Справа № 640/8093/19
Суддя: Головань О.В.
Дата ухвалення: 2021-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Вн. №27/285
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2021 року м. Київ № 640/8093/19

за позовомКомунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду" Солом`янської району м. Києва"
до Головного управління Держпродспоживслужби в місті Києві
провизнання протиправним та скасування припису
Суддя О.В.Головань

Обставини справи:

Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду" Солом`янського району м. Києва" звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в місті Києві про визнання протиправними дії відповідача щодо проведення планового заходу у період з 25.03.2019 року по 05.04.2019 року та визнання протиправним та скасування Припису про виконання законних вимог щодо усунення порушень порядку формування, встановлення та застосування державних (регульованих) цін від 11.04.2019 № 385.

Ухвалою суду від 21.05.2019 р. відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.07.2019р. клопотання позивача задоволено, розгляд адміністративної справи № 640/8093/19 здійснено за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 30.09.2019 року.

В судовому засіданні 07.12.2020 р. представники сторін висловили свої позиції щодо позовних вимог.

З врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 р. "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", наказу Окружного адміністративного суду міста Києва №34/з від 17.03.2020р., розпорядження заступника Голови суду від 19.08.2020 р. №4/з "Про посилення карантинних обмежень в Окружному адміністративному суді м. Києва" суд дійшов висновку про можливість завершити розгляд справи в порядку письмового провадження.

Ознайомившись з матеріалами справи, заслухавши пояснення учасників по справі, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду" Солом`янського району м. Києва" (03186, місто Київ, вул. Левка Мацієвича, будинок 6, код 35756919) зареєстроване в якості юридичної особи 12.02.2008 р., 81.10 Комплексне обслуговування об`єктів (основний).

На підставі Річного плану здійснення заходів державного нагляду (контролю) Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту прав споживачів на 2019 р., наказу від 15.03.2019 р. №1423, направлення від 15.03.2019 р. №1182 Головним управлінням Держпродспоживслужби в м. Києві з 25.03.2019 р. по 05.04.2019 р. проведено плановий захід державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог законодавства з питань порядку формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, про що складено акт №1423-10 від 05.04.2019 р.

Під час проведення контрольного заходу були присутні головний спеціаліст відділу контролю за регульованими цінами ОСОБА_1 , головний спеціаліст Бондаренко І.О.

Згідно з висновками акта встановлено порушення вимог

аб. 6 п. 2, п. 7, п. 18 Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 р. №869 "Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги",

п. 3.1 розділ 3 Норм часу та матеріально-технічних ресурсів, норми обслуговування для робітників при утриманні будинків, споруд і прибудинкових територій затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 25.12.2013 р. №603,

п. 2 ч. 1 ст. 30 та ч. 3 ст. 31 Закону України "Про житлово-комунальні послуги",

п. 11 розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) "Про впорядкування надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і м. Києві" від 09.03.2011 р. №307,

ч. 2 ст. 12 Закону України "Про ціни та ціноутворення", за що передбачена відповідальність відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України "Про ціни і ціноутворення", ч. 1 ст. 165-2 КзпАП.

До вказаних висновків контролюючий орган дійшов з наступних підстав.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.07.2018 р. у справі №826/8441/17 визнано протиправним та скасовано розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 668 від 06 червня 2017 року "Про встановлення тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та внесення змін до деяких розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)", яким було встановлено тарифи та структура тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій Дніпровського району м. Києва.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.12.2018 р. рішення залишене без змін.

Згідно наданих під час перевірки даних на балансі КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва" обліковується 1160 багатоквартирних будинків загальною площею квартир 4 102 339, 4 кв.м., з яких загальна площа квартир, розташованих на першому поверсі, складає 190 712, 84 кв.м.

В період з 01.07.2017 р. по 20.12.2018 р. застосовано тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які встановлені протиправним та скасованим розпорядженням №668 від 06.06.2017 р.

В період з 21.12.2018 р. по 31.03.2019 р. застосовано тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які не встановлені рішенням органу місцевого самоврядування.

П. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" визначено термін прибудинкової території - територія навколо багатоквартирного будинку, визначена на підставі відповідної містобудівної та землевпорядної документації, у межах земельної ділянки, на якій розташований багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди, що необхідна для обслуговування багатоквартирного будинку та задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників та наймачів (орендарів) квартир, а також нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.

До складової розрахунку тарифу на послуги прибирання прибудинкової території включено площу, до якої застосований некоректний коефіцієнт приведення натуральної площі, а також надлишково збільшені площі прибудинкових територій.

Таким чином, КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Соломянського району м. Києва" у період з 01.04.2016 р. по 31.03.2019 р. порушено вимоги щодо формування тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій: за послугу прибирання прибудинкової території власникам квартир, мешканцям АДРЕСА_1 приведена прибудинкова площа яких складає 354 87, 02 кв.м. з 1 675 166, 46 кв.м.

По складовій тарифу Поточний ремонт конструктивних елементів внутрішньобудинкових систем гарячого і холодного водопостачання, водовідведення, теплопостачання та заливної каналізації і технічних пристроїв та елементів зовнішнього упорядження за період з 01.01.2016 - 31.06.2017 по 949 житловим будинкам виявлено часткове неосвоєння коштів.

Акт підписано представником підприємства з поміткою "з висновками не погоджуємося, вважаємо їх безпідставними. Обґрунтування будуть надані у встановлений законодавством термін".

12.04.2019 р. до акта перевірки надано заперечення КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва".

