Справа № 300/4686/21
Суддя: Матуляк Я.П.
Дата ухвалення: 2021-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"08" жовтня 2021 р. справа № 300/4686/21
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Матуляка Я.П., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання відмови неправомірною та зобов`язання до вчинення дій, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання відмови неправомірною та зобов`язання до вчинення дій.
Позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 з підстав відсутності у позивача необхідного страхового та спеціального (пільгового) стажу роботи. Так, позивача повідомлено про наявний страховий стаж 22 роки 7 місяців, в тому числі 4 роки 2 місяці стаж роботи за Списком №2. В той же час, при розгляді заяви позивача, відповідачем не зараховано до страхового стажу позивача період проходження військової служби у зв`язку з відсутністю у поданій довідці підстав її видачі та зазначення в трудовій книжці дати видачі військового квитка. Також, не зараховано період роботи з 01.06.1996 по 04.10.2001, оскільки в записі про звільнення в трудовій книжці відсутнє посилання на статтю, пункту закону, та за вказаний період відсутні дані РЗО. За наданими документами до пільгового стажу зараховано періоди з 08.12.2012 по 27.04.2017 та з 01.06.2017 по 31.12.2018. Позивач вважає вказану відмову протиправною та такою, що порушує його права тому просить суд визнати її протиправною та зобов`язати відповідача зарахувати до його страхового стажу та стажу роботи в шкідливих умовах спірні періоди та призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06.09.2021 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 27.09.2021. Представник відповідача проти заявлених позовних вимог заперечив з підстав, наведених у відзиві, який міститься в матеріалах справи (а.с.63-71). Вважає, що прийняте рішення про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах є правомірним. Просив суд в задоволенні позову відмовити.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, встановив таке.
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , 13.05.2021 звернувся до Головного управління ПФУ в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 (а.с.10,11).
Згідно вказаного листа, відповідач повідомив заявника про наявний страховий стаж 22 роки 7 місяців, в тому числі 4 роки 2 місяці стаж роботи за Списком №2. В той же час, при розгляді заяви позивача, відповідачем не зараховано до страхового стажу позивача період проходження військової служби у зв`язку з відсутністю у поданій довідці підстав її видачі та зазначення в трудовій книжці дати видачі військового квитка. Також, не зараховано період роботи з 01.06.1996 по 04.10.2001, оскільки в записі про звільнення в трудовій книжці відсутнє посилання на статтю, пункту закону, та за вказаний період відсутні дані РЗО. За наданими документами до пільгового стажу зараховано періоди з 08.12.2012 по 27.04.2017 та з 01.06.2017 по 31.12.2018.
Судом встановлено, що у вказаному рішенні про відмову в призначенні пенсії жодним чином не зазначено про причини незарахування до страхового стажу позивача період роботи у ТОВ «Форт-Нокс» з 12.08.2010 по 31.07.2012; до пільгового стажу період роботи в ТОВ «Содружество-Радужний-2» з 16.11.2005 по 31.12.2008 та періоди роботи в АТ «Єрмаківське підприємство по ремонту свердловин» з 01.05.2013 по31.05.2013, з 01.11.2013 по 30.11.2013, з 01.02.2014 по 28.02.2014, з 01.05.2014 по 31.05.2014, з 01.08.2014 по 31.08.2014, з 01.11.2014 по 30.11.2014, з 01.02.2015 по 28.02.2015, з 01.05.2015 по 31.05.2015, з 01.08.2015 по 31.08.2015, з 01.11.2015 по 30.11.2015, з 01.02.2016 по 29.02.2016, з 01.05.2016 по 31.05.2016, з 01.08.2016 по 31.08.2016, з 01.11.2016 по 30.11.2016, з 01.02.2017 по 28.02.2017, з 01.08.2017 по 31.08.2017, з 01.11.2017 по 30.11.2017, з 01.02.2018 по 28.02.2018, з 01.05.2018 по 31.05.2018, з 01.08.2018 по 31.08.2018, з 01.11.2018 по 30.11.2018, з 01.01.2019 по 22.02.2021 (дата виникнення права на пенсію). В той же час, наведені періоди відповідачем не зараховано як до загального так і до спеціального страхового стажу без їх вказання та без зазначення причин та підстав такого рішення.
Вважаючи відмову відповідача у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає таке.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду регулюють Закони України від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ), від 09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058- IV).
Відповідно до пункту 16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Частиною першою статті 24 Закону №1058-ІУ визначено, що страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно з приписами частини четвертої статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Як встановлено ст. 62 Закону №1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до статті 62 Закону №1788-ХІІ постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).
Пунктом 1 Порядку №637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Разом з тим, у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (пункт 2 Порядку №637).
