Справа № 240/20116/21
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2021-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2021 року м. Житомир справа № 240/20116/21

категорія 105000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Капинос О.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання протиправною та скасування постанови,

встановив:

Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області звернулось до суду з позовом, у якому просить визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Пономарьової К.В. від 18.08.2021 ВП66087226 про накладення штрафу у розмірі 5100грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що оскаржуваною постановою накладено штраф у розмірі 5100 грн за невиконання рішення суду без поважних причин, оскільки Головним управлінням в межах наданої компетенції проведено комплекс заходів для повного та неухильного виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду. Так, в результаті перерахунку, на виконання рішення суду, розмір пенсії ОСОБА_1 з 10.11.2018 становить 9501,55 грн., в тому числі 7446,00 грн. - підвищення за проживання на території радіоактивного забруднення у розмірі, визначеному на виконання рішення суду (3723*2). З вересня 2021 року виплата пенсії буде проводитися в розмірі, визначеному рішенням суду - 10350,52 грн. Сума донарахованих коштів за період з 10.11.2018 по 31.08.2021 складає 247406,20 грн.

Відповідно до ухвали Житомирського окружного адміністративного суду справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

Відповідач у строк, встановлений ч.1 ст.261 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), зазначений в ухвалі про відкриття провадження надіслав до суду відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю.

В обґрунтування відповідач зазначає, при перевірці виконання рішення суду боржником державним виконавцем встановлено, що рішення суду боржником не виконано, а саме, нарахування пенсії з 17.07.2018 проведено не в розмірі визначеному судовим рішенням, який повинен дорівнювати двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік), а в значно менших розмірах. Згідно перерахунку пенсії ОСОБА_1 надбавка до пенсії - проживання у зоні гарантованого добровільного відселення складає 3524.00 (що відповідає 2 прожитковим мінімумам для працездатних осіб із січня 2018 року), а не як визначено у рішенні суду - 2 мінімальні заробітні плати (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік). При цьому в повідомленні боржника зазначається інформація, яка не відповідає дійсності, що свідчить про умисне невиконання рішення суду. На підставі викладеного державним виконавцем винесено постанову прб накладення на боржника штрафу в розмірі 5100,00.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з"явився, у відзиві на позов просив справу розглядати без його участі. У задоволенні позову просив відмовити.

Усною ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання від 08.10.2021 суд перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 з 17.07.2018 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити із 17.07.2018 нарахування та виплату підвищення до пенсії ОСОБА_1 , як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону № 796-XII, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік).

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Вказане рішення набрало законної сили 10.07.2021.

На виконання рішення суду видано виконавчий лист №240/9351/20 від 13.07.2021.

14.07.2021 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Пономарьовою К.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №66087226 з примусового виконання виконавчого листа №240/9351/20, виданого Житомирським окружним адміністративним судом 13.07.2021, про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити із 17.07.2018 нарахування та виплату підвищення до пенсії ОСОБА_1 , як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону № 796-XII, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік). та вказано про необхідність виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

На підтвердження виконання рішення суду Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області листом повідомило відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), що проведено із 17 липня 2018 року нарахування та виплату підвищення до пенсії ОСОБА_1 , як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що дорівнює двох мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік).

В зв"язку з тим, що ОСОБА_1 з 04.04.2018 по 09.11.2018 працювала, доплата за проживання на території радіоактивного забруднення нарахована з 10.11.2018. З 01.08.2021 виплата пенсії здійснюється у розмірі, визначеному рішенням суду. Сума донарахованих за період з 31.07.2021, з урахуванням фактично виплачених коштів, складає 115234,80 грн.

Рішення суду виконано добровільно в межах наданих компетенції та фінансування. До листа надано розрахунок про нараховані та виплачені суми пенсії.

Також повідомлено, що інформацію про виконання рішення суду та про суму нарахованих, але невиплачених коштів (потребу) 247406,20 грн. надано Пенсійному фонду шляхом включення до реєстру судових рішень, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України підсистеми "Реєстр судових рішень".

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду включено до Реєстру судових рішень, по яких фінансування здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету, в порядку черговості їх надходження.

18.08.2021 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Пономарьовою К.В. прийнято постанову про накладення на боржника-ГУ ПФУ в Житомирській області штрафу у розмірі 5100,00 грн. за невиконання рішення суду в адміністративній справі №240/9351/20. Цією ж постановою зобов`язано боржника протягом десяти робочих днів виконати рішення суду, а також попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду.

