Справа № 440/8777/21
Суддя: С.С. Сич
Дата ухвалення: 2021-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

08 жовтня 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/8777/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сич С.С., розглянувши у порядку письмового провадження клопотання військової частини НОМЕР_1 про залишення позову без розгляду у справі №440/8777/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

03 серпня 2021 року позивач ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 (надалі також відповідач), у якій просить: визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за 2016-2018 роки; визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати грошової компенсації за невикористані календарні дні соціальної додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2018 рік; зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористані календарні дні соціальної додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2018 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, 31.08.2018; зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за 2016-2018 роки.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що наказом від 31.08.2018 №188 позивача виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 . Позивач вважає, що відповідач, виплачуючи грошове забезпечення, у порушення вимог законодавства України не виплатив позивачу індексацію грошового забезпечення за період за 2016-2018 роки, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Крім того, зазначає, що при звільненні з військової служби, позивач, як учасник бойових дій, мав право на отримання грошової компенсації за невикористану у 2018 році додаткову відпустку, передбачену Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII. Однак, відповідачем не виплачено позивачу при звільненні грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2018 рік, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано докази.
19 серпня 2021 року до суду надійшло клопотання військової частини НОМЕР_1 про залишення позову без розгляду у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду з даним позовом. Відповідач зазначає, що позивача виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 з 31.08.2018, тому вважає, що 31.08.2018 позивач дізнався про порушення своїх прав, проте звернувся з позовом до адміністративного суду 03.08.2021, тобто з пропуском строку, встановленого частиною 5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.
Вирішуючи клопотання відповідача про залишення адміністративного позову без розгляду, суд виходить з наступного.
За визначенням, наведеним у пункті 17 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
Відповідно до частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Згідно з частиною 5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Разом з тим, частиною 2 статті 233 Кодексу законів про працю України передбачено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Конституційним Судом України у рішенні від 15.10.2013, № 8-рп/2013 "У справі за конституційним зверненням громадянки ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, статей 1, 12 Закону України "Про оплату праці" зазначено, що в аспекті конституційного звернення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України у системному зв`язку з положеннями статей 1, 12 Закону України "Про оплату праці" від 24 березня 1995 року N 108/95-ВР зі змінами необхідно розуміти так, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.
Частиною 3 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановлено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Отже, індексація грошового забезпечення належить до державних гарантій, встановлених законодавством.
Таким чином, звернення позивача до суду з вимогами про визнання протиправними дій щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення та про зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення не обмежується будь-яким строком в силу статті 233 Кодексу законів про працю України.
Частинами 2, 3 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Відповідно до частини 14 статті 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.
Отже, грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, яка передбачена частиною 14 статті 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", у разі наявності у особи права на її виплату, відноситься до державних гарантій, встановлених законодавством, а тому вимоги про стягнення сум компенсації за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій не обмежені позовною давністю.
Висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11.02.2021 у справі №240/532/20, на які посилається відповідач, не підлягають врахуванню у даній справі, оскільки предмет спору у справі №240/532/20 (грошова компенсація за неотримане речове майно та компенсація за затримку повного розрахунку при звільненні) не співпадає з предметом спору у справі, що розглядається (індексації грошового забезпечення та компенсація за невикористані календарні дні соціальної додаткової відпустки як учаснику бойових дій).
Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем не пропущено строк звернення до адміністративного суду з позовом у даній справі, тому клопотання відповідача про залишення адміністративного позову без розгляду необґрунтоване та задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись статтями 4, 122, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, -
У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання військової частини НОМЕР_1 про залишення позову без розгляду у справі №440/8777/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Копію ухвали надіслати учасникам справи.
Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя С.С. Сич