Справа № 640/17023/21
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2021-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2021 року м. Київ № 640/17023/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шулежка В.П., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до головного державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Бойченко С.В. про визнання протиправними та скасування постанов,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до головного державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Бойченко С.В. (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування постанов про відкриття виконавчого провадження № 65540684 (далі- ВП) від 25.05.2021 та про арешт коштів від 11.06.2021.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що відповідачем протиправно винесено постанови про відкриття ВП та арешт коштів, оскільки постанова Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради № РАП 272056557 виконана ним добровільно до відкриття виконавчого провадження, а тому, на думку позивача, постанови є незаконними та підлягають скасуванню.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 17.08.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відбулася зміна найменування відповідача з «Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)» на «Деснянський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)».

Відповідачем відзиву до суду не подано.

Ухвалою суду від 17.08.2021 залучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Інспекцію з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради та запропоновано третій особі подати до суду пояснення з приводу заявлених позовних вимог.

Представником третьої особи подано до суду письмові пояснення з приводу позовних вимог.

В судовому засіданні позивач підтримав аргументи, викладені в адміністративному позові та просив задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідач та третя особа повідомлені належним чином, проте в судове засідання не з`явилися.

У судовому засіданні 31.08.2021 судом на підставі частини 3 статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Постановою головного державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м Київ) Бойченко С.В. від 25.05.2021 відкрито виконавче провадження № 65540684 з примусового виконання постанови Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради № РАП 272056557 від 27.08.2020.

Крім того, в межах вище зазначено ВП, постановою головного державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м Київ) Бойченко С.В. від 11.06.2021 накладено арешт на кошти боржника.

Позивач, вважаючи постанови незаконними, звернувся з вказаним позовом до Окружного адміністративного суду м. Києва.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон).

Відповідно до ст.1 Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно п.1 ч.1 ст.3 Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ст. 5 Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

В силу приписів п.1 ч 1. ст. 26 Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно ч.1 ст .28 Закону копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Частиною 3 статті 74 Закону передбачено, що начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Виконавче провадження № 65540684 відкрито на підставі заяви Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради від 11.05.2021 № 2/811240.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на протиправність винесення постанов про відкриття ВП та про арешт коштів, оскільки ним виконано постанову Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради № РАП 272056557 від 27.08.2020 у добровільному порядку.

Так, постановою Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради № РАП 272056557 від 27.08.2020 накладено адміністративне стягнення в сумі 510 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП.

Позивач зазначає, що постанову про відкриття ВП станом на час сплати штрафу не отримував, а постанову Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради № РАП 272056557 від 27.08.2020 виконав добровільно 31.05.2021, сплативши через касу Укрпошти штраф в сумі 510 грн.

Вказаний факт підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією № ПА 55 від 31.05.2021.

Під час дослідження матеріалів ВП встановлено, що позивач отримав нарочно постанову про відкриття ВП 14.06.2021, що підтверджується відповідною розпискою.

Також позивачем подано до відповідача заяву від 14.06.2021 про ознайомлення з матеріалами ВП.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, боржником вказано « ОСОБА_1 », однак відповідно до паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 позивачем є - « ОСОБА_1 ».

Поряд з тим, адресу боржника вказано « АДРЕСА_1 », замість правильної « АДРЕСА_1 », а тому суд приходить до висновку, що позивач неналежним чином повідомлений про відкриття ВП.

В матеріалах виконавчого провадження відсутній доказ направлення постанови про відкриття ВП боржнику, а тому суд погоджується з позицією позивача щодо добровільного виконання постанову Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради № РАП 272056557 від 27.08.2020.

В ст. 10 Закону міститься перелік заходів примусового виконання рішень, якими є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Частиною першою статті 13 Закону №1404-VІІІ передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Зокрема, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем скеровано запити до Державної фіскальної служби України щодо наявних рахунків у позивача.

В межах ВП № 65540684 постановою головного державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Бойченко С.В. від 11.06.2021 накладено арешт на кошти боржника.

Відповідно, доказ направлення вказаної постанови боржнику відсутній в матеріалах ВП.

Враховуючи викладене, проаналізувавши норми чинного законодавства з урахуванням встановлених обставин у справі, беручи до уваги, що в постанові про відкриття ВП неправильно вказано найменування боржника та його адресу, а також в матеріалах ВП відсутній доказ направлення постанови про відкриття ВП боржнику, суд приходить до висновку, позивач неналежним чином повідомленим про відкриття ВП, а тому оскаржувані постанови є неправомірними та підлягають скасуванню.

Згідно зі статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на все викладене вище та виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 6-10, 72-77, 139, 241-246, 287 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Бойченко С.В. про відкриття виконавчого провадження № 65540684 від 25.05.2021 про примусове виконання постанови Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради № РАП 272056557 від 27.08.2020.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Бойченко С.В. про арешт коштів боржника від 11.06.2021 у виконавчому провадженні № 65540684.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими визначеному ч. 6 ст.287, 293, 296, 297 КАС України з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції згідно з Законом України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Суддя В.П. Шулежко