Справа № 480/2685/21
Суддя: Н.В. Савицька
Дата ухвалення: 2021-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 вересня 2021 року Справа № 480/2685/21
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючої судді - Савицької Н.В.,
за участю секретаря судового засідання - Байдак С.М.,
представника позивача - Шершак-Гукової А.М.,
представника відповідача - Савченко І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми у порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішень та вимоги, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Державної податкової служби у Сумській області, і просить суд визнати протиправним та скасувати винесені Головним управлінням Державної податкової служби у Сумській області відносно фізичної особи підприємця ОСОБА_1 :
1) податкові повідомлення - рішення від 29.12.2020:
2) рішення від 18.03.2021:
За даними Акта перевірки, позивач занизив отриманий дохід та перевищив граничний обсяг доходу, визначений для II групи платників єдиного податку (1500000 грн) за 2017 рік на суму 2011776,00 грн і тому з 01.07.2017 повинен був перейти на загальну систему оподаткування. На думку відповідача, зазначене порушення сталося внаслідок того, що позивач надавав послуги з організації перевезень, а саме: проводив пошук перевізників відповідно до отриманих замовлень на перевезення вантажів, тобто здійснював транспортно-експедиторські послуги.
Вважаючи прийняті за результатами проведеної перевірки податкові повідомлення-рішення, рішення та вимогу протиправними і такими, що прийняті без урахування всіх обставин, позивач просить вимоги задовольнити у повному обсязі.
Ухвалою суду від 05.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання.
У відзиві на позовну заяву відповідач, заперечуючи проти задоволення позову, зазначає, що в ході проведеної перевірки встановлено, що відповідно до наданих банківських виписок про рух коштів по розрахунковим рахункам сума отриманого доходу складає за 2017 рік - 3511776,00 грн, за 2018 рік - 2877202,00 грн, за 2019 рік - 3590385,00 грн та 2020рік - 1203953,31 грн. Таким чином ФОП ОСОБА_1 занизив отриманий дохід та перевищив граничний обсяг доход, визначений для другої групи платників єдиного податку (1500000,00 грн.) за 2017 рік на 2011776,00 грн і тому з 01.07.2017 повинен був перейти на загальну систему оподаткування. Зауважує, що зазначене порушення виникло внаслідок того, що ФОП ОСОБА_1 надавав послуги організації перевезень, а саме: проводив пошук перевізників відповідно до отриманих замовлень на перевезення вантажів, тобто здійснював транспортно-експедиційні послуги.
Позивачем подано до суду відповідь на відзив, у яких із доводами відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву, не погоджується та просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Звертає увагу суду на те, що контролюючим органом не було враховано суть договору транспортно-експедиторських послуг, а саме те, що різниця між сумами отриманими позивачем від Замовника і сумами, сплаченими перевізнику, становить комісійна винагорода позивача (п.3.2.) Тобто з коштів, що надходять фізичній особі-підприємцю, який за дорученням Екепедитора-1 (замовника) та за його рахунок організовує виконання транспортно-експедиторських послуг, які не є його власністю і відповідно не включаються до загального оподатковуваного доходу. Таким чином, у даному випадку доходом позивача є плата лише за виконання договору транспортно-експедиторських послуг. Крім того, зазначає, що на думку відповідача позивач на власний розсуд повинен був надати необхідний обсяг документів для проведення зазначеної перевірки. Однак відповідач жодних додаткових документів у позивача не витребував, як і не проводив зустрічних перевірок, або витребування документів у перевізника або замовників.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 20.07.2021 закрито підготовче провадження у справі №480/2685/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішень та вимоги, призначено справу до судового розгляду по суті.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, відповіді на відзив та поясненнях наданих по суті справи.
Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечувала з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та поясненнях наданих по суті справи.
Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи і подані заяви по суті справи, оцінивши подані учасниками справи докази та встановивши всі фактичні обставини справи, суд встановив наступне.
Наказом ГУ ДПС у Сумській області № 1397 від 10.11.2020 призначена документальна позапланова виїзна перевірка позивача, як платника податків.
