Справа № 440/2473/21
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2021-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2021 р. Справа № 440/2473/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.05.2021 (суддя: С.С. Сич, м. Полтава) по справі № 440/2473/21

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Полтавській області

про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки),

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Полтавській області (далі по тексту - відповідач; ГУ ДПС у Полтавській області), у якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-22891-53У від 14.05.2020 на суму 18817,86 грн.;

- визнати протиправною та скасувати заяву про примусове виконання №1966/5/16-3ж33-07-2б від 16.02.2021.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-22891-53У від 14.05.2020 є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки, в порушення вимог ст. 42 Податкового кодексу України та ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", оскаржувану вимогу відповідачем не було направлено ОСОБА_1 .. Зазначив, що станом на 14.05.2020 контролюючим органом було сформовано вимогу про погашення заборгованості зі сплати єдиного соціального внеску за 2019 рік, тому винесення повторної вимоги не допускається.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 29 березня 2021 року відмовлено у відкритті провадження у справі №440/2473/21 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Полтавській області в частині позовної вимоги про визнання протиправною та скасування заяви про примусове виконання №1966/5/16-3ж33-07-2б від 16.02.2021.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 28.05.2021 по справі № 440/2473/21 у задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Полтавській області (ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 44057192, вул. Європейська, 4, м. Полтава, 36000) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) - відмовлено.

Позивач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.05.2021 по справі № 440/2473/21 повністю та постановити нове рішення, яким: визнати протиправними дії ГУ ДПС у Полтавській області у місці ненаправлення (невручення) Вимоги № Ф-22891-53У від 14.05.2020 на адресу платника податку ОСОБА_1 в порядку, визначеному Законом; скасувати вимогу № Ф-22891-53У від 14.05.2020 на суму 18817,86, винесену ГУ ДПС у Полтавській області.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що Полтавським окружним адміністративним судом під час розгляду справи помилково встановлено, що вимога № Ф-22891-53У на суму 18817, 86 грн. є узгодженою та не взято до уваги, що рішеннями по справі № 440/2669/20 було узгоджено іншу суму недоїмки. Зазначає, що вимога на суму 18817, 86 грн. № Ф-22891-53У від 14.05.2020 не могла бути винесена, оскільки відповідно до наданого ГУ ДПС у Полтавській області розрахунку, станом на дату винесення вимоги (14.05.2020), сума боргу (відповідно до відомостей ДПС) становила: на 30.04.2020 -27130,88 грн., а станом на 29.05.2020 26091, 82 грн. та 25052, 76 грн.. Також зазначає, що податковим органом порушено процедуру звернення стягнення боргу (недоїмки), оскільки, всупереч нормам статті 42 Податкового кодексу України та статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», не було направлено таку вимогу боржнику, а, відповідно, і повідомлено про її існування, що порушило право боржника на добровільну сплату недоїмки або оскарження в порядку, визначеному законом, до вищого податкового органу або в судовому порядку. Підтвердженням означеного твердження є факт відсутності в матеріалах виконавчого провадження підтвердження направлення оскаржуваної вимоги боржнику.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, останній просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін. Зазначає, що ОСОБА_1 здійснює незалежну професійну діяльність як арбітражний керуючий, перебуває на обліку як фізична особа-підприємець з 15.01.2020 та є особою з інвалідністю. Згідно з п. 5 ч.1 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" позивач є платником єдиного внеску. У період з 14.07.2014 по 15.01.2020 позивач не мав статусу фізичної особи-підприємця, реєстрація позивача в якості фізичної особи-підприємця проведена 15.01.2020. Вказує, що станом на 30.04.2020 за ФОП ОСОБА_1 обліковувався борг з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування в сумі 27130,88 грн., вимога про сплату боргу (недоїмки) від 14.05.2020 в сумі 27130,88 грн. була предметом оскарження у справі №440/2669/20. Протягом 2020 року позивачем сплачено кошти, які зараховані контролюючим органом у рахунок погашення вказаної заборгованості. Пояснив, що 16.02.2021 сформовано узгоджену вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-22891-53У на суму 18817,86 грн., яку 16.02.2021 направлено на примусове виконання до Карлівського районного ВДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Відповідач вважає, що правові підстави для скасування узгодженої вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-22891-53У від 14.05.2020 на суму 18817,86 грн. відсутні.

Враховуючи подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження, справа розглядається в порядку письмового провадження, відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, за наявними в справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначено пенсію по інвалідності другої групи, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 , виданого Пенсійним фондом України 06.09.2018 (а.с. 24).

ОСОБА_1 протягом 2019 року мав статус самозайнятої особи, яка провадить незалежну професійну діяльність (арбітражний керуючий).