Також відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані. наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди З відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте якщо у трудовій книжці не зазначені відомості зазначені неповні чи неточні відомості про роботу працівника у певний період, то для підтвердження трудового стажу приймаються інші документи, на підставі яких можна дійти висновку, де і протягом якого періоду працював працівник. Ці документи можуть бути видані роботодавцем (його правонаступником), архівними установами, до яких передано документи з особового складу для зберігання. Якщо є можливість підтвердити трудовий стаж даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, то використовуються ці відомості.
Відомостями, які містяться в трудовій книжці підтверджено період роботи позивача з 01.06.1996 по 04.10.2001 в приватній фірмі «Бізон» на посаді водія та період роботи у ТОВ «Форт-Нокс» з 12.08.2010 по 31.07.2012 (загальний страховий стаж), а також період роботи в ТОВ «Содружество-Радужний-2» з 16.11.2005 по 31.12.2008 на посаді машиніста ППУ та періоди роботи в АТ «Єрмаківське підприємство по ремонту свердловин» з 01.05.2013 по31.05.2013, з 01.11.2013 по 30.11.2013, з 01.02.2014 по 28.02.2014, з 01.05.2014 по 31.05.2014, з 01.08.2014 по 31.08.2014, з 01.11.2014 по 30.11.2014, з 01.02.2015 по 28.02.2015, з 01.05.2015 по 31.05.2015, з 01.08.2015 по 31.08.2015, з 01.11.2015 по 30.11.2015, з 01.02.2016 по 29.02.2016, з 01.05.2016 по 31.05.2016, з 01.08.2016 по 31.08.2016, з 01.11.2016 по 30.11.2016, з 01.02.2017 по 28.02.2017, з 01.08.2017 по 31.08.2017, з 01.11.2017 по 30.11.2017, з 01.02.2018 по 28.02.2018, з 01.05.2018 по 31.05.2018, з 01.08.2018 по 31.08.2018, з 01.11.2018 по 30.11.2018, з 01.01.2019 по 22.02.2021 на посаді машиніста ППУ (пільговий трудовий стаж)(а.с.13-19).
Відтак, враховуючи, що трудова книжка є основним документом, що підтверджує трудовий стаж, і трудова книжка позивача оформлена належним чином, суд зазначає, що відповідач протиправно не врахував вказані періоди роботи позивача до його загального страхового та пільгового стажу за Списком №2.
Крім того, вказані обставини підтверджуються долученими позивачем до заяви архівними довідками, наказами та картами атестації (а.с.21-47).
Відсутність у записі про звільнення позивача посилань на пункти, статті закону, як підстава неврахування до страхового стажу позивача період роботи з 01.06.1996 по 04.10.2001 в приватній фірмі «Бізон» на посаді водія, на думку суду, може вказувати лише на надмірний формалізм з боку пенсійного органу.
Щодо посилань відповідача на відсутність документів про проведення атестації робочого місця суд зазначає, що атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно із «Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442 та «Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці», затвердженими постановою Міністерства праці України від 1 вересня 1992 року № 41.
Основна мета атестації, як випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Згідно з пунктом 4 Порядку № 442, атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначається наказом по підприємству, організації в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.
Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.
Таким чином, законодавцем покладено обов`язок проведення атестації робочих місць на керівників підприємств, а не працівника підприємства, а тому її не проведення або відсутність доказів її проведення не може позбавити громадян їх конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсій за віком на пільгових умовах за Списком №2.
Суд критично оцінює доводи відповідача, щодо відсутності відомостей щодо нарахування заробітної плати в окремих періодах, оскільки доказів або пояснень щодо вчення дій з метою перевірки вказаних обставин органом Пенсійного фонду України до суду не надано.