Так, за даними Акта перевірки, відповідно до наданих на перевірку банківських виписок про рух коштів, податковим органом встановлено, що сума отриманого позивачем доходу згідно форми 1 ДФ за 2017 рік складає - 3511776,00 грн, за 2018 рік - 2877202,00 грн, за 2019 рік - 3590385,00 грн та 2020 рік - 1203953,31 грн. Валовий дохід (обсяг виручки) за даними звітності за 2017 рік - 1130507,00 грн, за 2018 рік - 1228386,00 грн, за 2019 рік - 739298,00 грн, 2020 рік - 970422,31 грн. Отже, позивач занизив отриманий дохід та перевищив граничний обсяг доходу, визначений для II групи платників єдиного податку (1500000 грн) за 2017 рік на суму 2011776,00 грн і тому з 01.07.2017 повинен був перейти на загальну систему оподаткування.
За надані послуги від ТОВ «Магніт 2013» у 2017 рік позивач отримав 202900,00 грн відповідно до актів виконаних робіт та банківських виписок, які повністю включив до книги обліку доходів та відповідно до податкової декларації платника єдиного податку за 2017 рік.
Для перевірки позивач надав договори-заявки надання транспортно-експедиційних послуг укладених з ТОВ «Меатранс», де останнє виступає «Експедитором-1», а позивач «Експедитором-2». Зазначені договори-заявки надання транспортно-експедиційних послуг ідентичні і мають однаковий предмет договору, умови оплати, додаткові умови.
Відповідач при формулюванні своїх висновків посилався на п. 4 Договору-заявки надання транспортно-експедиційних послуг, де «Експедитор-2», тобто позивач, самостійно додатково надавав послуги своєчасного оформлення вантажно-митних операцій, послуги з своєчасної подачі автомобіля та своєчасної доставки вантажу, надає послуги з збереження вантажу під час його транспортування.
Тому, за доводами відповідача, позивач фактично надавав додаткові послуги, і таким чином, зазначені договори-заявки не є лише договорами транспортно-експедиційних послуг, що передбачено ст. 929 Цивільного кодексу України від 16.01.2013 № 435-IV та ст.1 Закону України «Про транспортно-експедиційну діяльність" від 01.07.2004 №1955-IV. А тому, позивач повинен був включити до книги обліку доходів усю вартість послуг, які надавалися «Експедитору-1» безпосередньо «Експедитором-2».
Отже, відповідач дійшов висновку про те, що позивач у 2017 році отримав дохід у сумі 3511776,00 грн та відповідно перевищив обсяг доходу, визначеного для II групи платників єдиного податку, а тому з 01.07.2017 безпідставно перебуває на спрощеній системі оподаткування.
Позивач вважає, що прийняті ГУ ДПС України у Сумській області податкові рішення-повідомлення, рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій та вимога про сплату боргу (недоїмки) не відповідають вимогам чинного законодавства України, є протиправними і такими, що підлягають скасуванню, у зв`язку з чим звернувся до суду із даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Правові та організаційні засади транспортно-експедиторської діяльності в Україні врегульовані Законом України «Про транспортно-експедиторську діяльність» від 01.07.2004 №1955- IV, (далі - Закон України «Про транспортно-експедиторську діяльність).
У ст. 1 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» визначені наступні терміни:транспортно-експедиторська діяльність підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів; транспортно-експедиторська послуга - робота, що безпосередньо пов`язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування; експедитор (транспортний експедитор) - суб`єкт господарювання, який за дорученням клієнта та за його рахунок виконує або організовує виконання транспортно-експедиторських послуг, визначених договором транспортного експедирування; клієнт - споживач послуг експедитора (юридична або фізична особа), який за договором транспортного експедирування самостійно або через представника, що діє від його імені, доручає експедитору виконати чи організувати або забезпечити виконання визначених договором транспортного експедирування послуг та оплачує їх включаючи плату експедитору; перевізник - юридична або фізична особа, яка взяла на себе зобов`язання і відповідальність за договором перевезення вантажу за доставку до місця призначення довіреного їй вантажу, перевезення вантажів та їх видачу (передачу) вантажоодержувачу або іншій особі, зазначеній у документі, що регулює відносини між експедитором та перевізником; учасники транспортно-експедиторської діяльності - клієнти, перевізники, експедитори, транспортні агенти, порти, залізничні станції, об`єднання та спеціалізовані підприємства залізничного, авіаційного, автомобільного, річкового та морського транспорту, митні брокери та інші особи, що виконують роботи (надають послуги) при перевезенні вантажів.