11.04.2019 р. Головним управлінням Держпродспоживслужби в м. Києві складено припис №385 про виконання законних вимог щодо усунення порушень порядку формування, встановлення та застосування державних (регульованих) цін, згідно з яким на підставі п. 7 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про ціни і ціноутворення", ч. 8 ст. 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" висунено вимогу усунути виявлені порушення, які зафіксовані в акті перевірки від 05.04.2019 р. №1423-10, та вжити заходів відповідно до ч. 2 ст. 20 Закону України "Про ціни і ціноутворення" -

щодо застосування в період з 01.07.2017 р. по 31.03.2019 р. тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які встановлені протиправним та скасованим розпорядженням №668 від 06.06.2017 р., - у термін до 12.08.2019 р.;

щодо вартості послуги прибирання прибудинкової території, в яку включено площу, яку закріплено на праві повного господарського відання за КП "Шляхо-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Солом`янського району" у м. Києві на підставі наказу Головного управління з питань майна КМДА від 21.02.2002 р. №23, та прибудинкових територій, до яких застосований некоректний коефіцієнт приведення натуральної площі, а також надлишково збільшені площі прибудинкових територій, за період з 01.04.2016 р. по 31.03.2019 р. - до 13.05.2019р.;

щодо вартості послуги "Поточний ремонт конструктивних елементів внутрішньобудинкових систем гарячого і холодного водопостачання, водовідведення, теплопостачання та заливної каналізації і технічних пристроїв та елементів зовнішнього упорядження" за період з 01.01.2016 - 31.06.2017 по 949 житловим будинкам виявлено часткове неосвоєння коштів, у термін до 13.05.2019 р.

Позивач - Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва" - вважає вказаний припис протиправним та просить його скасувати з таких підстав.

Позивач зазначає, що він фактично здійснював лише розрахунки економічно обґрунтованих витрат на надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та подавав їх органам, уповноваженим на встановлення тарифів, в даному випадку - Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), згідно Законом України "Про житлово-комунальні послуги", Порядком №869, розпорядженням КМДА від 30.04.2015 р. №442.

Щодо посилання на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.07.2018 р. у справі №826/8441/17 визнано протиправним та скасовано розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) №668 від 06 червня 2017 року "Про встановлення тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та внесення змін до деяких розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)", то згідно зі ст. 265 КАСУ нормативно-правовий акт втрачає чинність з моменту набрання законної сили судовим рішенням, тоді як припис фактично надав вказаному судовому рішенню зворотньої сили.

Відповідачем за відсутності законних підстав вносяться зміни у діючі договори між підприємством та споживачами його послуг.

Щодо висновку про те, що до вартості послуги прибирання прибудинкової території, в які включено площу, яку закріплено на праві повного господарського відання за КП "Шляхо-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Солом`янського району у м. Києві" на підставі наказу Головного управління з питань майна КМДА від 21.02.2002 р. №23, за період з 01.04.2016 р. по 31.03.2019 р., позивач зазначає, що він використовує в своїй діяльності рішення Солом`янської районної у м. Києві ради від 23.12.2009 р. №486 "Про впорядкування показників площ прибудинкових територій, які мають бути враховані при розрахунку тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій", яким затверджено порядок розрахунку площ територій, що прибираються, та затверджено площі, які мають бути враховані в розрахунку економічно обґрунтованих тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій, а також доручено затвердити відповідні схеми прибудинкових територій по кожному будинку з урахуванням площі, зазначеної у п. 1 рішення.

Щодо неосвоєння коштів по складовій тарифу Поточний ремонт конструктивних елементів внутрішньобудинкових систем гарячого і холодного водопостачання, водовідведення, теплопостачання та заливної каналізації і технічних пристроїв та елементів зовнішнього упорядження за період з 01.01.2016 - 31.06.2017 по 949 житловим будинкам, то згідно з вимогами п. 5 Основних умов надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затверджених розпорядженням КМДА від 09.03.2011 р. №307, враховуючи затвердження середнього тарифу на послуги з утримання будинків у нижчому рівні від економічно обґрунтованого, позивач здійснював розподіл витрат у структурі тарифів з огляду на положення п. 34 Порядку №869.

Позивач зазначає, що на веб-сайті "Інспекційний портал" за параметром коду ЄДРПОУ позивача встановлено, що стосовно останнього заплановано та вже проведено ще один плановий захід Державною службою України з надзвичайних ситуацій з предметом перевірки - додержання законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, тоді як внесення щодо одного суб`єкта різних видів державного контролю є підставою для проведення комплексного планового заходу.

Відповідачем винесено припис на підставі акта, який не відповідає чинному законодавству, оскільки постановою Кабінету Міністрів України від 10.05.2018 р. №342 затверджено методики розроблення критеріїв, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності та визначається періодичність проведення планових заходів державного нагляду (контролю), а також уніфікованих форм актів, що складаються за результатами проведення планових (позапланових) заходів державного нагляду (контролю), та визнано такою, що стратила чинність, постанову Кабінету Міністрів України від 28 серпня 2013 р. № 752 "Про затвердження методик розроблення критеріїв, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності та визначається періодичність проведення планових заходів державного нагляду (контролю), а також уніфікованих форм актів, що складаються за результатами проведення планових (позапланових) заходів державного нагляду (контролю)", на підставі якої розроблено план заходів, на підставі якого проведено перевірку позивача.

В додаткових поясненнях позивач посилається на відсутність у позивача підстав для проведення контрольного заходу, оскільки відсутній закон, який це питання регулює, як це передбачено аб. 1 та 8 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", не розроблено та не затверджено форму акта, тоді як використання відповідачем форми акта, затвердженого наказом Мінекономіки від 14.08.2013 р. №965, позивач вважає протиправним.

Відповідач - Головне управління Держпродспоживслужби в м. Києві - проти задоволення позовних вимог заперечив з таких підстав.

