Справа № 640/15187/19
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2021-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2021 року м. Київ № 640/15187/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Мазур А.С., у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу:

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Аксіома Консалтинг Груп"
до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві
провизнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративний суд міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Аксіома Консалтинг Груп" із позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (правонаступник - Головне управління Державної податкової служби у м. Києві), в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення № 577/26-15-12-01-19 від 20.06.2019 про виключення ТОВ «Аксіома Консалтинг Груп» з реєстру платників єдиного податку, прийняте Головним управлінням ДФС у м. Києві, зобов`язати Головне управління ДФС у м. Києві поновити реєстрацію ТОВ «Аксіома Консалтинг Груп» як платника єдиного податку третьої групи.

Ухвалою Окружного адміністративний суд міста Києва від 16.09.2019 відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Так, позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач визнає за останнім наявність податкового боргу, вважає, що відповідач, як контролюючий орган, не проводив жодної перевірки позивача, оспорюване рішення прийняв без проведення попередньої перевірки, чим порушено процедуру прийняття вказаного рішення. Питання протиправності рішень, які були винесені із порушенням процедури вже надавалися Верховним Судом у постановах від 05.06.2018 у справі № 813/4266/17, від 24.01.2019 у справі № 813/1346/18, від 05.02.2019 у справі № 805/206/17-а , від 26.02.2019 у справі № 805/1396/17-а.

Відповідач проти задоволення вказаних вимог заперечив, посилаючись на те, що відповідно до податкових даних, ТОВ "Аксіома Консалтинг Груп" нараховано по єдиному податку з юридичних осіб (код платежу 18050300) податкові зобов`язання у сумі 87725 грн., згідно поданої декларації від 15.10.2018 № ; по єдиному податку з юридичних осіб (код платежу 18050300) податкові зобов`язання у сумі 37725 грн., згідно поданої декларації від 29.01.2019 № та по єдиному податку з юридичних осіб (код платежу 18050300) податкові зобов`язання у сумі 66439,59 грн., згідно поданої декларації від 10.04.2019 №.

Відповідно інформаційного ресурсу ДПС, податковий борг по єдиному податку з юридичних осіб (код платежу 18050300) по ТОВ "Аксіома Консалтинг Груп" () обліковувався станом на: 01.01.2018 в сумі 44625,28 грн., 01.02.2018 в сумі 44625,28 грн., 01.03.2018 в сумі 82350,28 грн., 01.04.2018 в сумі 82350,28 грн., 01.05.2018 в сумі 82350,28 грн., - 01.06.2018 в сумі 148789,87 грн. Керуючись вимогами п. 59.1 ст. 59, ст. 89 Кодексу та п.1 розділу 111 Порядку № 610. ГУ ДФС у м. Києві сформовано ТОВ «Аксіома Консалтинг Груп» () податкову вимогу від 27.11.2018 № 237335-17 на суму податкового боргу 44 625,28 грн., який виник у зв`язку з несплатою самостійно задекларованих податкових зобов`язань згідно податкової декларації платника єдиного податку від 15.10.2018 №. Вказана податкова була вимога направлена за юридичною адресою ТОВ «Аксіома Консалтинг Груп», однак повернулася до ГУ ДФС у м. Києві разом з поштовим відправленням з відміткою поштового органу «за закінченням терміну зберігання». У зв`язку із наявністю податкового боргу по єдиному податку з юридичних осіб (код платежу 18050300) протягом двох послідовних кварталів, відповідачем згідно вимог п. 299.10. ст. 299 ПК України прийнято рішення від 30.06.2019 за № 577/26-15-12-04-19 про анулювання ТОВ " Аксіома Консалтинг Груп " () в якості платника єдиного податку з 30.09.2019.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

ТОВ «Аксіома Консалтинг Груп» є юридичною особою та платником єдиного податку, який перебуває на спрощеній системі оподаткування.

19.11.2018 відповідно до інформаційного ресурсу ДПС ТОВ «Аксіома Консалтинг Груп» () нараховано по єдиному податку з юридичних осіб (код платежу 18050300) податкові зобов`язання у сумі 87725 грн. згідно поданої декларації від 15.10.2018 № .

21.02.2019 відповідно до інформаційного ресурсу ДПС ТОВ «Аксіома Консалтинг Груп» було нараховано по єдиному податку з юридичних осіб (код платежу 18050300) податкові зобов`язання у сумі 37725 грн. згідно поданої декларації від 29.01.2019 № .

20.05.2019 відповідно до інформаційного ресурсу ДПС ТОВ «Аксіома Консалтинг Груп» було нараховано по єдиному податку з юридичних осіб (код платежу 18050300) податкові зобов`язання у сумі 66439,59 грн. згідно поданої декларації від 10.04.2019 №.