Позивач у період з 14.07.2014 по 15.01.2020 не мав статусу фізичної особи-підприємця. Так, державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем за його рішенням здійснена 14.07.2014, а наступна реєстрація позивача в якості фізичної особи-підприємця була проведена 15.01.2020, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 47).

14.05.2020 ГУДПС у Полтавській області винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-22891-53, якою ОСОБА_1 повідомлено про наявність у нього заборгованості зі сплати єдиного внеску у розмірі 27130,88 грн. та необхідність сплати вказаної недоїмки.

Позивач не погодився з вимогою ГУ ДПС у Полтавській області про сплату боргу (недоїмки) від 14.05.2020 №Ф-22891-53, у зв`язку з чим звернувся до суду з позовом.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 13.08.2020 у справі №440/2669/20 у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) відмовлено (а.с. 33-37).

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 22.01.2021 у справі №440/2669/20, яка набрала законної сили 22.01.2021, апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишено без задоволення, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.08.2020 по справі № 440/2669/20 - залишено без змін (а.с. 38-43).

Ухвалою Верховного Суду від 15.03.2021 у справі №440/2669/20 касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.08.2020 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 22.01.2021 у справі № 440/2669/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) повернуто скаржнику (а.с. 44-46).

16.02.2021 податковим органом сформовано узгоджену вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-22891-53У від 14.05.2020 на суму 18817,86 грн. (а.с. 15-16, 55-56).

Позивач, не погодившись з вимогою ГУ ДПС у Полтавській області про сплату боргу (недоїмки) від 14.05.2020 №Ф-22891-53У на суму 18817,86 грн., звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-22891-53У від 14.05.2020 на суму 18817,86 грн. винесена відповідачем обґрунтовано, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом №2464-VI та Інструкцією №449.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 67 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Основи законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування відповідно до Конституції України визначають принципи та загальні правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування громадян в Україні.

Частиною 1 ст. 7 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначені особи, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, а частиною другою цієї статті встановлено, що перелік, доповнення та уточнення кола осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, а також конкретних видів загальнообов`язкового державного соціального страхування, до яких належать особи, визначаються законами України за видами.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VI (далі - Закон №2464-VI).

Частиною 1 статті 2 Закону №2464-VI (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону №2464-VI, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена податковим органом у випадках, передбачених цим Законом (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону №2464-VI).

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 4 Закону №2464-VI, платниками єдиного внеску є особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Частиною 4 статті 8 Закону №2464-VI визначено, що порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Процедура нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування страхувальниками, визначеними Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів Державною фіскальною службою України та її територіальними органами встановлена Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449 (далі - Інструкція №449).

Згідно вимог Закону №2464-VI та Інструкції №449, на платника покладено обов`язок щодо своєчасного та в повному обсязі нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Законом України від 06.12.2016 №1774 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" внесено зміни до Закону №2464-VI, що діють з 01.01.2017, зокрема щодо обов`язковості визначення бази нарахування єдиного внеску у разі неотримання доходу (прибутку) у звітному році або окремому місяці звітного року.

Єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску (пункт 2 частини 1 статті 7 Закону №2464-VI).

Мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця (пункт 5 частини 1 статті 1 Закону №2464-VI).

Таким чином, починаючи з 01.01.2017, у разі, якщо особами, які провадять незалежну професійну діяльність, не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такі платники зобов`язані визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом №2464-VI. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхованого внеску на місяць.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 №2148-VIII перше речення частини 4 статті 4 Закону №2464-VI викладено в такій редакції: особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.

Наведені вище норми законів є чинними, неконституційними не визнавались, а тому підлягають обов`язковому виконанню податковими органами.

Аналізуючи наведену норму, колегія суддів зазначає, що від сплати за себе єдиного внеску звільняються фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, а також члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню на інших підставах, та за наявності двох обов`язкових умов: 1 - є пенсіонерами за віком або інвалідами, після законодавчих змін - отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", 2 - отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 25.06.2019 у справі №1640/2837/18, який відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України враховується судом апеляційної інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.05.2020 ГУДПС у Полтавській області винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-22891-53, якою ОСОБА_1 повідомлено про наявність у нього заборгованості зі сплати єдиного внеску у розмірі 27130,88 грн. та необхідність сплати вказаної недоїмки.

Позивач не погодився з вимогою ГУ ДПС у Полтавській області про сплату боргу (недоїмки) від 14.05.2020 №Ф-22891-53, у зв`язку з чим звернувся до суду з позовом.

