Справа № 420/14086/21
Суддя: Єфіменко К.С.
Дата ухвалення: 2021-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши в письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (вул..Семінарська,5, м.Одеса, 65044) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області, за результатом якого позивач просить: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення, яким визначено суму податкового зобов`язання з податку на рухоме майно вiдмiнне вiд земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктiв нежитлової нерухомості за 2016 рік №05-1553 вiд 02.01.2020 року, податкове повідомлення-рішення, яким визначено суму податкового зобов`язання з податку на рухоме майно вiдмiннi земельної дiлянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2017 рік №05-1553 від 02.01.2020 року, податкове повідомлення-рішення, яким визначено суму податкового зобов`язання з податку на рухоме майно від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктiв нежитлової нерухомості за 2018 рiк №05-1553 від 02.01.2020 року, податкове повідомлення-рішення, яким визначено суму податкового зобов`язання з податку на рухоме майно відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктiв нежитлової нерухомості за 2019 рік № 05-1553 від 02.01.2020 року.

В обґрунтування вимог позову позивач вказує, що податкове повідомлення-рішення з податку на нерухоме майно, вiдмiнне від земельної ділянки за 2016 рік 05-1553 вiд 02.01.2020 року повинно бути складено та направлено фiзичній особі платнику цього податку не пізніше 31 червня 2017 року і не раніше закінчення податкового звітнього періоду, тобто 2016 року. повідомлення-рішення з податку на нерухоме майно, вiдмiнне вiд земельної ділянки за 2017 рiк 05-1553 вiд 02.01.2020 року повинно бути складено та направлено фізичній особі платнику цього податку не пізніше 31 червня 2018 року і не раніше закінчення податкового звітнього періоду, тобто 2017 року. повідомлення-рішення з податку на нерухоме майно, вiдмiнне вiд земельної ділянки за 2018 рiк 05-1553 вiд 02.01.2020 року повинно бути складено та направлено фізичній особі платнику цього податку не пізніше 31 червня 2019 року і не раніше закінчення податкового звiтнього періоду, тобто 2018 року. повідомлення-рішення з податку на нерухоме майно, вiдмiнне вiд земельної ділянки за 2019 рiк 05-1553 вiд 02.01.2020 року повинно бути складено та направлено фізичній особі платнику цього податку не пізніше 31 червня 2020 року і не раніше закінчення податкового звітнього періоду, тобто 2019 року. Як вказує відповідач у копії податкове повідомлення-рішення за 2016 рік №05-1553 вiд 02.01.2020 року, податкове повідомлення-рішення за 2017 рiк №05-1553 вiд 02.01.2020 року, податкове повідомлення-рішення за 2018 рiк №05-1553 вiд 02.01.2020 року, податкове повідомлення-рішення за 2019 рiк №05-1553 вiд 02.01.2020 року, було відправлено засобами поштового зв`язку з порушенням вказаних строків.

Ухвалою суду від 13.08.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (ст. 262 КАС України).

У відзиві на позовну заяву (від 15.09.2021 року за вх.№50845/21) представник Головного управління зазначає, що відповідно до даних Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, ОСОБА_1 є власником нежитлових будівель загальною площею 2527,60 кв.м. (спільна часткова :(1/2) від 5055,2 кв.м. з ФО ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_1 ) знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Рiшенням Одеської міської ради від 16.01.2017 року № 1601-VII «Про внесення змін до Положення про податок на майно в частині податку на нерухоме майно, вiдмiнне вiд земельної ділянки, затвердженого рішенням ОMP вiд 21.01.2015 № 6258- VI» встановлено ставку податку в розмірі 1 % від мiнiмальної заробітної плати встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року за 1 кв. метр. Відповідач зазначає, що при прийнятті спірних податкових повідомлень рішень діяв відповідно до норм чинного законодавства.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позовну заяву, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, судом встановлено наступні факти та обставини.

Судом встановлено, що відповідно до даних Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, ОСОБА_1 з 21.09.2016р. по 30.03.2021р. був власником нежитлових будівель загальною площею 2527,60 кв.м. (спільна часткова ;(1/2) вiд 5055,2 кв.м. з ФО ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_1 ) знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Головним управлінням ДПС в Одеській області сформовано фізичній особі ОСОБА_1 податкові повідомлення-рішення по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки від 02.01.2020 року №05-1553; №05-1553; №05-1553 №05-1553 щодо нарахування податкових зобов`язань по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016, 2017, 2018, 2019 роки

Підставою для прийняття зазначених податкових повідомлень рішень були відомості з ІТС «Податковий блок» про наявність у ОСОБА_1 зареєстрованого об`єкт нерухомого майна: нежитлових будівель загальною площею 2527,60 кв.м. (спільна часткова ;(1/2) вiд 5055,2 кв.м. з ФО ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_1 ) знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно з п. п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Так, з оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 02.01.2021 року вбачається, що вони прийняті згідно приписів п.п.54.3.3 п.54.3 ст.54 та п.266.7 ст.266 Податкового кодексу України.

