Справа № 722/575/21
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2021-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 722/575/21

Головуючий у 1-й інстанції: Унгурян С.В.

Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.

30 вересня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Капустинського М.М. Сапальової Т.В.

за участю:

секретаря судового засідання: Григорук В.С.,

позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 02 липня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до державного інспектора з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області Андронік Наталії Петрівни та Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

в травні 2021 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся в суд з адміністративним позовом до державного інспектора з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області Андронік Н.П. про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення №293-ДК00_По/08/01-21 на ОСОБА_1 за порушення ст.ст.125, 126, п.«б» ч. 1 ст. 211 ЗК України та ст. 53-1 КУпАП, а провадження у справі закрити.

Сокирянський районний суд Чернівецької області рішенням від 02.07.2021 в задоволенні позову відмовив. Судове рішення мотивоване тим, що державна реєстрація права власності, права оренди чи права постійного користування земельною ділянкою площею 1,5 га, яка знаходиться в с.Сербичани Сокирянська ОТГ позивачем не здійснювалось, а тому вказані дії в розумінні ст.1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» є самовільним зайняттям земельної ділянки, за що передбачена відповідальність передбачена ч.1 ст.211 ЗК України та ст.53-1 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що огляд земельної ділянки проведено без участі ОСОБА_1 , а розгляд справи про адміністративне правопорушення проведено односторонньо, упереджено, без врахування його пояснень та зауважень. Крім цього, вважає, що дії відповідача щодо винесення оскаржуваної постанови є протиправними, оскільки відповідачем при винесенні постанови не з`ясовані всі обставини використання земельної ділянки позивачем. Зокрема, позивач не був повідомлений про планову чи позапланову перевірку, останньому не надавалися жодні документи, не пояснювалися підстави такої перевірки, а також він не був присутнім під час її проведення.

Вважає, що відповідачем не вжито заходів щодо з`ясування правових підстав користування земельною ділянкою, а саме те, що вона використовується з 2007 року на підставі договорів оренди земельної ділянки, укладених між позивачем та Сербичанською сільською радою Сокирянського району Чернівецької області. Умови вказаних договорів дотримано, земельна ділянка використовується за призначенням, а відтак ОСОБА_1 жодним чином не міг допустити порушення земельного законодавства, які відображені в оскаржуваній постанові, оскільки всі дії вчиняв на виконання вищевказаних договорів, які фактично є чинними і їх виконання не заперечується сторонами.

Відповідачі не скористалися правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до ст. 304 КАС України.

В судовому засіданні позивач підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд задовольнити її.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився про причини неявки суду не повідомив, хоча про час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області від 12.04.2021 №293-ДК державному інспектору у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог земельного законодавства України про охорону земель ОСОБА_2 доручено в період з 14 по 28.04.2021 здійснити державний контроль за дотриманням земельного законодавства під час використання земель сільськогосподарського призначення, переданих у комунальну власність на території Сербичанської сільської ради Сокирянсько ОТГ (поруч із :04:001:0295).

Державним інспектором здійснено обстеження земельної ділянки, визначено загальну площу ділянки (1,70га), складено акт обстеження даної земельної ділянки №293-ДК/075/АО/10/01-21 від 19.04.2021 та у присутності ОСОБА_1 складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки №293-ДК/0287/АП/09/01-21 від 19.04.2021, відповідно до яких земельна ділянка площею 1,5 га та 0,2 га знаходиться біля земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:0295, розташована в с.Сербичани Сокирянської ОТГ, форма власності комунальна, категорія земель землі ОСГ, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Земельну ділянку самовільно зайняв та використовує ОСОБА_1 шляхом обробітку та посіву сільськогосподарських культур. Під час проведення перевірки, встановлено, що відсутні будь-які документи, що підтверджують державну реєстрацію права власності чи права постійного користування або права оренди земельної ділянки.