Так, рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 13.08.2020 у справі №440/2669/20, яке набрало законної сили, встановлено, що ОСОБА_1 протягом періоду виникнення спірної суми недоїмки не відповідав критеріям, встановленим частинами 4, 5-1 статті 4 Закону №2464-VI, а саме, не був фізичною особою-підприємцем, а також членом фермерського господарства. Оскільки ОСОБА_1 здійснює незалежну професійну діяльність, враховуючи положення пункту 5 частини 1 статті 4 Закону №2464-VI, останній, як особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, незалежно від отримання ним доходу від такої діяльності є платником єдиного внеску, для якого цим Законом встановлений певний порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску.

Судовим розглядом у справі №440/2669/20 також встановлено, що позивачем 10.02.2020 до контролюючого органу подано звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2019 рік, в таблиці 1 якого "Нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" останнім самостійно визначено до сплати суму єдиного внеску за 2019 рік у розмірі 34717,32 грн., що становить 22% від суми його доходу, на який нараховується єдиний внесок (157806,00 грн.).

Вказаним рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 13.08.2020 у справі №440/2669/20, яке набрало законної сили, встановлено, що відповідно до відомостей з інтегрованої картки ОСОБА_1 , за останнім рахується заборгованість по єдиному соціальному внеску за 2019 рік згідно поданого ним звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2019 рік, яка станом на 30.04.2020 становить 27130,88 грн. (зменшено за рахунок переплати та самостійної сплати коштів в рахунок погашення боргу). Суд дійшов висновку, що вимога про сплату боргу (недоїмки) від 14.05.2020 №Ф-22891-53, якою ОСОБА_1 повідомлено про наявність заборгованості зі сплати єдиного внеску у розмірі 27130,88 грн. та вимагається сплатити вказану недоїмку, - прийнята відповідачем на підставі, у межах повноважень, у спосіб, що передбачені Законом №2464-VI та Інструкцією №449, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для її прийняття.

Частиною 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, правомірність винесення вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 14.05.2020 №Ф-22891-53, якою ОСОБА_1 повідомлено про наявність заборгованості зі сплати єдиного внеску у розмірі 27130,88 грн. та вимагається сплатити вказану недоїмку, встановлена рішенням суду у адміністративній справі, яке набрало законної сили, а тому вказана обставина не підлягає доказуванню у даній справі.

Відповідно до приписів статті 25 Закону №2464-VI, рішення, прийняті податковими органами та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

Податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає в паперовій та/або електронній формі платникам єдиного внеску вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску.

Вимога про сплату недоїмки з єдиного внеску, винесена з метою стягнення недоїмки з єдиного внеску у разі його несплати платником у визначені цим Законом строки, надсилається податковим органом платнику в паперовій та/або електронній формі у порядку, визначеному статтею 42 Податкового кодексу України.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з податковим органом шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Порядок узгодження сум недоїмки з єдиного внеску встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

У разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня отримання вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з податковим органом шляхом оскарження в адміністративному чи судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня отримання узгодженої вимоги, податковий орган надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби узгоджену вимогу про сплату недоїмки в електронній формі.

Вимога податкового органу про сплату недоїмки або рішення суду щодо стягнення суми недоїмки виконується державною виконавчою службою в порядку, встановленому законом.

Розділ VI Інструкції № 449 визначає порядок стягнення заборгованості з платників.

Пункт 3 Розділу VI Інструкції № 449 встановлює, що податкові органи надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо:

- дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску податковими органами;

- платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;

- платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційно-телекомунікаційних систем ДПС (далі - ІТС) на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) крім загальних реквізитів має містити відомості про розмір боргу, в тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) є виконавчим документом.

Пунктом 4 розділу VI Інструкції №449 передбачено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з ІТС за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи, у тому числі відокремлених підрозділів юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Податковий орган веде реєстр виданих вимог про сплату боргу (недоїмки) за формою згідно з додатком 8 до цієї Інструкції.

При формуванні вимоги про сплату боргу (недоїмки) їй присвоюється порядковий номер, який складається з трьох частин: перша частина - літера «Ю» (вимога до юридичної особи, у тому числі відокремлених підрозділів юридичної особи) або «Ф» (вимога до фізичної особи), друга частина - порядковий номер, третя частина - літера «У» (узгоджена вимога).

В третій частині літера «У» (інформація щодо узгодження вимоги) проставляється у разі надсилання:

платнику узгодженої вимоги внаслідок процедури оскарження;

вимоги до органів державної виконавчої служби або до органів Казначейства відповідно до цієї Інструкції.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується під одним порядковим номером до повного погашення сум боргу.