Із вищенаведеного вбачається, що клієнт оплачує експедитору: послуги, які він доручає виконати чи організувати або забезпечити виконання експедитором; плату експедитору.
У відповідності зі ст. 4 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» експедитори для виконання доручень клієнтів можуть укладати договори з перевізниками, портами, авіапідприємствами, судноплавними компаніями тощо, які є резидентами або нерезидентами України.
Статтею 8 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» передбачено, що транспортно-експедиторські послуги надаються клієнту при експорті з України, імпорті в Україну, транзиті територією України чи іншими державами, внутрішніх перевезеннях територією України.
Експедитори за дорученням клієнтів: забезпечують оптимальне транспортне обслуговування, а також організовують перевезення вантажів різними видами транспорту територією України та іноземних держав відповідно до умов договорів (контрактів), укладених відповідно до вимог Міжнародних правил щодо тлумачення термінів «Інкотермс»; фрахтують національні, іноземні судна та залучають інші транспортні засоби і забезпечують їх подачу в порти, на залізничні станції, склади, термінали або інші об`єкти для своєчасного відправлення вантажів; здійснюють роботи, пов`язані з прийманням, накопиченням, подрібненням, доробкою, сортуванням, складуванням, зберіганням, перевезенням вантажів; ведуть облік надходження та відправлення вантажів з портів, залізничних станцій, складів, терміналів або інших об`єктів; організовують охорону вантажів під час їх перевезення, перевалки та зберігання; організовують експертизу вантажів; здійснюють оформлення товарно-транспортної документації та її розсилання за належністю; надають в установленому законодавством порядку учасникам транспортно-експедиторської діяльності заявки на відправлення вантажів та наряди на відвантаження; забезпечують виконання комплексу заходів з відправлення вантажів, що надійшли в некондиційному стані, з браком, у пошкодженій, неміцній, нестандартній упаковці або такій, що не відповідає вимога^ перевізників; здійснюють страхування вантажів та своєї відповідальності; забезпечують підготовку та додаткове обладнання транспортних засобів і вантажів згідно з вимогами нормативно-правових актів щодо діяльності відповідного виду транспорту; забезпечують оптимізацію руху матеріальних потоків від вантажовідправника до вантажоодержувача з метою досягнення мінімального рівня витрат; здійснюють розрахунки з портами, транспортними організаціями за перевезення, перевалку, зберігання вантажів; оформляють документи та організовують роботи відповідно до митних, карантинних та санітарних вимог; надають підготовлений транспорт, який має додаткове обладнання згідно з вимогами, передбаченими законодавством; надають інші допоміжні та супутні перевезенням транспортно-експедиторські послуги, що передбачені договором транспортного експедирування і не суперечать законодавству.
За ст. 9 вказаного Закону, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.
Платою експедитору вважаються кошти, сплачені клієнтом експедитору за належне виконання договору транспортного експедирування.
У плату експедитору не включаються витрати експедитора на оплату послуг (робіт) інших осіб, залучених до виконання договору транспортного експедирування, на оплату зборів (обов`язкових платежів), що сплачуються при виконанні договору транспортного експедирування.
Підтвердженням витрат експедитора є документи (рахунки, накладні тощо), видані суб`єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, або органами влади.
Згідно зі ст. 929 ЦК України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.
Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням.
Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).
Таким чином, із системного аналізу наведених законодавчих норм вбачається, що за своєю правовою природою договір транспортного експедирування не передбачає передачі права власності на майно.