19.04.2021 державним інспектором Андронік Н.П. складено протокол про адміністративне правопорушення №293-ДК/00116П/07/01-21 відносно ОСОБА_1 , відповідно до якого встановлено, що ОСОБА_1 , житель с.Сербичани, самовільно зайняв та використовує шляхом обробітку та посіву сільськогосподарських культур земельну ділянку орієнтовною площею 1,5 га (наближений кадастровий номер :04:001:0295 за цільовим призначенням для ведення товарного виробництва, землі комунальної власності, чим порушив вимоги ст.125, 126 п. «б», 211 ЗК України та вчинив правопорушення, передбачене ст. 53-1 КУпАП.

За наслідками складеного протоколу, 19.04.2021 державним інспектором Андронік Н.П. у присутності ОСОБА_1 розглянуто справу та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення №293-ДК/00117/07/01/21, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 грн.

При винесені постанови, на підставі Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву без спеціального дозволу, інспектором було визначено розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, яка склала 6112,50 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Критерії, за якими адміністративний суд перевіряє рішення суб`єктів владних повноважень, визначені у ч. 2 ст. 2 КАС України.

Згідно частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, ст. 2 та ч. 4 ст. 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, згідно ч.2 ст.188 Земельного кодексу України порядок здійснення державного контролю за використанням та охороною земель встановлюється законом, яким є Закон України "Про державний контроль за використанням та охороною земель".

Відповідно до ст.2 Закону України №963-IV "Про державний контроль за використанням та охороною земель" одним з основних завдань державного контролю за використанням та охороною земель є забезпечення додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами земельного законодавства України.

Положеннями ст.9 зазначеного Закону визначено, що Державний контроль за використанням та охороною земель, дотримання вимог законодавства України про охорону земель і моніторинг ґрунтів здійснюється, зокрема, шляхом проведення перевірок.

Відповідно до ст.244 КУпАП центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, розглядає справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням законодавства у сфері використання та охорони земель і порядку та умов ведення насінництва та розсадництва, правил технічної експлуатації самохідних сільськогосподарських машин і правил техніки безпеки під час їх експлуатації (статті 52 - 53-4, 54-56, 104-1, 108 та 188-5).

Від імені зазначеного органу розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право, у тому числі, старші державні інспектори сільського господарства, державні інспектори сільського господарства - штраф на громадян до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст.10 Закону України «Про державний контроль за використанням і охороною земель» державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель мають право, у тому числі, складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством України порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого Постановою КМУ №15 від 14.01.2015 (далі-Положення) передбачено, що Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Згідно п.5-1 Положення головні та провідні спеціалісти, які безпосередньо здійснюють державний нагляд (контроль), є одночасно державними інспекторами у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель.

Отже, в даному випадку в силу приписів ст.244 КУпАП, ст.10 Закону України «Про державний контроль за використанням і охороною земель», державний інспектор Андронік Н.П. є посадовою особою, яка мала повноваження розглядати справу про адміністративне правопорушення стосовно позивача, притягати його до адміністративної відповідальності за ст.53-1 КУпАП та накладати штраф в межах санкції відповідної статті.

Відповідно до вимог ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

На підставі п. "б" частини 1 ст. 211 Земельного кодексу України за самовільне зайняття земельних ділянок громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства.

Приписами статті 53-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення встановлена відповідальність за самовільне зайняття земельної ділянки у вигляді накладення штрафу на громадян від десяти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двадцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до абзацу 16 статті 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Враховуючи викладене, необхідною умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення самовільного зайняття земельної ділянки шляхом встановлення відповідної особи та дій, вчинених нею на земельній ділянці.

Самовільному зайняттю земельних ділянок притаманні такі юридичні ознаки, як:

- з об`єктивної сторони - це будь-які дії особи, які свідчать про фактичне заволодіння чи використання земельної ділянки;

- відсутність при цьому відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її відчуження або надання у користування; - відсутність вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки; - такі дії є неправомірними, тобто їх правомірність не закріплена жодним нормативно-правовим актом України;

- з суб`єктивної сторони - такі дії є винними.

Відтак, визначальними ознаками порушення вимог законодавства України про охорону земель у вигляді самовільного зайняття земельної ділянки є її фактичне використання особою без достатніх правових підстав.

Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно з ст.126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Тобто державна реєстрація це не підстава набуття права оренди земельної ділянки, а засвідчення державою вже набутого права оренди, яке виникло на підставі договору оренди землі.