Відповідач посилається на висновки суду під час розгляду справи Окружного адміністративного суду м. Києва №826/8441/17, рішенням від 06.07.2018 р. у якій визнано протиправним та скасовано розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 668 від 06 червня 2017 року "Про встановлення тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та внесення змін до деяких розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)", яким було встановлено тарифи та структура тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій Дніпровського району м. Києва, і яке набуло законної сили 20.12.2018 р.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України "Про ціни та ціноутворення" державні регульовані ціни повинні бути економічно обґрунтованими (забезпечувати відповідність ціни на товар витратам на його виробництво, продаж (реалізацію) та прибуток від його продажу (реалізації), тоді як позивачем надано послуги на підставі економічно необґрунтованих цін.

В той же час, внаслідок скасування розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 668 від 06 червня 2017 року поновлено дію попереднього розпорядження КДМА від 30.04.2015 р. №442.

Наслідком застосування при наданні послуг економічно необґрунтованих цін є повернення споживачам економічно необґрунтованої виручки, що передбачено ч. 2 ст. 20 Закону України "Про ціни і ціноутворення", на що і спрямовано оскаржуваний припис.

Також відповідач зазначає, що у позивача не укладено договори зі споживачами послуг, у яких саме і мають бути зазначені тарифи, тому постачання послуг фактично здійснюється за відсутності підстав і погодженої ціни, за відсутності відповідного рішення органу місцевого самоврядування про їх затвердження.

Щодо формування тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за послугу прибирання прибудинкової території, призначеної для проходу та проїзду, протиожеледними сумішами, то власниками квартир фактично оплачено відповідні послуги за площі, що обслуговуються та утримуються за рахунок місцевого бюджету відповідно до наказу Головного управління комунальної власності від 21.02.2002 р. №23, тому висновки акта перевірки в цій частині і вимоги припису цілком правомірні.

Щодо неосвоєння коштів по складовій тарифу Поточний ремонт конструктивних елементів внутрішньобудинкових систем гарячого і холодного водопостачання, водовідведення, теплопостачання та заливної каналізації і технічних пристроїв та елементів зовнішнього упорядження за період з 01.01.2016 - 31.06.2017 по 949 житловим будинкам, відповідач зазначає, що у випадку затвердження економічно необґрунтованого тарифу органами місцевого самоврядування, це є підставою для відшкодування різниці, проте, не є підставою для використання з цією метою невикористаних коштів на поточний ремонт.

Перевірка позивача проведена з підстав, передбачених законодавством, зокрема, наказ Мінекономіки від 14.08.2013 р. №965, яким затверджено форму акта перевірки, є чинним.

Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення з таких підстав.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" №877-V від 05.04.2007 р.

Відповідно до статті 1 Закону № 877-V державний нагляд (контроль) - це діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, інших органів в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушень вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, прийнятого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Згідно із частинами 1, 11 статті 4 Закону №877-V державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом. Плановий чи позаплановий захід щодо суб`єкта господарювання - юридичної особи має здійснюватися у присутності керівника або особи, уповноваженої керівником. Плановий чи позаплановий захід щодо фізичної особи - підприємця має здійснюватися за його присутності або за присутності уповноваженої ним особи.

Відповідно до статті 5 Закону № 877-V планові заходи здійснюються відповідно до річних планів, що затверджуються органом державного нагляду (контролю) не пізніше 1 грудня року, що передує плановому. Внесення змін до річних планів здійснення заходів державного нагляду (контролю) не допускається, крім випадків зміни найменування суб`єкта господарювання та виправлення технічних помилок.

За приписами статті 16 Закону України "Про ціни і ціноутворення" від 21.06.2012 року №5007-VI органами державного контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення є: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з контролю за цінами; інші органи, визначені законом.

Згідно з статтею 2 Закону № 5007-VI дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у процесі формування, встановлення та застосування цін Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади, органами, що здійснюють державне регулювання діяльності суб`єктів природних монополій, органами місцевого самоврядування та суб`єктами господарювання, які провадять діяльність на території України, а також здійснення державного контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення. Дія цього Закону не поширюється на встановлення тарифів на медичні послуги та лікарські засоби в межах програми медичних гарантій згідно із Законом України "Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення".

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону № 5007-VI основними функціями уповноважених органів є: 1) виконання контрольно-наглядових функцій за дотриманням вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін; 2) здійснення державного спостереження у сфері ціноутворення; 3) запобігання порушенням у сфері ціноутворення.

За приписами пунктів 1, 3, 4, 5, 6 частини 1 статті 18 Закону № 5007-VI уповноважені органи мають право, зокрема, проводити у суб`єктів господарювання в установленому порядку планові та позапланові перевірки:

достовірності зазначеної у документах інформації про формування, встановлення та застосування державних регульованих цін;

бухгалтерських книг, звітів, кошторисів, декларацій, показників реєстраторів розрахункових операцій та інших документів незалежно від способу подання інформації, пов`язаних з формуванням, встановленням та застосуванням державних регульованих цін;

наявності виписки або витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, а також документів, що посвідчують особу, в посадових осіб;

одержувати безоплатно від суб`єктів господарювання, що перевіряються, копії документів та інші відомості, необхідні для здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, документів, що можуть підтверджувати їх порушення, платіжних доручень, квитанцій, що підтверджують факт перерахування до бюджету коштів у разі застосування адміністративно-господарських санкцій, а також довідки, підготовлені суб`єктами господарювання на їх вимогу;

робити запити та одержувати від органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в повному обсязі інформацію та документи, необхідні для виконання покладених на них функцій;

вимагати від суб`єктів господарювання, що перевіряються, усунення виявлених порушень вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін;

приймати рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін;

надавати органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування, суб`єктам господарювання обов`язкові для виконання приписи про усунення порушень вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

Згідно пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2014 року № 442 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади", утворено Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, поклавши на Службу, що утворюється, функції, зокрема, із здійснення державного контролю за дотриманням вимог щодо формування, становлення та застосування державних регульованих цін.