Відносини, пов`язані з оподаткуванням в Україні, регулюються Податковим Кодексом України від 02.12.2010 №2755-V1.
За змістом п. 291.2 ст. 291 ПК України (що діяв на момент виникнення спірних відносин), спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених п. 297.1 ст. 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку у порядку та на умовах, визначених розділом XIV главою 1 цього Кодексу, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.
Пунктом 291.3 ст. 291 ПК України, фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.
До суб`єктів господарювання другої групи, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності відносяться фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 1500000 грн (пп. 2 п. 291.4 ст. 291 ПК України).
Доходом платника єдиного податку є: для фізичної особи - підприємця - дохід, отриманий протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій); матеріальній або нематеріальній формі, визначеній пунктом 292.3 цієї статті. При цьому до доходу не включаються отримані такою фізичною особою пасивні доходи у вигляді процентів, дивідендів, роялті, страхові виплати і відшкодування, а також доходи, отримані від продажу рухомого та нерухомого майна, яке належить на праві власності фізичній особі та використовується в її господарській діяльності (п. 292.1 ст. 292 ПК України).
За змістом п. 292.4 ст. 292 ПК України у разі надання послуг, виконання робіт за договорами доручення, комісії, транспортного експедирування або за агентськими договорами доходом є сума отриманої винагороди повіреного (агента).
Платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у разі перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходу платниками єдиного податку першої і другої груп та нездійснення такими платниками переходу на застосування іншої ставки - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення (п. 1 пп. 298.2.3. п.298.2 ст. 298 ПК України).
Відповідно до п. 292.11 ст. 292 ПК України до складу доходу визначеного цією статтею не включаються: 1) суми податку на додану вартість; 2) суми коштів, отриманих за внутрішніми розрахунками між структурними підрозділами платника єдиного податку; 3) суми фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, отриманої та поверненої протягом 12 календарних місяців з дня її отримання, та суми кредитів; 4) суми коштів цільового призначення, що надійшли від Пенсійного фонду та інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, з бюджетів або державних цільових фондів, у тому числі в межах державних або місцевих програм; 5) суми коштів (аванс, передоплата), що повертаються покупцю товару (робіт, послуг) - платнику єдиного податку та/або повертаються платником єдиного податку покупцю товару (робіт, послуг), якщо таке повернення відбувається внаслідок повернення товару, розірвання договору або за листом-заявою про повернення коштів; 6) суми коштів, що надійшли як оплата товарів (робіт, послуг), реалізованих у період сплати інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом, вартість яких була включена до доходу юридичної особи при обчисленні податку на прибуток підприємств або загального оподатковуваного доходу фізичної особи - підприємця; 7) суми податку на додану вартість, що надійшли у вартості товарів (виконаних робіт, наданих послуг), відвантажених (поставлених) у період сплати інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом; 8) суми коштів та вартість майна, внесені засновниками або учасниками платника єдиного податку до статутного капіталу такого платника; 9) суми коштів у частині надмірно сплачених податків і зборів, встановлених цим Кодексом, та суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що повертаються платнику єдиного податку з бюджетів або державних цільових фондів; 10) дивіденди, отримані платником єдиного податку - юридичною особою від інших платників податків, оподатковані в порядку, визначеному цим Кодексом.
Право на застосування спрощеної системи оподаткування у наступному календарному році мають платники єдиного податку за умови не перевищення протягом календарного року обсягу доходу, встановленого для відповідної групи платників єдиного податку (п. 292.16. ст. 292 КПК України).
Відповідно ст. 293 ПК України:
- п. 293.1 ставки єдиного податку для платників другої групи встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року;
- п. 2 п. 293.2 фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними, міськими радами або радами об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць для другої групи платників єдиного податку - у межах до 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати.
