Справа № 653/1822/21
Суддя: Мотонок Т. Я.
Дата ухвалення: 2021-07-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №: 653/1822/21
Провадження № 2-а/653/75/21
У Х В А Л А

іменем України

про повернення позовної заяви

20 липня 2021 року

Суддя Генічеського районного суду Херсонської області Мотонок Т.Я. розглянувши матеріали адміністративної справи № 653/1822/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Генічеського районного відділу поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 14 березня 2021 року серії БАБ № 971303 про накладення на нього, ОСОБА_1 , адміністративного стягнення за ч. 5 ст. 121 КУпАП у розмірі 51 (п`ятдесят однієї) гривні.

У позовній заяві позивачем також заявлено клопотання про звільнення його від сплати судового збору, на підтвердження підстави звільнення від сплати судового збору додано скрін шот з особистого кабінету веб порталу «Пенсійний фонд України».

Ознайомившись з матеріалами позовної заяви та клопотанням про звільнення від сплати судового збору, суддя приходить до таких висновків.

За приписами ч. 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року (справа№543/775/17)дійшла висновку, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону №3674-VІ, які пільг за подання позовної заяви, відповідних скаргу цих правовідносинах не передбачають. Разом з тим, з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною першою статті 133 КАС України передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Тобто, при вирішенні питання про можливість, зокрема, звільнення від сплати судового збору суд має враховувати саме майновий стан сторони. Однак, наданий позивачем доказ (скрін шот з особистого кабінету веб порталу «Пенсійний фонд України») на підтвердження того, що його майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті ним судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі, не дає можливості оцінити майновий стан, а відтак і звільнити позивача від сплати судового збору, тому клопотання не підлягає задоволенню.

Таким чином, позивачу необхідно сплатити судовий у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 гривні.

Відповідно до ч. 1 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Окрім того, суддя вважає за необхідне звернути увагу позивача на такі приписи законодавства.

Сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач (ч. 1 ст. 46 КАС України).

Частиною 4 ст. 46 КАС України встановлено, що відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Разом з цим, відповідно до пункту 7 частини першої статті 4 КАС України термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, іншого суб`єкта при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично -дорожній мережі.

Відповідно до ч. 1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 8 ч. 1 статті 23 зазначеного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно із статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема за частиною п`ятою статті 121 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною третьою статті 288 КУпАП, якою визначено порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, передбачено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі можна оскаржити у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених ч. 5 ст. 121 КУпАП, інспектори відповідного орану діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органів Національної поліції, яка регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів, а саме від імені Департаменту патрульної поліції Національної поліції України та її територіальних органів.

Отже, відповідні інспектори не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями статті 222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 5 статті 121 цього Кодексу.

Використання у зазначених вище нормах формулювань «органів Національної поліції, яка регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів», «розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222-24422 КУпАП» вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом у порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

У зв`язку з невідповідністю поданої позовної заяви вимогам ст. ст. 160-161 КАС України, ухвалою від 01.07.2021 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків та визначено спосіб усунення недоліків.

Вказана ухвала була отримана особисто позивачем 01.07.2021 року, що підтверджується довідкою про доставку електронної відправки.

Так, станом на 20.07.2021 року позивач не усунув вказані в ухвалі недоліки.

Згідно із п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Таким чином, оскільки позивачем у встановлений судом строк та спосіб не усунуто недоліки, а саме не надано позовну заяву, яка відповідає вимогам ст. ст. 160, 161 КАС України, суд приходить до висновку, що позовну заяву слід визнати неподаною та повернути позивачу.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 169, 248, 256, 293-295 КАС України, суддя,-

ПОСТАНОВИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Генічеського районного відділу поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення - повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена до Херсонського апеляційного суду через Генічеський районний суд Херсонської області, протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Генічеського районного суду Т. Я. Мотонок