Пунктом 1 Положення про Держпродспоживслужбу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2015 року № 667, визначено, що Держпродспоживслужба є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику, зокрема, з контролю за цінами.

Відповідно до пункту 3 Положення про Держпродспоживслужбу одним з основних завдань Держпродспоживслужби є, зокрема, реалізація державної політики з контролю за цінами та здійснення відповідно до закону державного нагляду за дотриманням вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

Держпродспоживслужба, відповідно до покладених на неї завдань (підпункт 11 пункту 4 Положення про Держпродспоживслужбу), у сфері дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, здійснює, зокрема, державний нагляд за дотриманням вимог формування, встановлення та застосування державних регульованих цін та державний нагляд за достовірністю інформації, зазначеної у документах про формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

Держпродспоживслужба здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи (пункт 7 Положення про Держпродспоживслужбу).

В даному випадку плановий захід державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог законодавства з питань порядку формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, про що складено акт №1423-10 від 05.04.2019 р., проведено Головним управлінням Держспоживслужби в м. Києві на підставі Річного плану здійснення заходів державного нагляду (контролю) Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту прав споживачів на 2019 р., наказу від 15.03.2019 р. №1423, направлення від 15.03.2019 р. №1182.

Наказом Державної регуляторної служби України від 15.11.2018 року №152 затверджено План здійснення комплексних заходів державного нагляду (контролю) на 2019 рік, наказом Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту прав споживачів від 26.11.2019 р. №964 затверджено Річний план здійснення заходів державного нагляду (контролю) Держпродспоживслужби на 2019 рік, до якого внесено й перевірку КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва" (17033).

Позивача належно повідомлено про запланований захід контролю шляхом направлення повідомлення №98 від 15.02.2019 року.

Права та обов`язки ліквідованої Державно ї інспекції з контролю за цінами, як центрального органу виконавчої влади, передані Держпродспоживслужбі та її територіальним органам.

Відповідно, Головне управління Держспоживслужби в м. Києві, як орган, що реалізує державну політику у сфері дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, має повноваження на проведення перевірок з цього приводу, у тому числі щодо суб`єктів господарювання, а також виносити приписи, складати протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 165-2 КУпАП, розглядати справи про адміністративні правопорушення, приймати за результатами розгляду рішення про накл адення штрафів.

Таким чином, аргументи позивача щодо відсутності повноважень на проведення перевірки є необґрунтованими, а перевірка призначена та проведена з передбачених законодавством підстав.

Відповідно до частини 6 статті 7 Закону №877 за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт, який повинен містити такі відомості: дату складення акта; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо); предмет державного нагляду (контролю); найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім`я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід; найменування юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід.

Згідно з частиною п`ятнадцятою статті 4 Закону №877 при здійсненні заходів державного нагляду (контролю) посадові особи органів державного нагляду (контролю) зобов`язані використовувати виключно уніфіковані форми актів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10 травня 2018 року №342 затверджено Методику розроблення критеріїв, за якими оцінюється ступінь ризиків від провадження господарської діяльності та визначається періодичність проведення планових заходів державного нагляду (контролю), а також уніфікованих форм актів, що складаються за результатами проведення планових (позапланових) заходів державного нагляду (контролю).

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2019 року №54 затверджено Критерії, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності у сфері торгівлі і послуг та визначається періодичність здійснення Державною службою з питань безпечності харчових продуктів та захисту прав споживачів планових заходів державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства про захист прав споживачів.

Відповідно до зазначених нормативно-правових актів уніфіковані форми актів з переліком питань затверджуються органом державного нагляду (контролю) та оприлюднюються на офіційному веб-сайті протягом п`яти робочих днів з дня затвердження у порядку, визначеному законодавством.

Проте, як встановлено судом, станом на дату перевірки уніфікованих актів уповноваженим органом не затверджено. На офіційному веб-сайті відповідача відсутні докази затвердження та оприлюднення уніфікованих форм актів з переліком питань для здійснення заходів державного нагляду (контролю).

Відтак, суд приходить до висновку, що результати проведеної перевірки зафіксовані відповідачем в документі, що не пройшов установленої законодавством процедури затвердження, при цьому оскаржуваний припис виданий саме на підставі такого документу.

Причому, Міністерство не є органом державного нагляду (контролю), тому відповідач, на думку суду, не мав права на власний розсуд під час здійснення заходів державного нагляду (контролю) використовувати уніфіковану форму акта, затверджену не уповноваженим на те органом, а мав би спочатку вчинити обов`язкові дії, покладені на нього законом. При цьому ж, Методикою розроблення уніфікованих форм актів, що складаються за результатами проведення планових (позапланових) заходів державного нагляду (контролю), затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 10 травня 2018 року №342, встановлено єдиний підхід до розроблення органами державного нагляду (контролю) уніфікованих форм актів, що складаються за результатами проведення планових (позапланових) заходів державного нагляду (контролю).

До того ж згідно пункту 2 зазначеної постанови №342 визнані такими, що втратили чинність: постанова Кабінету Міністрів України від 28 серпня 2013 року №752 "Про затвердження методик розроблення критеріїв, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності та визначається періодичність проведення планових заходів державного нагляду (контролю), а також уніфікованих форм актів, що складаються за результатами проведення планових (позапланових) заходів державного нагляду (контролю)"; постанова Кабінету Міністрів України від 24 травня 2017 року №362 "Про внесення змін до методик розроблення критеріїв, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності та визначається періодичність проведення планових заходів державного нагляду (контролю), а також уніфікованих форм актів, що складаються за результатами проведення планових (позапланових) заходів державного нагляду (контролю)"; пункт 20 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2018 року №1103.

Слід також зазначити, що положення затверджених постановою КМУ №342 від 10 травня 2018 року Методик не застосовувалися до 01 вересня 2018 року.