Платники єдиного податку другої групи ведуть облік у порядку, визначеному підпунктами 296.1.1 - 296.1.3 ст. 296 ПК України. Платники єдиного податку другої групи, які не є платниками податку на додану вартість, ведуть Книгу обліку доходів шляхом щоденного, за підсумками робочого дня, відображення отриманих доходів. Форма книги обліку доходів, порядок її ведення затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Для реєстрації Книги обліку доходів такі платники єдиного податку додають до контролюючого органу за місцем обліку примірник Книги, у разі обрання способу ведення Книги у паперовому вигляді (п.296.1 пп. 296.1.1 ст. 296 ПК України).
Згідно зі ст. 296 ПК України:
- п. 296.2 платники єдиного податку першої та другої груп подають до контролюючого органу податкову декларацію платника єдиного податку у строк, встановлений для річного податкового (звітного) періоду, в якій відображаються обсяг отриманого доходу, щомісячні авансові внески, визначені пунктом 295.1 ст. 295 цього Кодексу.
Така податкова декларація подається, якщо платник єдиного податку не допустив перевищення протягом року обсягу доходу, визначеного у п. 291.4 статті 291 цього Кодексу, та/або самостійно не перейшов на сплату єдиного податку за ставками, встановленими для платників єдиного податку другої або третьої групи.
Згідно п. 296.4 податкова декларація подається до контролюючого органу за місцем податкової адреси.
За приписами п. 296.5.2. платники єдиного податку другої групи у податковій декларації окремо відображають: 1) щомісячні авансові внески, визначені пунктом 295.1 ст.295 цього Кодексу; 2) обсяг доходу, оподаткований за кожною з обраних ними ставок єдиного податку; 3) обсяг доходу, оподаткований за ставкою 15 відсотків (у разі перевищення обсягу доходу).
З урахуванням викладеного фізична особа-підприємець ОСОБА_1 у продовж 01.01.2017-15.06.2020 був платним єдиного податку II групи, до якого застосовувалися спрощений порядок оподаткування та звітності.
У період, що перевірявся податковим органом, позивач здійснював операції з транспортно-експедиційного обслуговування експортно-імпортних та транзитних вантажів автомобільним транспортом з наданням додаткових послуг, які пов`язані з вказаними перевезеннями, шляхом укладання відповідних договорів на транспортно-експедиційне обслуговування.
Усі договори-заявки на транспортно-експедиційне обслуговування, які укладались між позивачем та його контрагентами, є однорідними за змістом та відрізняються датою укладання і умовами перевезення.
Так само позивачем оформлювалися й інші транспортно-експедиторські послуги, так як договори-заявки мають однорідний зміст та відрізняються датою укладання і умовами перевезення.
Відповідно до п. 1 Договорів - заявок, укладених із Замовником, їх предметом є зобов`язання позивача (Експедитора 2) згідно установчих завдань та угод з транспортним підприємством від імені та за рахунок клієнта (ТОВ "Меатранс", ТОВ "Магніт 2013" Експедитора 1) виконувати роботи з транспортно-експедиторського обслуговування експортно-імпортних та транзитних вантажів автомобільним транспортом, надавати додаткові послуги, пов`язані з зазначеними перевезеннями на території України. При цьому транспортні та інші супутні послуги за даними договорами виконуються для відправника вантажу (вантажоодержувача), у зв`язку з чим право власності та відповідальності за результати послуг за перевезення від Експедитора 2 до Експедитора 1 не переходять. Підставою для підписання договору - заявки є договір доручення, укладений між Експедитором 1 і Замовником на надання транспортно-експедиційних послуг.
За змістом п.3 договорів визначений наступний порядок оплати - оплата здійснюється протягом 3-х банківських днів після доставки вантажу і отримання Замовником оригіналу CMR, оригіналу рахунку і акту виконаних робіт. Різниця між сумами отриманими позивачем (Експедитором 2) від Замовника (Експедитора 1) і сумами сплаченими Перевізнику (транспортному підприємству) є комісійною винагородою позивача.
Аналогічні за змістом - предметом, умовами оплати тощо, позивачем укладалися договори-заявки з перевізником (транспортним підприємством - ТОВ "Євротранс").