Не погоджуючись з постановою про накладення штрафу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 1 Закону України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 ч.1 ст.3 Закону України "Про виконавче провадження" врегульовано, що підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з частинами першою-другою статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

У відповідності до п.1, пп.1 п. 2 статті 17 Закону України "Про виконавче провадження", примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

У ч.1 ст.18 вказаного Закону встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом ( п.1,16 ч. 3 ст. 18 Закону № 1404-VIII).

За приписами п. 1 ч.1 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, врегульований статтею 63 Закону України "Про виконавче провадження", за змістом частин першої-третьої якої за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У свою чергу, статтею 75 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі.

Так, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання (частина перша статті 75 Закону України "Про виконавче провадження").

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (частина друга статті 75 Закону України "Про виконавче провадження").

Статями 1-3 Закону України від 02 червня 2016 року № 1403-VIII "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" унормовано, що примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі-рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців. Правовою основою діяльності органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є Конституція України, цей Закон, міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, інші закони, нормативно-правові акти, прийняті на їх виконання. Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

За частиною першою статті 6 вказаного Закону систему органів примусового виконання рішень становлять: 1) Міністерство юстиції України; 2) органи державної виконавчої служби, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" державними виконавцями є керівники органів державної виконавчої служби, їхні заступники, головні державні виконавці, старші державні виконавці, державні виконавці органів державної виконавчої служби. Державний виконавець є представником влади, діє від імені держави і перебуває під її захистом та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом.

За правилами пункту 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (далі - Інструкція № 512/5) органами державної виконавчої служби є: Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до якого входить відділ примусового виконання рішень; управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - управління державної виконавчої служби), до складу яких входять відділи примусового виконання рішень; районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних територіальних управлінь юстиції (далі - відділи державної виконавчої служби).

Аналіз вищезазначених правових норм дає підстав для висновку, що законодавство встановлює відповідальність боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання за невиконання рішення, а саме: накладення штрафу, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження. Водночас для накладення зазначеного штрафу, законодавство передбачає установлення невиконання судового рішення без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Отже, невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України "Про виконавче провадження". Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону України "Про виконавче провадження", можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Аналогічні праві висновки викладені у постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі № 360/3573/20.

Поряд з цим Верховний Суд у постанові від 31 травня 2021 року у справі № 560/594/20 зауважив, що невиконання пенсійним органом рішення суду дозволяє державному виконавцю вжити заходи реагування у вигляді накладення штрафу, проте необхідно встановити, що послугувало причиною до невиконання рішення суду на момент накладення штрафу. Якщо встановлено, що невиконання відбулось без поважних причин-наявні підстави для накладення штрафу, а у протилежному випадку (наявні реальні обставини, що є перешкодою до виконання), необхідно враховувати їх поважність та у кожному конкретному випадку виходити з цих обставин.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для винесення спірної постанови слугувало те, що станом на час винесення такої, ГУПФУ у Житомирській області не виконано рішення суду справі № 240/9351/20.

Зокрема, у постанові відповідачем зазначено, що з доданого боржником розрахунку встановлено, що рішення суду боржником не виконано, а саме, нарахування пенсії з 17.07.2018 проведено не в розмірі визначеному судовим рішенням, який повинен дорівнювати двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет на відповідний рік), а в значно менших розмірах.

Оцінюючи правомірність спірної постанови, суд виходить з наступного.

Позивачем до матеріалів справи долучено розрахунок суми, що підлягає виплаті по пенсійній справі ОСОБА_1 на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 09.06.2021 у справі №240/9351/20 щодо нарахування та виплати підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру відповідно до ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильсьткої катастрофи" за період з 17.07.2018 по 31.08.2021.

Так, з наданого позивачем розрахунку вбачається, що розрахунок заборгованості проведений за період з 10.11.2018 по 31.08.2021 та становить 247406,20 грн., в той час коли рішенням суду зобов"язано здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії з 17.07.2018.

Позивач зазначає про відсутність підстав для нарахування та виплати позивачу заборгованості саме з 17.07.2018, оскільки у період з 17.07.2018 по 09.11.2018 ОСОБА_1 мала статус працюючого пенсіонера.

Вказані доводи суд до уваги не приймає, оскільки рішення суду у справі набрало законної сили та підлягає обов"язковому виконанню. У матеріалах справи відсутні докази скасування вказаного рішення суду судом апеляційної інстанції. Встановлення вказаних обставин не є предметом розгляду у вказаній справі, а підлягало дослідженню під час розгляду справи №240/9351/20 та доведенню відповідними доказами саме ГУ ПФУ у Житомирській області, як суб"єктом владних повноважень.