Більше того, наведені відповідачем у відзиві на позов обґрунтування правомірності незархування до загального страхового стажу позивача період роботи у ТОВ «Форт-Нокс» з 12.08.2010 по 31.07.2012, до пільгового трудового стажу період роботи в ТОВ «Содружество-Радужний-2» з 16.11.2005 по 31.12.2008 та періоди роботи в АТ «Єрмаківське підприємство по ремонту свердловин» з 01.05.2013 по31.05.2013, з 01.11.2013 по 30.11.2013, з 01.02.2014 по 28.02.2014, з 01.05.2014 по 31.05.2014, з 01.08.2014 по 31.08.2014, з 01.11.2014 по 30.11.2014, з 01.02.2015 по 28.02.2015, з 01.05.2015 по 31.05.2015, з 01.08.2015 по 31.08.2015, з 01.11.2015 по 30.11.2015, з 01.02.2016 по 29.02.2016, з 01.05.2016 по 31.05.2016, з 01.08.2016 по 31.08.2016, з 01.11.2016 по 30.11.2016, з 01.02.2017 по 28.02.2017, з 01.08.2017 по 31.08.2017, з 01.11.2017 по 30.11.2017, з 01.02.2018 по 28.02.2018, з 01.05.2018 по 31.05.2018, з 01.08.2018 по 31.08.2018, з 01.11.2018 по 30.11.2018, з 01.01.2019 по 22.02.2021, судом не приймаються, оскільки не були зазначені як підстави відмови в призначенні пенсії позивача. Вказані періоди відповідачем не зараховано як до загального так і до спеціального (пільгового) трудового страхового стажу без їх відображення та зазначення причин та підстав такого рішення.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відмова Головного управління Пенсійного Фонду України в Івано-Франківській області щодо зарахування позивачу період роботи позивача з 01.06.1996 по 04.10.2001 в приватній фірмі «Бізон» на посаді водія та період роботи у ТОВ «Форт-Нокс» з 12.08.2010 по 31.07.2012 (страховий стаж), а також період роботи в ТОВ «Содружество-Радужний-2» з 16.11.2005 по 31.12.2008 на посаді машиніста ППУ та періоди роботи в АТ «Єрмаківське підприємство по ремонту свердловин» з 01.05.2013 по31.05.2013, з 01.11.2013 по 30.11.2013, з 01.02.2014 по 28.02.2014, з 01.05.2014 по 31.05.2014, з 01.08.2014 по 31.08.2014, з 01.11.2014 по 30.11.2014, з 01.02.2015 по 28.02.2015, з 01.05.2015 по 31.05.2015, з 01.08.2015 по 31.08.2015, з 01.11.2015 по 30.11.2015, з 01.02.2016 по 29.02.2016, з 01.05.2016 по 31.05.2016, з 01.08.2016 по 31.08.2016, з 01.11.2016 по 30.11.2016, з 01.02.2017 по 28.02.2017, з 01.08.2017 по 31.08.2017, з 01.11.2017 по 30.11.2017, з 01.02.2018 по 28.02.2018, з 01.05.2018 по 31.05.2018, з 01.08.2018 по 31.08.2018, з 01.11.2018 по 30.11.2018, з 01.01.2019 по 22.02.2021 на посаді машиніста ППУ (пільговий трудовий стаж), є протиправною.
Щодо зарахування до страхового стажу позивача період проходження строкової служби в Радянській Армії суд зазначає наступне.
Відповідно до частини першої статті 8 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.
Судом встановлено, що оскаржуваним рішенням відповідача, позивачу відмовлено у зарахуванні до страхового стажу період проходження строкової служби з 10.11.1982 по 03.11.1984 у зв`язку із відсутністю у поданій довідці підстави видачі, а в трудовій книжці не вказано дату видачі військового квитка.
З приводу цього суд зазначає, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку, а загальних підставах.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 687/975/17.
Крім того, на думку суду, період проходження позивачем строкової служби підтверджується записом в трудовій книжці та довідкою №2 від 10.01.2008, що є достатнім для встановлення такого факту відповідачем, однак з невідомих причин, не враховано ним (а.с.20).
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відмова у зарахуванні до страхового стажу позивача період проходження ним строкової служби в Радянській Армії з 10.11.1982 до 03.11.1984 є протиправною.
Згідно з абзацом першим пункту 4.7 розділу ІV "Приймання, оформлення і розгляд документів" Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Судом встановлено, що страховий стаж позивача складає понад 28 років, з яких пільговий стаж роботи складає понад 8 років 6 місяців, тому останній має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.
При вирішенні даного спору суд також бере до уваги, що завданням адміністративного судочинства, є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення) не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.
Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Тобто, дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною.
Разом з тим, враховуючи положення статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, захист прав у сфері публічно-правових відносин можливий у спосіб зобов`язання відповідача прийняти певне рішення чи зобов`язання вчинити певні дії.
Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Суд зазначає, що за загальним правилом, встановленим ст.45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією. Пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Позивач звернувся до відповідача із відповідною заявою 13.05.2021, тобто в межах зазначеного строку.
Зважаючи на те, що судом встановлено неправомірність рішення відповідача про відмову в призначенні позивачу пенсії зі зменшенням пенсійного віку, суд приходить до висновку про необхідність зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах з 23.02.2021, та провести її виплату, що є належним способом захисту та поновлення порушеного права позивачки.
З урахуванням наведених обставин, системного аналізу положень чинного законодавства України та оцінки наявних у матеріалах справи доказів в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі.
Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у сумі 908, 00 грн.
Враховуючи, що позовні вимоги підлягають до повного задоволення, судові витрати зі сплати судового збору у сумі 908,00 грн. належить стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Матуляк Я.П.