Справа № 360/3885/21
Суддя: І.О. Свергун
Дата ухвалення: 2021-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

30 вересня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/3885/21

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Свергун І.О.,

за участі секретаря судового засідання - Карча В.М.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Ахтирської Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Луганської обласної прокуратури про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

23.07.2021 до Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивачка, ОСОБА_1 ) до Луганської обласної прокуратури (далі - відповідач), в якому позивачка просить:

1) визнати бездіяльність Луганської обласної прокуратури, яка відповідно до ст. 52 КАСУ з 14.09.2020 є правонаступником прокуратури Луганської області, щодо неналежного розрахунку з позивачем, а саме невиплати ОСОБА_1 частини заробітної плати, а саме: посадового окладу, встановлених надбавок до посадового окладу, компенсації щодо невикористаної щорічної відпустки за 78 днів, а також щомісячної премії, визначених в порядку та в розмірах передбачених ч.ч. 2, 3-5 та 7 ст. 81 Закону України «Про прокуратуру»;

2) зобов`язати Луганську обласну прокуратуру нарахувати заробітну плату ОСОБА_1 з 26.03.2020 по 05.05.2020 у порядку та спосіб визначений ч.ч. 2, 3-5 та 7 ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» з урахуванням усіх встановлених надбавок до посадового окладу, премій та компенсації за невикористану відпустку;

3) зобов`язати Луганську обласну прокуратуру виплатити ОСОБА_1 грошові кошти, які складають різницю між фактично отриманою з 26.03.2020 по 05.05.2020 заробітною платою та належною до виплати заробітною платою, розрахованою у порядку та спосіб, що визначений ч.ч. 2, 3-5 та 7 ст. 81 Закону України Про прокуратуру з урахуванням усіх встановлених надбавок до посадового окладу, премій та компенсації за невикористану відпустку з відповідним відрахуванням установлених законом податків та інших обов`язкових платежів.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 з 17.02.1997 по 05.05.2020 працювала в органах прокуратури України на різних прокурорських посадах.

Наказом прокурора Луганської області № 522-к від 30.04.2020 позивачку звільнено з посади прокурора відділу ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань та інформаційно-аналітичної роботи прокуратури Луганської області та органів прокуратури на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру».

Починаючи з 01 липня 2015 року заробітна плата прокурорів повинна регулюватися виключно ст. 81 Закону України «Про прокуратуру». Проте, починаючи з липня 2015 року по дату звільнення позивачки (05.05.2020) заробітна плата прокурорів регулювалася постановами Кабінету Міністрів України, тобто підзаконними нормативними правовими актами, що суперечить нормам Конституції України, Закону України «Про прокуратуру» та нормам міжнародного права.

Враховуючи, що рішення Конституційного Суду України № 6-р/2020 прийнято 26.03.2020, яким визнано неконституційним положення п. 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України, право на отримання заробітної плати у вигляді належного посадового окладу виникає у працівника прокуратури з 26.03.2020, у зв`язку з чим прокуратурою були допущені порушення ст. 43 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права володіння людиною своїм майном, ст. 81 Закону №1697-VII, відповідно, грошові кошти, а саме частина заробітної плати у вигляді посадового окладу, яка була недоотримана позивачкою, підлягають нарахуванню та виплаті з урахуванням приписів рішення Конституційного Суду України № 6-р/2020 від 26.03.2020.

Таким чином, з 26.03.2020 у працівників прокуратури виникає право на отримання належного розміру заробітної плати, що мала бути нарахована та виплачена відповідачем відповідно до положень ст. 81 Закону № 1697-VII.

Так, посадовий оклад позивачки у спірний період складав 5730,00 грн на місяць, а за розрахунками позивачки мав складати 37836,00 грн.

Крім того, перерахунку підлягають компенсація за невикористану відпустку за 78 днів у сумі 67194,66 грн, надбавка в розмірі 75% посадового окладу, щомісячні премії, з урахуванням посадового окладу відповідно до вимог закону.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивачки до суду.

Ухвалою суду від 28.07.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено у справі підготовче засідання.

17.08.2021 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач посилається на таке.

Розмір посадового окладу в період роботи в органах прокуратури Позднякової Л.А. був установлений в межах затвердженого фонду оплати праці і визначався відповідно до діючих нормативно-правових актів, що регулювали питання оплати праці прокурорів.