Після формування вимоги про сплату боргу (недоїмки) та внесення даних до відповідного реєстру вимога надсилається (вручається) платнику.

Сформована в ІТС вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається податковим органом платнику єдиного внеску в паперовій та/або електронній формі.

Сформована вимога про сплату боргу (недоїмки), що підлягає надсиланню у паперовій формі, у день її формування в ІТС друкується у двох примірниках, підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) податкового органу, скріплюється печаткою податкового органу та один примірник надсилається (вручається) платнику єдиного внеску, другий долучається до справи платника.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) у паперовій формі вважається належним чином надісланою (врученою), якщо вона надіслана на адресу (місцезнаходження юридичної особи, місце проживання або останнього відомого місця перебування фізичної особи) платника єдиного внеску рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику єдиного внеску або його законному чи уповноваженому представникові.

Платникам єдиного внеску, які подають звітність в електронній формі та/або пройшли електронну ідентифікацію онлайн в електронному кабінеті та подали заяву про бажання отримувати документ через електронний кабінет, вимоги про сплату боргу (недоїмки) можуть надсилатися в електронній формі засобами електронного зв`язку з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги».

За змістом пункту 5 розділу VI Інструкції №449, протягом 10 календарних днів із дня одержання вимоги про сплату боргу (недоїмки) платник зобов`язаний сплатити зазначені у пункті 1 вимоги суми недоїмки, штрафів та пені.

У разі незгоди з розрахунком податкового органу суми боргу (недоїмки) платник єдиного внеску протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання вимоги, узгоджує її з податковим органом шляхом оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) в адміністративному або судовому порядку.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) не підлягає адміністративному оскарженню в частині сум недоїмки, які виникли на підставі поданих звітів щодо сум нарахованого єдиного внеску.

У разі якщо згоди з податковим органом не досягнуто, платник єдиного внеску зобов`язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом 10 календарних днів з дня надходження рішення відповідного податкового органу або оскаржити вимогу до податкового органу вищого рівня чи в судовому порядку.

Про оскарження вимоги про сплату боргу (недоїмки) до податкового органу вищого рівня або суду платник зобов`язаний одночасно письмово повідомити податковий орган, який направив вимогу.

У разі якщо платник єдиного внеску протягом 10 календарних днів з дня надходження (отримання) вимоги про сплату боргу (недоїмки) не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з податковим органом шляхом оскарження в адміністративному чи судовому порядку або не сплатив узгоджену суму боргу (недоїмки) (з дня отримання відповідного рішення податкового органу або суду), після спливу останнього дня відповідного строку така вимога вважається узгодженою (набирає чинності).

Податковий орган протягом 10 робочих днів з дня узгодження вимоги (набрання нею чинності): пред`являє її до виконання органу державної виконавчої служби в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження»; надсилає її в порядку, встановленому Законом, до органу Казначейства - відповідно до частини другої статті 6 Закону України «Про виконавче провадження», якщо платник єдиного внеску є бюджетною установою, державним органом, одержувачем бюджетних коштів, а також підприємством, установою або організацією, рахунки якої відкриті в органах Казначейства.

Згідно з пунктом 6 розділу VI Інструкції №449, вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається відкликаною, якщо:

сума боргу (недоїмки), зазначена у вимозі, погашається платником, органами державної виконавчої служби або органами Казначейства - у день, протягом якого відбулося таке погашення суми боргу (недоїмки) в повному обсязі;

податковий орган скасовує або змінює раніше зазначену суму боргу (недоїмки) внаслідок її узгодження або оскарження - з дня прийняття податковим органом рішення про скасування або зміну раніше зазначеної суми боргу (недоїмки);

вимога податкового органу про сплату боргу (недоїмки) скасовується судом - у день набрання судовим рішенням законної сили;

борг (недоїмка) списується у випадках, передбачених статтею 25 або іншими положеннями Закону, в порядку, визначеному пунктами 9-11 цього розділу,- у день прийняття податковим органом рішення про списання боргу (недоїмки) відповідно до частини сьомої статті 25 або іншого положення Закону;

є рішення суду на стягнення відповідних сум боргу (недоїмки), що зазначені у вимозі,- у день надходження виконавчих документів до органів державної виконавчої служби або до органів Казначейства.

Аналізуючи наведені норми колегія суддів дійшла висновку, що у разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з податковим органом шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку. У разі скасування судом вимоги податкового органу про сплату боргу (недоїмки), така вимога вважається відкликаною у день набрання судовим рішенням законної сили, в іншому випадку вимога податкового органу про сплату боргу (недоїмки) є узгодженою у день набрання законної сили судовим рішенням. У разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня отримання вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з податковим органом шляхом оскарження в адміністративному чи судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня отримання узгодженої вимоги, податковий орган надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби узгоджену вимогу про сплату недоїмки.