Відповідно до п.п.54.3.3 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Відповідно до п. п. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України, платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що відповідно до п. п. 266.2.1 п. 266.2 цієї статті є об`єктами оподаткування.

Відповідно до п. п. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Базою оподаткування згідно з п. п. 266.3.1, 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Відповідно до п. п. 266.4.1 п. 266.4 ст. 266 Податкового кодексу України, база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується: а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів; б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів; в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.

Відповідно до п. п. 266.4.3 п. 266.4 ст. 266 Податкового кодексу України, пільги з податку, передбачені підпунктами 266.4.1 та 266.4.2 цього пункту, для фізичних осіб не застосовуються до: об`єкта/об`єктів оподаткування, якщо площа такого/таких об`єкта/об`єктів перевищує п`ятикратний розмір неоподатковуваної площі, встановленої підпунктом 266.4.1 цього пункту; об`єкта/об`єктів оподаткування, що використовуються їх власниками з метою одержання доходів (здаються в оренду, лізинг, позичку, використовуються у підприємницькій діяльності).

Відповідно до п. п. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 Податкового кодексу України, ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Відповідно до п. п. 266.6.1 п. 266.6 ст. 266 Податкового кодексу України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Відповідно до п. п. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України, податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Відповідно до п. п. 266.10.2 п. 266.10 ст. 266 Податкового кодексу України, у разі якщо контролюючий орган не надіслав (не вручив) податкове/податкові повідомлення-рішення у строки, встановлені підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 цієї статті, фізичні особи звільняються від відповідальності, передбаченої цим Кодексом за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання.

Відповідно до п. п. 266.10.3 п. 266.10 ст. 266 Податкового кодексу України, податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу.

Відповідно до п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України, з місцевих податків та/або зборів, за якими передбачено подання річної податкової декларації, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право за результатами перевірки самостійно визначити суму грошових зобов`язань, у разі виявлення ним за результатами перевірки заниження суми визначеного платником податків податкового зобов`язання з цих податків, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку сплати цих податків, визначених відповідними розділами цього Кодексу.

Підпунктом 12.3.3 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України встановлено, що сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів та податкових пільг зі сплати місцевих податків і зборів до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та/або зборів, та про внесення змін до таких рішень.

Відповідно до ч. 1 статті 69 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування відповідно до Податкового кодексу України встановлюють місцеві податки і збори. Місцеві податки і збори зараховуються до відповідних місцевих бюджетів у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України з урахуванням особливостей, визначених Податковим кодексом України.

Згідно рішення Одеської міської ради № 256-VII від 03.02.2016 року пункту «ґ) за наявності у власності платника податку об`єкта (об`єктів) житлової нерухомості, в тому числі його частки, що перебуває у власності фізичної чи юридичної особи - платника податку, загальна площа якого перевищує 300 кв. м (для квартири) та/або 500 кв. м (для будинку), сума податку, розрахована відповідно до підпунктів «а» - «г» цього підпункту, збільшується на 25000 гривень на рік за кожен такий об`єкт житлової нерухомості (його частку)».

Також, відповідно до рішення № 428-VII від 16.03.2016 року пункту 5.1. ставки податку для об`єктів житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних осіб встановлюються у розмірі 0,1 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. м. бази оподаткування.

Проаналізувавши вищезазначені положення чинного законодавства суд зазначає, що має право визначити суми податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за три звітні податкові роки.

З огляду на зазначене суд відхиляє посилання позивача на протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, повідомлення-рішення за 2017 рiк №05-1553 вiд 02.01.2020 року; податкове повідомлення-рішення за 2018 рiк №05-1553 вiд 02.01.2020 року; податкове повідомлення-рішення за 2019 рiк №05-1553 вiд 02.01.2020 року; через те що вони складені та направлені на адресу позивача поза межами строку, встановленого п.п. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України.

Суд зазначає, що факт надсилання зазначених податкових повідомлень рішень поза межами строку, передбаченого п.п. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України, звільняє, у відповідності до п.п. 266.10.2 п. 266.10 ст. 266 Податкового кодексу України, від відповідальності, передбаченої цим Кодексом за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання, проте не звільняє від сплати самого зобов`язання.

Суд зазначає, що позивачем не оскаржується сама база оподаткування з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бендерський проти України" від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов належить до часткового задоволення, в частині визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення за 2016 рік №05-1553 вiд 02.01.2020 року, оскільки вони складені та направлені на адресу позивача поза межами строку, встановленого п.п. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (вул..Семінарська,5, м.Одеса, 65044) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення, яким визначено суму податкового зобов`язання з податку на рухоме майно вiдмiнне вiд земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктiв нежитлової нерухомості за 2016 рік №05-1553 вiд 02.01.2020 року.

В решті позову - відмовити.

Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області () за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) суму сплаченого судового збору у розмірі 1041,03 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в місячний строк з дня отримання повного тексту судового рішення, в порядку п.15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя К.С. Єфіменко