Так, статтею 81 Закону України «Про прокуратуру», який набрав чинності з 15 липня 2015 року, визначено заробітну плату прокурора.

Водночас, пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» та пунктом 11 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» було передбачено, що норми положень статті 81 Закону України «Про прокуратуру» у 2015 та 2016 роках застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного бюджету.

Разом з цим, Законом України від 28 грудня 2014 року № 79-VІІІ «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» внесено зміни до Бюджетного кодексу України, зокрема, розділ VI «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено пунктом 26, яким, серед іншого, встановлено, що норми і положення статті 81, пунктів 13, 14 розділу XIII «Перехідні положення» Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ «Про прокуратуру» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного бюджету.

Умови оплати праці працівників органів прокуратури визначено постановою Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури».

Згідно з нормами частин першої та другої статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено Законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються Законом про Державний бюджет України у порядку, визначеному Кодексом. Порушення учасником бюджетного процесу встановлених Кодексом чи іншим бюджетним законодавством норм щодо складання, розгляду, затвердження, внесення змін, виконання бюджету частини першої статті 116 Бюджетного кодексу України визнається бюджетним правопорушенням.

З огляду на викладене органи прокуратури не мали правових підстав для виплати заробітної плати поза межами видатків державного бюджету на оплату праці в розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України.

З прийняттям Рішення Конституційного Суду України № 6-р/2020 від 26 березня 2020 року положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ «Про прокуратуру» зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнане неконституційним.

Отже, оплата праці прокурорів з дня ухвалення Конституційним Судом України вищезазначеного Рішення повинна визначатись відповідно до норм статті 81 Закону України «Про прокуратуру».

Водночас, оплата праці прокурорів місцевих прокуратур з 26 березня 2020 року продовжує здійснюватися згідно з Постановою № 505 у зв`язку з таким.

Законом України від 19 вересня 2019 року № 113-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» (далі - Закон № 113-ІХ), який набрав чинності 25 вересня 2019 року, створено підґрунтя для реформування системи органів прокуратури. Так, у частини першій статті 7 Закону України «Про прокуратуру» слова «місцеві» замінено на «окружні».

Статтею 15 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції Закону № 113-ІХ) визначено виключний перелік посад в Офісі Генерального прокурора, обласних та окружних прокуратурах.

Згідно з абзацом третім пункту 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 113-ІХ за прокурорами місцевих прокуратур зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури. На зазначений період оплата праці працівників місцевих прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури (на сьогодні - Постанова № 505, із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 657 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури»).

Оскільки зазначені норми Закону № 113-ІХ не визнано неконституційними, оплата праці прокурорів місцевих прокуратур з 26 березня 2020 року продовжує здійснюватися згідно з постановою Кабінету Міністрів України з питань оплати праці працівників органів прокуратури, а саме Постановою № 505.

З огляду на викладене, оплата праці прокурорів окружних прокуратур відповідно до статті 81 Закону України «Про прокуратуру» здійснюється лише з дня початку їх роботи, а саме з 11.09.2020.

Так, наказом Генерального прокурора від 17 лютого 2021 року № 40 днем початку роботи окружних прокуратур визначено 15 березня 2021 року.

Проте, позивачку звільнено з посади 05 травня 2020 року.

Отже, враховуючи викладене та з урахування того, що позивачка працювала в прокуратурі Луганської області та займала посаду прокурора відділу регіональної прокуратури, для здійснення перерахунку заробітної плати відповідно до статті 81 Закону України «Про прокуратуру» за час роботи в органах прокуратури немає підстав.

На підставі викладеного відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог (арк. спр. 54-58).

Позивачкою 19.08.2021 подано відповідь на відзив, в якій позивачка наполягає на задоволенні позовних вимог (арк. спр. 64-73).

Ухвалою суду від 02.09.2021 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, просила суд задовольнити позовні вимоги повністю, надала пояснення, аналогічні викладеному в позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечувала, просила відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд встановив таке.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) з 17.02.1997 по 05.05.2020 працювала в прокуратурі Луганської області на різних прокурорських посадах, у період з 24.07.2017 по 05.05.2020 - на посаді прокурора відділу ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань та інформаційно-аналітичної роботи прокуратури Луганської області, про що свідчать записи у трудовій книжці від 29.08.1983 серії НОМЕР_2 (арк. спр. 18-26).