Судом встановлено, що позивач, не погодившись з вимогою ГУ ДПС у Полтавській області про сплату боргу (недоїмки) від 14.05.2020 №Ф-22891-53 на суму 27130,88 грн., оскаржив її до суду.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 13.08.2020 у справі №440/2669/20, яке залишено без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 22.01.2021 у справі №440/2669/20 у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ідентифікаційний код 43142831) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) відмовлено (а.с. 33-37).

Згідно з приписами статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.08.2020 у справі №440/2669/20, набрало законної сили 22.01.2021.

Таким чином, вимога ГУ ДПС у Полтавській області про сплату боргу (недоїмки) від 14.05.2020 №Ф-22891-53 на суму 27130,88 грн. є узгодженою у день набрання законної сили судовим рішенням у справі №440/2669/20, тобто 22.01.2021.

Відповідно до частини 6 статті 25 Закону №2464-VI, за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Витягом з інтегрованої картки ОСОБА_1 підтверджено, що у рахунок погашення недоїмки, визначеної позивачу вимогою ГУ ДПС у Полтавській області про сплату боргу (недоїмки) від 14.05.2020 №Ф-22891-53 на суму 27130,88 грн., контролюючим органом було зараховано кошти, які сплачені позивачем, в загальній сумі 8313,02 грн. (а.с. 58-63).

Відповідно до приписів п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України, у разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження.

Згідно з п.п. 14.1.174 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Судовим розглядом встановлено, що 16.02.2021 контролюючим органом сформовано узгоджену вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-22891-53У від 14.05.2020 на суму 18817,86 грн. (27130,88 грн. - 8313,02 грн.), тобто на суму боргу (недоїмки), яка є узгодженою 22.01.2021 та залишилась не сплаченою платником єдиного внеску на день її формування (а.с. 15-16, 55-56).

Оскільки податковий орган сформував узгоджену вимогу про сплату узгодженої суми недоїмки (боргу) (на суму, яка залишилась не сплаченою позивачем) внаслідок процедури судового оскарження вимоги ГУ ДПС у Полтавській області про сплату боргу (недоїмки) від 14.05.2020 №Ф-22891-53 на суму 27130,88 грн., колегія суддів відхиляє доводи позивача про протиправність оскаржуваної вимоги ГУ ДПС у Полтавській області про сплату боргу (недоїмки) від 14.05.2020 №Ф-22891-53У (з літерою "У") з огляду на те, що остання сформована повторно на суму боргу, на яку контролюючим органом раніше винесено вимогу від 14.05.2020 №Ф-22891-53 на суму 27130,88 грн.,

Колегія суддів зауважує, що Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 17.08.2021 у справі № 540/1151/20 сформував правовий висновок, за яким формування заборгованості з єдиного внеску здійснюється на певну дату з урахуванням усієї заборгованості існуючої на цю дату заборгованості, шляхом прийняття вимоги про сплату боргу (недоїмки).

Колегія суддів зазначила, що недосконалістю регулювання цього питання є дійсність попередньо прийнятих Вимог та можливість пред`явлення до виконання. Суд вважає, що у випадку прийняття нової Вимоги, саме вона підлягає виконанню, оскільки визначає всю суму консолідованої заборгованості, яка склалася на певну дату.

Інші ж доводи скаржника, зокрема щодо порушення строку направлення спірної вимоги про сплату боргу (недоїмки) за єдиним внеском, не є слушними та не утворюють підстав для визнання протиправним оспорюваного акта індивідуальної дії, оскільки не звільняють платника від обов`язку зі сплати суми недоїмки.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 14 березня 2019 року у справі №826/12543/17.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Суд, у цій справі, також враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (п. 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

З огляду на встановлені у справі обставини, колегія суддів дійшла висновку, що вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-22891-53У від 14.05.2020 на суму 18817,86 грн. винесена правомірно та скасуванню не підлягає, у зв`язку з чим, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Вимоги апеляційної скарги позивача про визнання протиправними дій ГУ ДПС у Полтавській області у місці ненаправлення (невручення) Вимоги № Ф-22891-53У від 14.05.2020 на адресу платника податку ОСОБА_1 , в порядку, визначеному Законом, не підлягають розгляду в силу положень ч.5 ст. 308 КАС України.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.05.2021 по справі № 440/2473/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя С.П. Жигилій
Судді О.В. Присяжнюк О.А. Спаскін