Справа № 126/1647/21
Суддя: Губко В. І.
Дата ухвалення: 2021-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/1647/21

Провадження № 2-а/126/40/2021

"07" жовтня 2021 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Губко В. І.

секретар Бурлака А. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу поліції №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , звернувся в суд з позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №459690, винесену 16.07.2021 поліцейським СРПП ВП №1 Гайсинського РУП старшим сержантом поліції Обідником Сергієм Олександровичам стосовно ОСОБА_1 .

Позов мотивує тим, що 16.07.2021 поліцейським СРПП ВП №1 Гайсинського РУП старшим сержантом поліції Обідником С.О. стосовно ОСОБА_1 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ №459690.

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови, керуючи транспортним засобом ВАЗ 2121, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 16.07.2021 року о 12 год. 10 хв. в м.Бершадь по вул.Покровська водій ОСОБА_1 не пред`явив поліс обов`язкового страхування транспортних засобів, чим порушив пункт правил 2.4 а ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП.

Позивач вказує, що дана постанова не відповідає вимогам закону, оскільки ґрунтується на неповному та необ`єктивному розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Що стосується обставин, при яких здійснено винесення оскаржуваної постанови позивач зазначає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП, що свідчить про протиправність оскаржуваної постанови з огляду на наступне.

16.07.2021 біля 12.00 год позивач на власному автомобілі ВАЗ 2121, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вул.Покровська м.Бершадь Гайсинського району Вінницької області та був зупинений інспектором поліції. Після зупинки його транспортного засобу, інспектор поліції не повідомивши позивачу про причину зупинки чи порушення правил дорожнього руху, попросив для перевірки у позивача реєстраційні документи на транспортний засіб та водійське посвідчення. Виконуючи вимогу про пред`явлення вказаних документів, позивач надав їх працівнику поліції. Під час ознайомлення з ними на телефон поліцейського надійшов дзвінок та він, повідомивши, що йому необхідно від`їхати, повернув позивачеві документи. При цьому прямуючи до службового автомобіля, працівник поліції сказав, що на позивача буде складено протокол про адміністративне правопорушення. Ні про підстави притягнення до адміністративної відповідальності, ні про кваліфікацію адміністративного правопорушення йому повідомлено не було. Про існування оскаржуваної постанови ОСОБА_1 дізнався 19.07.2021, коли звернувся до відділу поліції, де і ознайомився із її змістом, а тому строк оскарження постанови, за статтею 289 КУпАП, ним не пропущено та позовна заява подана у встановлений законом десятиденний строк. З даною постановою не згодний, вважаючи її такою, що не відповідає дійсності та вимогам закону.

Працівник поліції не повідомив позивачу про порушення правил дорожнього руху, що підтверджується відсутністю складеного відносно нього протоколу за порушення правил дорожнього руху, а також 16.07.2021 року о 12 год. 10 хв ОСОБА_1 не було вчинено жодної дорожнього-транспортної пригоди, вимога патрульного поліції про надання страхового полісу є незаконною.

Натомість, у оскаржуваній постанові про адміністративне правопорушення від 16.07.2021 року серії БАВ №459690, не наведено посилання на докази, якими обґрунтовується рішення, винесене інспектором поліції про накладення на позивача адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП. а тому позивач вважає її необґрунтованою, протиправною, а тому такою, яка підлягає скасуванню.

Позивач ОСОБА_1 надав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просить слухати справу у його відсутність.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи у суді, про причини неявки не повідомив, будь-яких клопотань від нього на адресу суду не надходило.

Згідно ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених статтею 205 КАСУ.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України судовий розгляд адміністративної справи здійснювався у порядку письмового провадження.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного.

Судом встановлено, що згідно постанови серії БАВ 459690 від 16.07.2021 керуючи транспортним засобом ВАЗ 2121, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 16.07.2021 року о 12 год. 10 хв. в м.Бершадь по вул.Покровська водій ОСОБА_1 не пред`явив поліс обов`язкового страхування транспортних засобів, чим порушив пункт правил 2.4 а ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП.

У відповідності до ч.2 ст. 19 Конституції України державні органи та їх посадові особи діють у спосіб, в межах повноважень та на підставах, передбачених Конституцією України та Законами України.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.

Порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення визначено відповідними статтями КУпАП, а процедура оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначена Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853.

Так, відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В порушення зазначених вимог закону, відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126КУпАП, що є порушенням вимог ст. 251 КУпАП.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно роз`яснень п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень мав би, використовуючи свої повноваження, зібрати докази, які підтверджували наявність складу правопорушення та спростувати свідчення позивача. Проте, такі докази відсутні. Відповідачем не було вжито таких заходів.

Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За п. 1.3. Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР України), учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9).

Пунктом 1.5 Правил дорожнього руху України Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР України) передбачено, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно п.2.1.а ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до ч.1 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача права керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Згідно правової позиції, викладеної в п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також у справах про адміністративні правопорушення на транспорті" керування транспортним засобом слід розуміти як виконання водія під час руху такого засобу. Порушення вважається закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.

Підтвердженням того факту, що позивач у зазначений у постанові час не керував транспортним засобом є відсутність задокументованого порушення ПДР України із подальшим притягненням його до відповідальності з підстав, які стали причиною зупинки вказаного транспортного засобу, яким керував позивач.

У своєму рішенні від 15.03.2019 Верховний Суд у справі № 686/11314/17 вказав, що оскільки поліцейським не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення подієм правил дорожнього руху, то вимоги інспектора до водія про пред`явлення документів на право керування є неправомірними, а правоохоронці можуть зупиняти авто лише коли є факт правопорушення.

Відповідно до п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07 листопада 2015 року, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Предметом судового дослідження у спірних правовідносинах є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

У відповідності до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Разом з тим, пункт 1 статті 247 КУпАП вказує на те, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно положень ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Фактичні дані, які містяться в постанові про адміністративне правопорушення не дають можливості встановити наявність порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху і, відповідно, наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП, доводи позивача, якими він заперечує правомірність складеної постанови відповідачем не спростовані.

За вищевикладених обставин, позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, є обґрунтованими та доведеними, відповідач в судове засідання не з`явився, доказів на спростування доводів позивача суду не надав, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд , як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта власних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4)змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

П.1 ч.1 ст. 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Виходячи із вказаної норми, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст. 126 КУпАП, ст.ст. 5, 14, 72-79, 205, 241-246, КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Відділу поліції №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, задовольнити.

Скасувати постанову серії БАВ №459690 від 16.07.2021 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 128 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Стягнути з Відділу поліції №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В. І. Губко