Отже, з початком застосування нових Методик не чинними є всі критерії уніфікованих актів, розроблені органами державного нагляду (контролю) на підставі методик, затверджених постановами КМУ, що втратили чинність згідно пункту 2 постанови №342. Органи державного нагляду (контролю), які не затвердили та не оприлюднили у встановленому законом уніфіковані форми актів, що відповідають новій Методиці, не мали можливості проведення заходів державного нагляду (контролю), оскільки за результатами перевірок складаються акти перевірок виключно за уніфікованою формою.

Відповідно до положень частини третьої статті 22 Закону №877 якщо не затверджені критерії розподілу суб`єктів господарювання за ступенем ризику їх господарської діяльності, періодичність проведення планових заходів та перелік питань для їх здійснення, то такі суб`єкти господарювання вважаються суб`єктами господарювання з незначним ступенем ризику та підлягають державному нагляду (контролю) не частіше одного разу на п`ять років.

Завданням органів державного нагляду (контролю) є наповнення затвердженої Кабінетом Міністрів України уніфікованої форми акту змістом, який має відповідати завданням, що вирішуються ними у ході здійснення заходів державного нагляду (контролю) у віднесених до їх відання сферах.

При цьому, варто звернути увагу, що уніфіковані форми актів, які затверджені постановами Кабінету Міністрів України від 28 серпня 2013 року №752 (втратила чинність) та від 10 травня 2018 року №342 (чинна), мають суттєву відмінність, оскільки уніфікована форма акту, затверджена постановою №752 не містила переліку питань залежно від ступеня ризику. Переліки питань залежно від ступеня ризику мають міститися виключно в уніфікованій формі акту, затвердженій постановою КМУ від 10 травня 2018 року №342.

Згідно частини п`ятнадцятої статті 4 Закону №877 при здійсненні заходів державного нагляду (контролю) посадові особи органів державного нагляду (контролю) зобов`язані використовувати виключно уніфіковані форми актів.

Наведені вище обставини дають підстави для висновку про порушення відповідачем процедури проведення планової перевірки позивача, що є достатньою підставою для скасування результатів цієї перевірки.

В свою чергу, акт перевірки сам по собі не є правовим документом, який встановлює відповідальність суб`єкта господарювання, й не є обов`язковим рішенням суб`єкта владних повноважень, проте, висновки акту мають значення для визначення судом законності/протиправності підстав для винесення відповідного рішення суб`єкту владних повноважень, у даному випадку - оскаржуваного припису від 11.04.2019 № 385.

Згідно з матеріалами справи у розділі акта від 11.04.2019 "Питання, що підлягають перевірці" передбачається дослідження статуту позивача, а також калькуляцій та розрахунків позивача стосовно цін (тарифів), що були застосовані у періоди, визначені в акті.

Проте, акт та оскаржуваний припис не містять аналізу зазначених документів, а також висновків щодо вірності або помилковості їх використання, що вказує на вибірковість аналізу витребовуваних документів, на підставі яких у свою чергу у подальшому сформовані вимоги припису.

Також у розділі "Порушення вимог законодавства, виявлені під час перевірки" акта відповідачем встановлено, зокрема, що абзацом 6 пункту 2 Порядку №869 визначено, що послуги надаються з урахуванням встановленого рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг.

Відповідачем не встановлено конкретних фактів надання послуг без урахування встановленого рішенням органу місцевого самоврядування тарифу (розпорядження №442 або №668), його структури, періодичності та строків надання послуг, відсутності копії такого рішення при підписанні договору про надання послуг.

В оскаржуваному приписі зазначено, що дії позивача є порушенням порядку формування та застосування цін та керуючись пунктом 7 частини першої статті 18 Закону України "Про ціни та ціноутворення", частини восьмої статті 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", вимагається усунути виявлені порушення, які зафіксовані в акті перевірки.

Водночас, відповідно до постанови КМУ від 01 червня 2011 року №869 "Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлового-комунальні послуги" затверджено Порядок формування тарифів з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Порядком №869 визначено механізм формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що поширюється на суб`єктів господарювання всіх форм власності, які надають послуги, суб`єктів господарювання всіх форм власності, що спеціалізуються на виконанні окремих послуг, на умовах субпідрядних договорів з виконавцями, органами місцевого самоврядування, власників, орендарів житлових будинків (гуртожитків), власників (наймачів) квартир (житлових приміщень у гуртожитках), власників нежитлових приміщень у житлових будинках (гуртожитках). Тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій є сукупною (загальною) вартістю таких послуг, розрахованою на основі економічно обґрунтованих планових (нормативних) витрат, витрат на відшкодування втрат, планового прибутку на додану вартість або єдиного податку. Розрахунок розміру втрат виконавців подається на погодження органу місцевого самоврядування протягом десяти днів з дня введення в дію тарифу.

Статтею 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року №1875-ІV передбачені повноваження органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг, серед яких, зокрема, встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону.

Порядок формування та затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги здійснюється за розрахунками, що надаються виконавцями/виробниками за економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) житлово-комунальних послуг і подають їх органам, уповноваженим здійснювати встановлення тарифів.

У разі встановлення органом місцевого самоврядування тарифів на житлово-комунальні послуги на рівні, що унеможливлює отримання прибутку, орган, який їх затвердив, зобов`язаний відшкодувати з відповідного місцевого бюджету виконавцям/виробникам різницю між встановленим розміром цін/тарифів та економічно обґрунтованими витратами на виробництво цих послуг.

Застосування тарифу - це безпосередня реалізація виконавцями послуг способу, визначеного в документі про встановлення тарифу. Розпорядчий документ визначає коло суб`єктів виконавців послуг, територією чи об`єкти, яким будуть надаватися такі послуги, за тарифом, встановленим та застосованим уповноваженим органом здійснювати встановлення тарифу.