Наказом прокурора області від 30.04.2020 № 522к ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора відділу ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань та інформаційно-аналітичної роботи прокуратури Луганської області на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» з 5 травня 2020 року. Підстава - рішення кадрової комісії № 1 від 2 квітня 2020 року № 142 (арк. спр. 27).

Згідно з довідкою Луганської обласної прокуратури від 13.08.2021 № 21-510вих-21 заробітна плата ОСОБА_1 складала:

у березні 2020 року (відпрацьовано 8 робочих днів): оклад - 2182,86 грн, надбавка за вислугу років прокурорам і слідчим - 654,86 грн, надбавка за виконання особливо важливої роботи - 2128,29 грн, щомісячна премія - 3724,51 грн, індексація по ПКМУ № 526 - 141,73 грн, відпустка щорічна - 12266,10 грн, матеріальна допомога на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань - 46396,80 грн, оплата по середньому (відрядження) (03.03 - 05.03) - 3394,89 грн;

у квітні 2020 року (відпрацьовано 21 робочий день): оклад - 5730,00 грн, надбавка за вислугу років прокурорам і слідчим - 1719,00 грн, надбавка за виконання особливо важливої роботи - 5586,75 грн, щомісячна премія - 9776,81 грн, індексація по ПКМУ № 526 - 372,05 грн;

у травні 2020 року (відпрацьовано 2 робочих дні): оклад - 603,16 грн, надбавка за вислугу років прокурорам і слідчим - 180,95 грн, надбавка за виконання особливо важливої роботи - 588,08 грн, щомісячна премія - 1029,14 грн, індексація по ПКМУ № 526 - 39,16 грн, компенсація невикористаної відпустки - 67194,66 грн (арк. спр. 59).

Сторонами визнається та обставина, що посадовий оклад позивачки у спірний період складав 5730,00 грн.

Позивачка, не погодившись з діями відповідача щодо нарахування їй з 26.03.2020 по 05.05.2020 заробітної плати з місячного посадового окладу у розмірі 5730,00 грн, а не у розмірі, визначеному статтею 81 Закону України «Про прокуратуру», звернулась до суду з адміністративним позовом.

Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 81 Закону України «Про прокуратуру» від 4 жовтня 2014 року № 1697-VII (далі - Закон № 1697), заробітна плата прокурора регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок за:

1) вислугу років;

2) виконання обов`язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством.

Преміювання прокурорів здійснюється в порядку, затвердженому Генеральним прокурором, за результатами оцінювання якості їх роботи за календарний рік у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці.

Розмір щорічної премії прокурора не може становити більше 30 відсотків розміру суми його посадового окладу, отриманої ним за відповідний календарний рік.

Посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

З 01.01.2021 посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становить 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, а з 01.01.2022 - 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Прокурорам виплачується щомісячна надбавка за вислугу років у розмірах: за наявності стажу роботи понад один рік - 10 відсотків, понад 3 роки - 15 відсотків, понад 5 років - 18 відсотків, понад 10 років - 20 відсотків, понад 15 років - 25 відсотків, понад 20 років - 30 відсотків, понад 25 років - 40 відсотків, понад 30 років - 45 відсотків, понад 35 років - 50 відсотків посадового окладу.

Порядок виплати щомісячної надбавки за вислугу років прокурорам затверджується Кабінетом Міністрів України.

Фінансування оплати праці прокурорів здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Судом установлено, що обраховуючи заробітну плату позивачки у спірний період, відповідач взяв за основу розмір місячного посадового окладу в сумі 5730,00 грн, встановленого постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 31.05.2012 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури», а не статтею 81 Закону України «Про прокуратуру», посилаючись при цьому на норму абзацу третього пункту 3 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України від 19.09.2019 № 113-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури».

Так, 19.09.2019 прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» (далі - Закон № 113).

Відповідно до норми абзацу третього пункту 3 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113, за прокурорами та керівниками регіональних, місцевих і військових прокуратур, прокурорами і керівниками структурних підрозділів Генеральної прокуратури України зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури. На зазначений період оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури.

Пунктом 7 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113 встановлено, що прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом.

Суд зазначає, що суть спору полягає у тому, чи є правомірним нарахування заробітної плати позивача, виходячи із розміру посадового окладу, встановленого постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 31.05.2012, а не статтею 81 Закону України «Про прокуратуру».

Так, статтею 81 Закону України «Про прокуратуру», який набрав чинності з 15 липня 2015 року, визначено заробітну плату прокурора.

