача до вказаної заяви додані докази направлення її відповідачу, що підтверджується відповідними накладними.

З урахуванням положень ч.3 ст.252 КАС України, суд вважає, що перешкоди для розгляду заяви позивача в порядку письмового провадження відсутні.

Частинами 1,2 ст.132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 11 ст. 139 КАС України судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь зі сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того, заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.

Суд зазначає, що представник третьої особи проти задоволення адміністративного позову заперечував, просив в його задоволенні відмовити, у зв`язку з чим судові витрати, стягуються зі сторони позивача, у разі, якщо суд дійде висновку про обґрунтованість відповідного клопотання.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Частиною 1 ст. 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно із п.3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частинами 4, 5 ст. 134 КАС України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно із ч.ч. 6, 7 ст. 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Зазначене відповідає алгоритму дій викладеному в постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 червня 2019 року у справі № 9901/350/18

Положеннями ч.3-5 ст.143 КАС України передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч.3 ст.252 КАС України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Керуючись положеннями ч.3 ст.252 КАС України, судом розглянуто заяву про стягнення судових витрат у письмовому провадженні.

Суд враховує, що справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справ, а заява про стягнення витрат на правничу допомогу подана у 5-денний строк з дня прийняття рішення у справі.

Представником позивача до клопотання про розподіл судових витрат та ухвалення додаткового рішення додані наступні документи: копія договору про надання професійної правничої допомоги №10-11/20 від 10.11.2020 року з додатковою угодою до договору від 11.11.2020 року, акт виконаних робіт (послуг) від 27.09.2021 року, платіжне доручення на суму 13500,00 грн.

Згідно наданого до суду акту виконаних робіт (послуг) від 27.09.2021 року, адвокатом виконано наступні роботи на виконання договору про надання правничої допомоги від 10.11.2020 року:

юридичне консультування щодо правових підстав звернення до суду ОСОБА_1 3 години 4000,00 грн;

підготовка пояснень на позовну заяву позивача з аналізом даних актуальної судової практики 3,5 години 4500,00 грн;

представництво інтересів Замовника у суді у справі № 420/8841/21 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради третя особа: Приватне підприємство "СПС РІЕЛТ" (моніторинг судового реєстру, ознайомлення з матеріалами провадження тощо) 2 години 2000,00 грн;

аналіз реєстрів з питань, які стосується предмета спору у справі №420/8841/21( реєстр, в якому містяться містобудівні умови та обмеження, реєстр прав на нерухоме та рухоме майно, кадастровий реєстр, реєстр судових рішень, які були винесені за участю клієнта, реєстр довіреностей та ін.) 2 години 2000,00 грн;

підготовка клопотання про відшкодування судових витрат у справі № 420/8841/21 0,5 годин 1000,00 грн.

Суд враховує, що клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката до суду від позивача не надходило.

В свою чергу, суд зазначає, що вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд має враховувати складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг та ціну позову, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат, про що зазначено в постанові Верховного Суду від 23.05.2018 року по справі №61-3416св18.

В постанові від 24.01.2019 року по справі № 910/15944/17 Верховний Суд зауважив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що розмір понесених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 13500,00 грн. є необґрунтованим та непропорційною до предмета спору та складності справи.

Суд вважає необґрунтованим включенням до складу витрат на правничу допомогу гонорар адвоката у розмірі 7000,00 грн за юридичне консультування, аналіз реєстрів, та підготовку клопотання про відшкодування судових витрат, оскільки вказані послуги не мали впливу на хід розгляду справи та не відповідає критерію необхідності, а відтак відшкодуванню не підлягає.

Також, враховуючи категорію справи та те, що розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, та те, що подання процесуальних заяв та доказів на підтвердження обставин, якими сторона обґрунтовує свою правову позицію є виявленням добросовісної поведінки такої сторони у справі, суд вважає за можливе присудити на користь третьої особи понесені витрати на професійну правничу допомогу по цій справі в сумі 2270,00 грн та саме такий розмір витрат на професійну правничу допомогу є обґрунтованим, пропорційним та співмірним.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 132, 143, 252 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення у справі про розподіл судових витрат задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь приватного підприємства «СПС-Ріелт» (, адреса: вул. Велика Арнаутська, буд. 17, офіс 6А/7, м. Одеса, 65012) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 копійок).

Додаткове рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.255 КАС України.

Додаткове рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 293, 295 КАС України.

Суддя П.П.Марин