Під час надання транспортно-експедиторських послуг, позивачем з контрагентами складалися типові акти-описи робіт, які виконувалися останнім на підставі договорів-заявок. За їх змістом, позивачем виконувалися наступні послуги п.1 - надання посередницьких послуг з пошуку перевізника; п. 2 - експедиційні послуги, не надавалися; п.3 - винагорода позивача отримана відповідно до п.3 договорів "Різниця між сумами, отриманими Експедитором від Замовника і сумами сплаченими Експедитором Перевізнику, становить комісійна винагорода Експедитора".
Отже, відповідно до порядку оплати, встановленого п.3 укладених договорів-заявок на транспортно-експедиційне обслуговування, кошти, які надходили на рахунок позивача складались як із безпосередньої оплати експедиторських послуг (комісійна винагорода), так і коштів, які експедитор як посередник, зобов`язаний передати третій особі - виконавцю транспортних послуг. Тобто, ці кошти є транзитними, і не належать позивачу на праві власності, а тому не можуть вважатися отриманим доходом.
Дані обставини підтверджуються виписками з банківських рахунків позивача, які представлялися відповідачу для проведення перевірки. В них відображені суми коштів, що надходили безпосередньо за надані експедиторські послуги (як посередника) та кошти, які перераховувались позивачем за оплату послуг перевізника (ТОВ «Євротранс»).
За приписами статті 1011 Цивільного кодексу України, передбачено, що за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента. Тому, особливістю договору транспортного експедирування є те, що він містить елементи договору комісії та за своєю правовою природою не передбачає передачі права власності на майно.
Таким чином, кошти, які надходять від замовника транспортно-експедиційних послуг на рахунок позивача для подальшої їх передачі виконавцю транспортних послуг на підставі договору транспортного експедирування, і не є платою за надання саме експедиторських послуг, є транзитними коштами та не належать на праві власності позивачу, тому вони не є валовим доходом (обсягом виручки) у розумінні положень Податкового кодексу України і не можуть бути об`єктом оподаткування при визначенні податкових зобов`язань позивача.
Аналогічна правова позиція викладена, зокрема у постанові Касаційного адміністративного суду Верховного суду у справі №810/3898/14 від 10.04.2020.
Щодо посилання відповідача на те, що позивачем на перевірку не були надані додатки до договорів-заявок, а були направлені ОСОБА_1 на адресу Державної податкової служби зі скаргою від 11.01.2021 (вх.ДПС №1443/6 від 16.01.2021) на податкові повідомлення рішення, рішення про застосування штрафних санкцій та вимоги про сплату боргу (недоїмки), а тому вказані додатки вважаються такими, що були відсутні під час перевірки і не можуть бути враховані судом, то суд зазначає наступне.
Під час судового розгляду справи судом встановлено, що наказом ГУ ДПС у Сумській області № 1397 від 10.11.2020 призначена документальна позапланова виїзна перевірка позивача як платника податків.
У той же час посадовими особами відповідача продовж листопада 2020 року у адміністративному приміщенні контролюючого органу, і вказана обставина не заперечувалася сторонами, проведено перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 по 15.06.2020, за результатами якої складено Акт від 26.11.2020 № 1686/18-28-07- 09/ НОМЕР_1 .
Тобто, фактично була проведена невиїзна документальна перевірка позивача, що, на переконання суду, позбавило можливості останнього надати на перевірку всі наявні у нього документи щодо перевіряємого періоду. Будь-яких запитів щодо надання необхідних документів посадовими особами податкового органу на адресу позивача також не було надіслано.
Аналізуючи чинне законодавство та обставини справи, суд вважає, що суб`єкт владних повноважень, прийнявши оскаржувані податкові повідомлення-рішення, рішення та вимогу не дотримався принципу верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, вимог чинного податкового законодавства України та передбачених ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України принципів.
Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволення їх у повному обсязі.
Відповідно ст. 139 КАС України судові витрати в тому числі і судовий збір підлягають відшкодуванню в разі задоволення позову, або пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 2, 77, 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішень та вимоги задовольнити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено та підписано 08.10.2021.

Суддя Н.В. Савицька