Як вбачається зі Статуту позивача, метою його діяльності є забезпечення ефективного управління належного утримання житлового та нежитлового фонду, утримання прибудинкових територій об`єктів благоустрою та отримання прибутку.

У період з 01 січня 2016 року по 05 червня 2017 року відповідно до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 30 квітня 2015 року №442 "Про встановлення тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та внесення змін до деяких розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)", встановлено тарифи та структуру тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надаються підприємствами територіальної громади міста Києва, по кожному будинку окремо для здійснення розрахунків із споживачами залежно від оплати останніми не пізніше або після 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Позивачем у період з 06 червня 2017 року по 10 червня 2018 року відповідно до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 06 червня 2017 року №668 "Про встановлення тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та внесення змін до деяких розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)", встановлено тарифи та структуру тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надаються підприємствами, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва.

З 10 червня 2018 року набрав чинності новий Закон України "Про житлово-комунальні послуги", з урахуванням положень статті 10 якого розуміння тарифу для послуг з управління багатоквартирним будинком (колишня послуга з утримання багатоквартирних будинків та прибудинкової території) трансформується в ціну.

Відповідно, із вступом у силу зазначеного Закону, розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 06 червня 2017 року №668 не підлягало застосуванню в розумінні державної регульованої ціни.

З викладеного вбачається, що висновки акта перевірки стосовно допущених позивачем порушень формування, встановлення та застосування державних регульованих цін охоплюють весь період перевірки з 01.01.2016 року по 13.05.2019 року, при цьому відповідачем не враховано, що з 10 червня 2018 року розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 06 червня 2017 року №668 вже не діяло в силу приписів нового Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Згідно зі змістом акта його висновки, в тому числі, побудовані на рішенні Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 липня 2018 року у справі №826/8441/17, залишеному без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2018 року, яким визнано протиправним та скасовано розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) №668 від 06 червня 2017 року "Про встановлення тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та внесення змін до деяких розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)".

Разом з тим, вказані судові рішення скасовані постановою Верховного Суду від 12 червня 2019 року.

Станом на час розгляду справи №640/8093/19 рішення по вказаній справі відсутнє.

Судом також враховуються висновки Верховного Суду, що містяться у постанові від 12.06.2019 року у справі № 826/8441/17, а саме:

у пункті 37 - у справах щодо оскарження нормативно-правових актів органів місцевого самоврядування суд може визнати нормативно-правовий акт незаконним чи таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили, повністю або в окремій його частині (частина восьма статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції, що діяла на момент розгляду судом справи у першій інстанції). Скасування нормативного акту і визнання його незаконним має різні правові наслідки. Відтак, дійшовши висновку про протиправність оскаржуваного розпорядження, суд має повноваження визнати його незаконним;

у пунктах 47-49 - суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що відсутність відповідних технічних паспортів, та/або надання будь-яких інших документів, окрім технічних паспортів, є порушенням положень вищезазначеного Порядку № 869. Відповідач затвердив тарифи та структуру тарифів без перевірки їх економічної обґрунтованості та за відсутності визначеної Порядком № 869 документації, тобто без дотримання вимог статей 30, 31 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (пункт 47). Такий висновок суди попередніх інстанцій обґрунтували тим, що "упродовж розгляду справи відповідачем не надано містобудівної та землевпорядної документації на жоден з будинків, для яких затверджено тариф оскаржуваним розпорядженням від 06.06.2017, а надані технічні паспорти на деякі з будинків, виготовлені за часів Радянського Союзу, не відповідають фактичній площі будинків, при цьому акти щодо таких обмірів відсутні" (пункт 48). Суд не може погодитися з таким висновком, оскільки його зроблено з порушенням правил оцінки доказів (пункт 49);

у пункті 51 - відповідно до абзацу 4 пункту 2 Порядку № 869 тарифи на послуги розраховуються окремо за кожним будинком. Отже, суди мали оцінити Розпорядження №668 щодо кожного окремого будинку: чи був наявний технічний паспорт цього будинку; чи відповідає зазначена в технічному паспорті сумарна загальна площа реальній, а якщо не відповідає, то чим це підтверджується; яку загальну площу було взято для розрахунку тарифу; чи був тариф саме для цього конкретного будинку розрахований правильно;

у пункті 52 - оскільки тарифи встановлюються щодо кожного окремого будинку, то у разі встановлення неправильності розрахунку тарифу для конкретного будинку, Розпорядження № 668 підлягає визнанню незаконним саме в частині встановлення тарифу щодо цього будинку, а не в цілому;

у пункті 53 - висновки судів попередніх інстанцій про те, що "надані технічні паспорти на деякі з будинків, виготовлені за часів Радянського Союзу, не відповідають фактичній площі будинків" не можуть слугувати підставою для визнання тарифів необґрунтованими, оскільки законодавством не встановлено строку чинності технічних паспортів.

Отже, вимога відповідача щодо виконання позивачем п. 1 оскаржуваного припису, який ґрунтується на скасованих Верховним Судом судових рішеннях, є в будь-якому випадку протиправною.

Додатком до Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 №869 "Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги" до Переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій віднесено також прибирання прибудинкової території.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" від 14.05.2015 р. № 417-VIII прибудинкова територія - це територія навколо багатоквартирного будинку, визначена на підставі відповідної містобудівної та землевпорядної документації, у межах земельної ділянки, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди, що необхідна для обслуговування багатоквартирного будинку та задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників та наймачів (орендарів) квартир, а також нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному приміщенні.