Відповідно до інформаційного ресурсу ДПС, податковий борг по єдиному податку з юридичних осіб (код платежу 18050300) по ТОВ Аксіома Консалтинг Груп» () обліковувався станом на 01.01.2018 в сумі 44625,28 грн., 01.02.2018 в сумі 44625,28 грн., 01.03.2018 в сумі 82350,28 грн., 01.04.2018 в сумі 82350,28 грн., 01.05.2018 в сумі 82350,28 грн., 01.06.2018 в сумі 148789,87 грн.

27.11.2019 ГУ ДФС у м. Києві складено на направлено на юридичну адресу позивача податкову вимогу від 27.11.2018 № 237335-17 на суму податкового боргу 44 625,28 грн., який виник у зв`язку з несплатою самостійно задекларованих податкових зобов`язань згідно податкової декларації платника єдиного податку від 15.10.2018 № .

Згідно наявного у справі рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, податкова вимога повернулася адресанту за закінченням терміну зберігання.

30.09.2019 у зв`язку із наявністю податкового боргу по єдиному податку з юридичних осіб (код платежу 18050300) протягом двох послідовних кварталів, ГУ ДФС у м. Києві прийнято рішення № 577/26-15-12-04-19 про анулювання ТОВ «Аксіома Консалтинг Груп» () в якості платника єдиного податку з 30.09.2019.

Вважаючи вказане рішення протиправним, таким, що прийнято із порушенням процедури, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Розглядаючи адміністративну справу по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 52 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

За приписами ст. 104 Цивільного Кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Відповідно до п. 6 Порядку здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.10.2011 року № 1074, дія якого поширюється, в тому числі, і на територіальні органи міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, права та обов`язки органів виконавчої влади переходять у разі приєднання одного або кількох органів виконавчої влади до іншого органу виконавчої влади - до органу виконавчої влади, до якого приєднано один або кілька органів виконавчої влади.

Відповідно до п.12 постанови Кабінету Міністрів України від 20.10.2011 року № 1074 орган виконавчої влади, утворений в результаті реорганізації, здійснює повноваження та виконує функції у визначених Кабінетом Міністрів України сферах компетенції з дня набрання чинності Актом Кабінету Міністрів України щодо можливості забезпечення здійснення таким органом повноважень та виконання функцій органу виконавчої влади, що припиняється.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 682-р вирішено про можливість забезпечення Державною податковою службою покладених на неї постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 № 227 "Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України" функцій і повноважень Державної фіскальної служби, що припиняється, з реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладеного на Державну податкову службу.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе замінити Головне управління Державної фіскальної служби в м. Києві правонаступником - Головним управлінням Державної податкової служби в м. Києві.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, а також справляння єдиного податку визначаються Податковим кодексом України.

Відповідно до пункту 291.2 статі 291 Податкового кодексу України, спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

У пункті 291.3 статі 291 Податкового кодексу України визначено, що юридична особа може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Зокрема, як визначає підпункт 4 пункту 291.3 статі 291 Податкового кодексу України, суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, можуть мати четверту групу платника єдиного податку: юридичні особи незалежно від організаційно-правової форми, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків.

Відповідно до підпункту 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 Податкового кодексу України, сільськогосподарські товаровиробники для переходу на спрощену систему оподаткування або щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку подають до 20 лютого поточного року:

- загальну податкову декларацію з податку на поточний рік щодо всієї площі земельних ділянок, з яких справляється податок (сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ, багаторічних насаджень), та/або земель водного фонду внутрішніх водойм (озер, ставків та водосховищ), - контролюючому органу за своїм місцезнаходженням (місцем перебування на податковому обліку);

- звітну податкову декларацію з податку на поточний рік окремо щодо кожної земельної ділянки - контролюючому органу за місцем розташування такої земельної ділянки (юридичні особи);

- розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва (юридичні особи) - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику;

- відомості (довідку) про наявність земельних ділянок - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок. Порядок реєстрації та анулювання реєстрації платників єдиного податку визначений статтею 299 Податкового кодексу України, відповідно до пункту 299.1 якої реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

За положеннями пункту 299.2 статті 299 Податкового кодексу України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, веде реєстр платників єдиного податку, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками єдиного податку.

Реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу, у разі якщо у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва юридичної особи платника єдиного податку четвертої групи становить менш як 75 відсотків або якщо платником єдиного податку четвертої групи не подано податкову звітність, передбачену підпунктом 295.9.1 пункту 295.9 статті 295 та підпунктом 298.8.1 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу (пункт 299.10 статті 299 Податкового кодексу України).

Відповідно до абзацу другого пункту 299.11 статті 299 Податкового кодексу України, у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення виїзних документальних перевірок платника єдиного податку четвертої групи невідповідності вимогам підпункту 4 пункту 291.4 та пункту 291.51 статті 291 цього Кодексу у податковому (звітному) році або у попередніх періодах, такому платнику за такі періоди нараховуються податки та збори, від сплати яких він звільнявся як платник єдиного податку четвертої групи, та штрафні (фінансові) санкції (штрафи), передбачені главою 11 розділу II цього Кодексу. Такий платник податку зобов`язаний перейти до сплати податків за загальною системою оподаткування, починаючи з наступного місяця після місяця, у якому встановлено таке порушення.