Водночас, пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» та пунктом 11 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» було передбачено, що норми положень статті 81 Закону України «Про прокуратуру» у 2015 та 2016 роках застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного бюджету.

Разом з цим, Законом України від 28.12.2014 № 79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» внесено зміни до Бюджетного кодексу України, зокрема розділ VI «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено пунктом 26, яким, серед іншого, встановлено, що норми і положення статті 81, пунктів 13, 14 розділу XIII «Перехідні положення» Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII «Про прокуратуру» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного бюджету.

Умови оплати праці працівників органів прокуратури визначено постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури».

Дійсно, Рішенням Конституційного Суду України від 26 березня 2020 року № 6-р(ІІ)2020 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Виходячи з такого рішення Конституційного Суду України, позивачка вважала наявним у неї право з 26.03.2020 на обрахунок розміру свого посадового окладу як прокурора в розмірах, визначених статтею 81 Закону № 1697.

Однак, оплата праці прокурорів регіональної прокуратури з 26.03.2020 по 10.09.2020 правомірно здійснювалась згідно з Постановою № 505 у зв`язку з наступним.

Законом України від 19.09.2019 № 113-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» (далі - Закон № 113), який набрав чинності 25.09.2019, створено підґрунтя для реформування системи органів прокуратури. Так, у частині першій статті 7 Закону України «Про прокуратуру» слова «регіональні» замінено на «обласні». Статтею 15 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції Закону № 113) визначено виключний перелік посад в Офісі Генерального прокурора, обласних та окружних прокуратурах.

Пунктом 4 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 113 регламентовано, що день початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур визначається рішеннями Генерального прокурора стосовно Офісу Генерального прокурора, усіх обласних прокуратур, усіх окружних прокуратур. Вказані рішення публікуються у газеті «Голос України». Згідно з абзацом 3 пункту 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 113 за прокурорами регіональних прокуратур зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури. На зазначений період оплата праці працівників регіональних прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури (на сьогодні - Постанова № 505, із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 657 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури»).

Оскільки зазначені норми Закону № 113 не визнано неконституційними, оплата праці прокурорів регіональних прокуратур з 26.03.2020 продовжувала здійснюватися згідно з постановою Кабінету Міністрів України з питань оплати праці працівників органів прокуратури, а саме Постановою № 505.

З огляду на викладене, оплата праці прокурорів обласних прокуратур почала здійснюватися з дня початку їх роботи, а саме з 11.09.2020. Так, наказом Генерального прокурора від 08.09.2020 № 414 днем початку роботи обласних прокуратур визначено 11 вересня 2020 року.

Проте, наказом прокурора області від 30.04.2020 № 522к позивачку звільнено з посади прокурора відділу ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань та інформаційно-аналітичної роботи прокуратури Луганської області на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» з 05 травня 2020 року.

Отже, враховуючи викладене та з урахування того, що ОСОБА_1 працювала в прокуратурі Луганської області та займала посаду прокурора відділу регіональної прокуратури, не була працівником обласної прокуратури, для здійснення перерахунку заробітної плати відповідно до статті 81 Закону України «Про прокуратуру» як для працівників обласних прокуратур, за час роботи в органах прокуратури немає підстав.

Посилання позивача на те, що вищезазначене рішення Конституційного Суду України має вплив на вирішення даної справи, оскільки у своєму рішенні цей Суд надав оцінку правомірності застосування постанов Кабінету Міністрів України щодо заробітної плати прокурора, не беруться до уваги з огляду на те, що на час спірних правовідносин питання оплати праці прокурорів регіональних прокуратур не було врегульовано статтею 81 Закону України «Про прокуратуру». При цьому саме Законом № 113 (не визнаним неконституційним) питання оплати їх праці прямо врегульовано посиланням на відповідну постанову КМУ.

За встановлених в цій справі обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, оскільки в межах даної адміністративної справи основні (суттєві) аргументи позовної заяви є необґрунтованими, а відповідач як суб`єкти владних повноважень, на якого частиною другою статті 77 КАС України покладено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, довів суду правомірність оскаржених дій, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю.

За позовними вимогами, заявленими у позовній заяві, позивачка звільнена від сплати судового збору відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

У зв`язку з цим питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.

Керуючись статтями 2, 3, 5, 9, 77, 90, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Луганської обласної прокуратури про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 11 жовтня 2021 року.

Суддя І.О. Свергун