Отже, рішення суду у встановлений спосіб за період з 17.07.2018 по 09.11.2018 відповідачем не виконано.

Суд відмічає, що у виконавчому листі, виданому на виконання рішення суду у справі №240/9351/20, чітко вказано порядок його виконання та спосіб, а саме: зобов"язання боржника здійснити нарахування та виплату доплати до пенсії з 17.07.2018, а також встановлено її розмір, що має дорівнювати двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік).

Крім того, як свідчить зміст розрахунку суми, що підлягає виплаті по пенсійній справі ОСОБА_1 , доплата до пенсії позивача на виконання рішення суду у справі за період з 17.07.2018 по 31.10.2018 відсутня, з 01.11.2018 по 30.11.2018 - 5212,20 грн., з 01.12.2018 по 31.07.2021 - 7446,00 грн., з 01.08.2021 по 31.07.2021 - 3922 грн.

Однак, суд звертає увагу, що розмір мінімальної заробітної плати, відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" від 07.12.2017 року №2246-VIII на 01.01.2018 становить - 3723 грн., відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" від 23.11.2018 року №2629-VІІІ на 01.01.2019 становить - 4173 грн. та згідно із Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" №294-IX від 14.11.2019 становить - 4723 грн., Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" від 15.12.2020 року № 1082-IX на 01.01.2021 становить - 6000 грн.

З огляду на вказане, нарахування ОСОБА_1 доплати до пенсії на виконання рішення суду у справі №240/9351/20 є значно меншою, ніж встановлено згідно з рішенням суду.

Крім того, обґрунтовуючи протиправність спірної постанови, позивач вважає, що нарахування ОСОБА_1 коштів та внесення судового рішення до Реєстру судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, є виконанням останнього, а тому підстави для накладення штрафу відсутні.

Між тим, як слідує зі змісту виконавчого листа №240/9351/20 від 13.07.2021, суд зобов`язав ГУПФУ в Житомирській області здійснити не тільки нарахування, а й виплату підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру.

За вказаних обставин, суд вважає, що включення судового рішення по справі №240/9351/20 до Реєстру судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, не можна вважати виконанням останнього.

При цьому, ГУ ПФУ в Житомирській області не надано суду доказів на підтвердження відсутності у останнього реальної фінансової можливості виконати судове рішення.

За таких обставин суд вважає, що рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 09.06.2021 у справі №240/9351/20 не виконано Головним управлінням Пенсійного фонду України у Житомирській області в межах покладених судом зобов`язань та у відповідності до вимог чинного законодавства.

Також, суд вказує, що у матеріалах справи відсутні докази щодо виникнення (наявності) у боржника труднощів з виконанням рішення суду чи його незрозумілістю, що в свою чергу свідчить про невиконання рішення суду у повному обсязі без доведення поважності причин. А довільне трактування судового рішення та самовільне визначення боржником способу та порядку його виконання не можуть бути визнаними поважними причинами невиконання судового рішення.

Відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено пунктом 1 статті 1 Першого протоколу. Необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що невиконання в повному обсязі рішення судів, які набрали законної сили щодо пенсійних виплат, позбавляють пенсіонерів права отримати заборгованість з перерахованої (нарахованої) пенсії на виконання рішень судів, що в свою чергу, позбавляє їх гарантованого Конституцією України (стаття 46) права на соціальний захист в повному обсязі.

Суд відмічає, що згідно з п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону №1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Враховуючи викладені обставини, які підтверджується матеріалами адміністративної справи, суд вважає, що обов`язок щодо виконання рішення суду позивачем не виконано, у зв`язку з чим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень постановою від 18.08.2021 правомірно накладено штраф на Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у розмірі 5100,00 грн. Боржник не наділений повноваженнями тлумачити зміст судового рішення. Тим більше, що питання розрахункової величини для нарахування підвищення до пенсії було предметом судового розгляду у справі №240/9351/20, з приводу якого суд зробив свої висновки.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підсумовуючи наведене та беручи до уваги встановлені під час розгляду справи обставини, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог та відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ч.1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору не підлягають стягненню.

Керуючись статтями 6-9, 32, 77, 90, 139, 241-246, 255, 271, 272, 287, 297 Кодексу адміністративного судочинства України,

Керуючись статтями 2, 77, 90, 139, 242-246, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

У задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул .О.Ольжича, 7, м. Житомир,10003, ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (майдан Соборний, 1, Житомир, 10014, ) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 18.08.2021 ВП №66087226 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 287, 296-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Капинос