Аналіз наведених вище правових норм свідчить про те, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у встановлених законом випадках.

Таким чином, способом реалізації владних управлінських функцій у разі встановлення обставин під час проведення документальної перевірки, за яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку), є прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників цього податку.

При цьому прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку четвертої групи шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку можливе лише на підставі проведеної виїзної документальної перевірки відповідного платника податку та встановлених в ході останньої порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування, тобто бути платником єдиного податку четвертої групи за критеріями, визначеними у підпункті 4 пункту 291.4. статті 291 Податкового кодексу України.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення ГУ ДФС у м. Києві, відповідач фактично анулював реєстрацію позивача, як платника єдиного внеску на підставі абз. 3 п. 299.10, ст. 299, абз. 8 п.п. 298.2.3, п. 298.2 ст. 298 Податкового кодексу України, у зв`язку із тим, що за даними індивідуальної картки платника податків, за позивачем вартість рахується податковий борг зі сплати єдиного внеску.

Однак, вказані обставини не є правовою підставою для анулювання реєстрації платником єдиного податку, вичерпний перелік яких визначений у пункті 299.10 статті 299 Податкового кодексу України.

Наведене свідчить, що відповідач анулював реєстрацію позивача як платника єдиного податку за відсутністю законних підстав, з порушенням установленого порядку та не у спосіб, передбачений законом.

Аналогічний висновок вже був сформований Верховним Судом у подібних правовідносинах, зокрема у постановах від 26.02.2019 у справі № 805/1396/17-а, від 05.02.2019 у справі № 805/206/17-а, від 24.01.2019 у справі № 813/1346/18, від 05.06.2018 у справі № 813/4266/17.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку задовольнити позовні вимоги та визнати протиправним та скасувати рішення № 577/26-15-12-01-19 від 20.06.2019 про виключення ТОВ «Аксіома Консалтинг Груп» з реєстру платників єдиного податку, прийняте Головним управлінням ДФС у м. Києві.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язати Головне управління ДФС у м. Києві поновити реєстрацію ТОВ «Аксіома Консалтинг Груп» як платника єдиного податку третьої групи, суд зазначає слідуюче.

За змістом пункту 5.5 розділу V Положення №1130 контролюючі органи здійснюють постійний моніторинг платників ПДВ, включених до Реєстру, та приймають рішення про анулювання реєстрації платників ПДВ у разі існування відповідних підстав, які у відповідності до абзацу другого пункту 5.6 цього Положення оформляються за формою №6-РПДВ.

Як визначено пунктом 5.10 Положення №1130, рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ за ініціативою контролюючого органу може бути оскаржене в адміністративному порядку відповідно до вимог статті 56 Кодексу або до суду.

Підставою для внесення до Реєстру змін щодо скасування анулювання реєстрації, що відбулось за ініціативою контролюючого органу, є рішення суду, яке набрало законної сили, або рішення контролюючого органу про скасування рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ. Рішення із копіями відповідних документів направляється до Державної фіскальної служби України для внесення відповідних змін до Реєстру.

У разі скасування рішення про анулювання реєстрації, якщо інше не визначено судовим рішенням, контролюючий орган вносить до Реєстру запис про реєстрацію платника ПДВ із урахуванням особливостей, визначених Положенням.

Отже за змістом наведених положень у разі скасування судом рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ, обов`язок по внесенню до Реєстру змін щодо скасування анулювання реєстрації, що відбулось за ініціативою контролюючого органу, покладається на Державну фіскальну службу України.

Враховуючи викладене, суд вважає з метою захисту відновлення порушеного права позивача зобов`язати Головне управління ДПС у м. Києві поновити реєстрацію ТОВ «Аксіома Консалтинг Груп» як платника єдиного податку третьої групи.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 названого Кодексу у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч. 2 цієї статті).

Статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно вимог ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Аксіома Консалтинг Груп" (02002, м. Київ, вул. Микільсько-Слобідська, 4д, кв. 46, ) задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у м. Києві № 577/26-15-12-01-19 від 20.06.2019 про виключення ТОВ «Аксіома Консалтинг Груп» з реєстру платників єдиного податку.

Зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у м. Києві поновити реєстрацію Товариства з обмеженою відповідальністю «Аксіома Консалтинг Груп» як платника єдиного податку третьої групи.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Аксіома Консалтинг Груп" (02002, м. Київ, вул. Микільсько-Слобідська, 4д, кв. 46, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, код ЄДРПУ 44116011) понесені витрати зі сплати судового збору у сумі 3842 (три тисячі вісімсот сорок дві) грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.С. Мазур