З акта перевірки вбачається, що до складової розрахунку тарифу на послуги прибирання прибудинкової території включено площу, до якої застосований некоректний коефіцієнт приведення натуральної площі, а також надлишково збільшені площі прибудинкових територій. Таким чином, КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва" у період з 01.04.2016 р. по 31.03.2019 р. порушено вимоги щодо формування тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій: за послугу прибирання прибудинкової території власникам квартир, мешканцям АДРЕСА_1 приведена прибудинкова площа яких складає 354 87, 02 кв.м. з 1 675 166, 46 кв.м.

Судом встановлено, що наказом Головного управління з питань майна Київської міської державної адміністрації від 21.02.2002 №23 "Про закріплення основних фондів комунальної власності територіальної громади міста Києва" за КП "Шляхо-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Солом`янського району" закріплено на праві повного господарського володіння основні фонди згідно з додатком №1, в якому вказані шляхи та тротуари, мости та шляхопроводи, підземні пішохідні переходи, громадські туалети, із зазначенням їхніх площ та площі.

Також згідно з матеріалами справи рішенням Київської міської ради від 27.05.2010 №862/4300 "Про затвердження схем прибирання прибудинкових територій" районним у місті Києві радам у місячний термін доручено затвердити схеми прибирання прибудинкових територій для подальшого застосування їх при розрахунку тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Рішенням Солом`янської районної у м. Києві ради від 23.12.2009 р. №486 "Про впорядкування показників площ прибудинкових територій, які мають бути враховані при розрахунку тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій", затверджено порядок розрахунку площ територій, що прибираються, та затверджено площі, які мають бути враховані в розрахунку економічно обґрунтованих тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій, а також доручено затвердити відповідні схеми прибудинкових територій по кожному будинку з урахуванням площі, зазначеної у п. 1 рішення.

Таким чином, площі прибудинкової території будинків у Солом`янському районі міста Києва визначені план-схемами прибирання прибудинкової території, затвердженими відповідним рішенням Солом`янської районної в місті Києві ради та розпорядженням Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 26.07.2011 №576 "Про затвердження схем прибирання прибудинкових територій будинків комунальної власності".

Розпорядженнями виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 30.04.2015 №442 та від 06.06.2017 №668 до структури тарифу з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій по кожному будинку включені послуги з прибирання прибудинкової території.

Відповідно до частини першої статті 73 Закону України "Про місцеве самоврядування" акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Зважаючи на викладене, вказані рішення є обов`язковими для виконання позивачем, тому він зобов`язаний у своїй діяльності враховувати площу прибудинкової території, визначену указаними план-схемами, затвердженими вищевказаними організаційно-розпорядчими актами районної в місті ради та її виконавчого комітету.

З огляду на це, доводи відповідача про те, що позивач безпідставно враховує частину площі, визначеної згаданими вище план-схемами, яка на праві повного господарського відання закріплена за КП "Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Солом`янського району", є необґрунтованими.

Відповідач не надав суду жодного доказу, на підтвердження свого висновку щодо формування позивачем у період з 01.04.2016 по 31.03.2019 тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій шляхом врахування площ, які йому не належать та які на праві повного господарського відання закріплені за КП "Шляхо-експлуатаційним управлінням по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Солом`янського району у м. Києві" на підставі наказу Головного управління з питань майна Київської міської державної адміністрації від 21.02.2002 №23.

Так, зокрема, відповідачем не надано суду схеми територій, які закріплені за КП "Шляхо-експлуатаційним управлінням по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Солом`янського району у м. Києві", що унеможливлює перевірку судом врахування позивачем площ, закріплених за названим підприємством.

Зважаючи на викладене, суд уважає необґрунтованим висновок відповідача про порушення позивачем законодавства щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін у зв`язку із формуванням позивачем з 01.04.2016 по 31.03.2019 тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій шляхом врахування площ, які йому не належать, тому протиправним є п. 2 оскаржуваного припису.

На підтвердження висновку про неосвоєння коштів по складовій тарифу Поточний ремонт конструктивних елементів внутрішньобудинкових систем гарячого і холодного водопостачання, водовідведення, теплопостачання та заливної каналізації і технічних пристроїв та елементів зовнішнього упорядження за період з 01.01.2016 - 31.06.2017 по 949 житловим будинкам відповідач склав додаток №3 "Перелік житлових будинків, по яким кошти освоєні не в повному обсязі, за складовою "Поточний ремонт" згідно з розпорядженням КМДА від 30.04.2015 №442" до акта перевірки, відповідно до якого сума неосвоєних коштів складає 12 879 672, 33 грн. Відповідач визначив розмір неосвоєних позивачем коштів як різницю між нарахованою ним сумою по складовій тарифу "Поточний ремонт" за період та здійсненими витратами на проведення поточного ремонту за цей період.

Учасниками справи не заперечувалася та обставина, що до структури тарифу з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій по кожному будинку включені послуги з поточного ремонту.

Пунктом 1.2 Примірного переліку, затвердженого наказом Держжитлокомунгоспу України від 10.08.2004 №150, передбачено роботи, які входять до поточного ремонту, які по суті є дрібними та частково ремонтними роботами, які повинні своєчасно проводитися, з метою забезпечення ефективної експлуатації будівлі.

Відповідно до пункту 2.4 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 №76, поточний ремонт - комплекс ремонтно-будівельних робіт, який передбачає систематичне та своєчасне підтримання експлуатаційних якостей та попередження передчасного зносу конструкцій і інженерного обладнання. Поточний ремонт повинен проводитись з періодичністю, яка забезпечує ефективну експлуатацію будівлі з моменту завершення його будівництва (капітального ремонту, реконструкції) до моменту постановки на черговий ремонт або реконструкцію.

Відповідно до пунктів 2.4.3 та 2.4.4 Правил №76:

періодичність проведення поточного ремонту за кожним видом будинків, враховуючи їх технічний стан та місцеві умови, визначається власником жилого будинку;

перелік ремонтних робіт на кожен будинок, включений до річного плану поточного ремонту, розробляється виконавцем послуг або власником.