Як встановлено судом першої інстанції, 07.08.2007 між Сербичанською сільською радою Сокирянського району Чернівецької області та ОСОБА_1 було укладено договір оренди земельної ділянки площею 1,74 га, яка розміщена на території Сербичанської сільської ради.

У подальшому взамін указаного договору, 24.11.2010 між Сербичанською сільською радою Сокирянського району Чернівецької області та ОСОБА_1 укладено два договори оренди на земельні ділянки 0,49 га та 1,25 га. На підставі зазначених договорів ОСОБА_1 оброблялись зазначені земельні ділянки та сплачувалась орендна плата на рахунок Сербичанської сільської ради, зокрема за 2011, 2018-2020 роки (а.с. 16, 17).

Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).

Визнання договору недійсним є одним із способів захисту, який застосовується судом випадках та порядку, визначеному законодавством. Правове регулювання визнання правочинів недійсними здійснюється на підставі статей 203, 215 ЦК України.

Відповідно до ст. 33 цього Закону України "Про оренду землі" (у редакції, яка була чинною на час закінчення строку дії договорів від 24.11.2010 ) після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки відповідно до умов договору, має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору. У разі поновлення договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, то за відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Письмове заперечення здійснюється листом-повідомленням.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів зазначає на помилковості висновку суду першої інстанції, оскільки державна реєстрація права власності, права оренди чи права постійного користування земельною ділянкою площею 1,5 га, яка знаходиться в с.Сербичани Сокирянська ОТГ позивачем не здійснювалось, а тому вказані дії в розумінні ст.1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» є самовільним зайняттям земельної ділянки, за що передбачена відповідальність передбачена ч.1 ст.211 ЗК України та ст.53-1 КУпАП.

При цьому, в матеріалах справи відсутні заперечення від орендодавця - Сербичанської сільської ради щодо припинення чи розірвання вищезазначених договорів оренди, що свідчить про відсутність умислу в діях позивача на самовільне використання вказаних земельних ділянок орієнтовною площею 1,5 га. Визнання правочинів недійсними також не встановлено.

Колегія суддів також враховує, що відповідно до ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали.

Згідно із ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до приписів ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави вважати, що законодавством регламентовано чіткий і послідовний порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності який, окрім іншого, передбачає обов`язок контролюючого органу забезпечити повне і всебічне дотримання процесуальних прав підконтрольного суб`єкта, зокрема право бути завчасно повідомленим про дату, час та місце розгляду його справи, бути присутнім під час її розгляду, надавати пояснення, докази, користуватися правовою допомогою тощо.

Разом з тим, матеріали про адміністративне правопорушення, в тому числі і постанова про накладення адміністративного стягнення складені в один день (19.04.2021) не містять відомостей про свідків, висновки експерта, показання технічних приладів та технічних засобів, за допомогою яких, встановлено орієнтовну площу 1,5 га (акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом-земельної ділянки, акт обстеження земельної ділянки, протокол про адміністративне правопорушення.

При цьому, відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України, суд вважає такими, що не можуть бути визнані належним та допустимим доказом відомості, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, та виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністратвине правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діяння, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог позивача не повною мірою з`ясував обставини справи, та не надав належної оцінки всім обставинам, що в свою чергу призвело до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, доводи апеляційної скарги спростовують висновки рішення суду, допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального та матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Згідно ч. 6 ст. 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною 1 ст. 139 КАС України вказано, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає стягненню 2260 грн судових витрат понесених позивачем на сплату судового збору відповідно до квитанції № 0.0..1 від 29.04.2021 на суму 908, 00 грн та №0.0..1 від 22.07.2021 на суму 1362,00 грн.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 02 липня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до державного інспектора з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області Андронік Наталії Петрівни про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову №293-ДК00_По/08/01-21 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за порушення ст.ст.125, 126, п.«б» ч. 1 ст. 211 ЗК України та ст. 53-1 КУпАП, а провадження у справі закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області судові витрати понесені позивачем на сплату судового збору в розмірі 2260 грн.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Капустинський М.М. Сапальова Т.В.