Основними умовами надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, визначеними розпорядженням виконавчого комітету Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 09.03.2011 № 307, передбачено, що виконавці послуг зобов`язані забезпечити ведення обліку доходів і витрат по кожному будинку окремо. Кошториси витрат складаються виконавцями послуг на рік окремо по кожному будинку та затверджуються власником будинку або уповноваженою ним особою (пункт 3); щорічне, протягом першого кварталу, наступного за звітним роком, здійснення перерахунків розміру тарифу на послуги для кожного будинку, виходячи з фактично понесених на протязі звітного року витрат для відповідного будинку в межах структури, періодичності та строків надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затверджених цим розпорядженням, до повного їх відшкодування (пункт 8.2); щорічне надання районним у м. Києві державним адміністраціям інформації про роботи з поточного ремонту житлових будинків, що плануються виконуватись у наступному році та враховані при розрахунку тарифів на послуги відповідного будинку. Переліки робіт по поточному ремонту житлових будинків формуються пооб`єктно на підставі загальних оглядів, звернень мешканців, при включенні робіт по поточному ремонту в розрахунок тарифів на послуги та підлягають затвердженню власниками будинків або уповноваженими ними особами (пункт .8.3).

Відповідно до пункту 8.5 цих Умов, виконавці окремо обліковують кошти, які надходитимуть від населення у складі плати за послуги по складовій "Поточний ремонт конструктивних елементів внутрішньобудинкових систем гарячого і холодного водопостачання, водовідведення, теплопостачання та зливової каналізації і технічних пристроїв будинків та елементів зовнішнього упорядження (далі - поточний ремонт)" та використовують кошти, які надходитимуть від споживачів у складі плати за послуги по складовій "Поточний ремонт" виключно на поточний ремонт того житлового будинку, від мешканців якого надійшли вказані кошти.

Ураховуючи викладені приписи законодавства, суд дійшов висновку, що визначення розміру неосвоєних коштів на поточний ремонт залежить, зокрема, від:

періодичності проведення цього виду ремонту за кожним видом будинків з урахуванням їхнього технічного стану та місцевих умов, визначеного власником;

включення відповідного виду ремонтних робіт на кожен будинок до річного плану поточного ремонту, що розробляється виконавцем послуг або власником.

Однак, стверджуючи про неосвоєння позивачем коштів на поточний ремонт за період з 01.01.2016 по 31.06.2017, відповідач ні в акті перевірки, ні в додатку №3 до цього акта не вказав, яку періодичність проведення поточного ремонту ним взято до уваги при визначенні розміру неосвоєних позивачем коштів на поточний ремонт.

Крім того, зважаючи на те, що поточний ремонт повинен здійснюватися відповідно до річного плану, складеного в установленому порядку, суд уважає, що результати перевірки освоєння позивачем коштів на поточний ремонт до завершення реалізації річного плану не можуть бути об`єктивними, оскільки відповідач свій висновок про неосвоєння позивачем коштів склав за півторарічний період.

З огляду на це суд уважає, що висновок відповідача про неосвоєння позивачем у повному обсязі коштів на проведення поточного будинку за період з 01.01.2016 по 31.06.2017, тобто до закінчення річного звітного періоду, не може вважитися правильним.

Водночас, судом встановлено, що відповідно до пункту 34 Порядку утримування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 №869 "Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги", виконавці під час виконання робіт можуть у разі потреби здійснювати перерозподіл витрат у структурі тарифів на послуги без зміни загального обсягу таких витрат та з урахуванням фактичної вартості наданих послуг у межах встановлених тарифів.

За наведених обставин суд бере до уваги доводи позивача про наявність у нього права на перерозподіл у разі необхідності витрат, передбачених в структурі тарифів на проведення поточного ремонту, за спрямувати їх на інші першочергові цілі.

Як стверджує позивач у позовній заяві, реалізуючи таке право, він здійснював перерозподіл витрат у структурі тарифів, спрямовуючи необхідні кошти на першочергові виплати заробітної плати, сплату податків, оплату за електроенергії для роботи ліфтів, освітлення сходових клітин.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, зазначені доводи позивача в процесі його планової перевірки відповідачем не враховані, а в ході судового розгляду справи - не спростовані.

Таким чином, висновок відповідача про неосвоєння позивачем у повному обсязі коштів по складовій тарифу "Поточний ремонт конструктивних елементів внутрішньобудинкових систем гарячого і холодного водопостачання, водовідведення, теплопостачання та зливової каналізації і технічних пристроїв" за період з 01.01.2016-31.06.2017 по 949 житлових будинках є необґрунтованим, тому протиправним є п. 3 оскаржуваного припису.

Отже, оскаржуваний припис в цілому є необґрунтованим, що зумовлює необхідність визнання його протиправним та скасування у повному обсязі.

У свою чергу відповідачем не подано суду достатньо доказів на підтвердження правомірності винесеного ним оскаржуваного припису.

Згідно з ч. 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З врахуванням викладеного у суду наявні підстави для визнання протиправним та скасування оскарженого припису як такого, що прийнятий за наслідками перевірки, проведеної з порушенням процедури, є необґрунтованим по суті.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 241-246, 255, 257-263, 293, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати припис Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві про виконання законних вимог щодо усунення порушень порядку формування, встановлення та застосування державних (регульованих) цін від 11.04.2019 № 385.

3. Присудити до стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві (03151, м. Київ, вул. Волинська, 12, код 40414833) на користь Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду" Солом`янського району м. Києва" (03186, місто Київ, вул. Левка Мацієвича, будинок 6, код 35756919) 1 921 грн. судового збору.

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

5. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Головань

Повний текст рішення

виготовлено і підписано 11.10.2021 р.