Справа № 138/1919/21
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2021-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 138/1919/21

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Київська Т.Б.

Суддя-доповідач - Сапальова Т.В.

06 жовтня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Ватаманюка Р.В. Капустинського М.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 20 серпня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІСРПП Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта Левадного Руслана, Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

в червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з адміністративним позовом до ІСРПП Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта Левадного Руслана, Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про визнання протиправними дій старшого лейтенанта Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області Левадного Руслана; скасування постанови старшого лейтенанта Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області Левадного Руслана серії БАБ №960500 від 17.06.2021про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.121 КУпАП.

Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 20 серпня 2021 року залишено без змін постанову серії БАБ №960500 від 17.06.2021, а в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає про те, що 17.06.2021 він прямував на СТО в смт Чернівці Вінницької області для проходження технічного контролю, де його чекала донька, яка є власницею автомобіля, що підтверджується талоном про проходження технічного контролю ВС319338. При цьому апелянт стверджує, що відповідач не надав доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови. Крім того, позивач вказує на те, що оскаржувана постанова винесена в нічний час, чим порушено його конституційні права. Апелянт також стверджує, що його автомобіль не підлягає обов`язковому технічному контролю.

Відзиви відповідачів на апеляційну скаргу на адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду не надходили, що відповідно до ч.4 ст.304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Сторони повноважних представників в судове засідання не направили, хоча повідомлялися про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії БАБ №960500 17.06.2021 о 05 год. 25 хв. на автомобільній дорозі Вінницької області м. Могилів-Подільський по вул. Незалежності водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Fiat Doblo», д.н.з. НОМЕР_1 , який не пройшов обов`язковий технічний контроль, але підлягає обов`язковому проходженню, чим порушив п. 31.3 (б) ПДР.

Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом у даній справі.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення або вчинення відповідачем протиправних дій при винесенні оскаржуваної постанови.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті заявлених позовних вимог, виходячи з наступного.

Обов`язки учасників дорожнього руху, а також підстави та порядок притягнення до відповідальності за їх порушення передбачені Законом України "Про дорожній рух", Правилами дорожнього руху (далі - ПДР) та Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Згідно зі ст.14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII (далі - Закон №3353-XII в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваної постанови) учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до ч.1 ст.35 Закону № 3353-XII транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

Згідно з ч.2 ст. 35 Закону №3353-XII обов`язковому технічному контролю не підлягають:

1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;

2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України "Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України";

Ч.7 ст.35 Закону № 3353-XII передбачено, що періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить:

- для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажних автомобілів (незалежно від форми власності) вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки;

- для вантажних автомобілів вантажопідйомністю більше 3,5 тонни, причепів до них та таксі незалежно від строку експлуатації - щороку;

- для автобусів та спеціалізованих транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, незалежно від строку експлуатації - двічі на рік.

Відповідно до п.31.3 "б" ПДР забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Ч.3 ст.121 КУпАП передбачено, що керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.121 КУпАП у разі одночасного підтвердження наступних обставин:

1) керування транспортним засобом, який підлягає обов`язковому технічному контролю;

2) обов`язковий технічний контроль такого транспортного засобу своєчасно не проведено.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 (а.с.11) автомобіль марки "Fiat Doblo", номерний знак НОМЕР_1 , тип - спеціалізований вантажний, спеціальний фургон малотоннажний В, рік випуску - 2005, зареєстрований 26.02.2020, власник ОСОБА_2 , повна маса 1935 кг. (а.с.11)

Таким чином, автомобіль марки "Fiat Doblo", д.н.з. НОМЕР_1 , є вантажним автомобілем вантажопідйомністю до 3,5 тонни зі строком експлуатації більше двох років.

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що автомобіль, яким керував позивач, підлягає обов`язковому періодичному технічному контролю кожні два роки відповідно до положень ч. 7 статті 35 Закону №3353-XII.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає про те, що власником вказаного автомобіля є його донька ОСОБА_2 .

Водночас, ст. 36 Закону №3353-XII передбачено, що власники транспортних засобів або особи, які їх експлуатують, зобов`язані забезпечувати своєчасне і в повному обсязі проведення робіт по їх технічному обслуговуванню і ремонту згідно з нормативами, встановленими виробниками відповідних транспортних засобів.

Таким чином, позивач як особа, яка керує транспортним засобом, також несе відповідальність за своєчасне проведення його технічного контролю, тому доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Згідно з матеріалами справи разом з клопотанням від 06.07.2021 та апеляційною скаргою позивач подав талон ВС319338 (а.с.16, 50).

Ч.1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ч.8 ст. 35 Закону № 3353-XII на кожний транспортний засіб, що пройшов обов`язковий технічний контроль і визнаний технічно справним, суб`єкт проведення обов`язкового технічного контролю складає протокол перевірки його технічного стану, який видається водію транспортного засобу. У протоколі зазначається строк чергового проходження обов`язкового технічного контролю транспортного засобу відповідно до періодичності проходження, встановленої частиною восьмою цієї статті.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2012 року № 137 затверджено технічний опис та зразок протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу.

З урахуванням вищенаведеного доказом проходження обов`язкового технічного контролю ТЗ є протокол перевірки його технічного стану за формою, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2012 року № 137, в якому міститься інформація, передбачена ч.8 ст. 35 Закону № 3353-XII.

Водночас, надана позивачем копія талону не відповідає вказаній вище формі, а отже не є доказом проходження обов`язкового технічного контролю ТЗ.

Крім того, згідно з доводами позовної заяви та апеляційної скарги ОСОБА_1 не заперечує той факт, що на момент його зупинки відповідачем, автомобіль марки "Fiat Doblo", д.н.з. НОМЕР_1 , не пройшов обов`язковий технічний контроль. Натомість позивач зазначає, що чекав приїзду доньки, яка є власником ТЗ, для проходження обов`язкового технічного контролю і на момент прийняття оскаржуваної постанови прямував на СТО в інший населений пункт, оскільки у Могилів-Подільському була черга.

Разом з тим, п.31.3 "б" ПДР забороняє експлуатацію ТЗ, які не пройшли обов`язковий технічний контроль, тому ОСОБА_1 не мав права їхати на автомобілі марки "Fiat Doblo", д.н.з. НОМЕР_1 , в інший населений пункт.

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивача обґрунтовано притягнуто до адміністративної відповідальності відповідно до ч.3 ст.121 КУпАП за порушення п.31.3 "б" ПДР.

В апеляційній скарзі позивач зазначає про те, що розгляд справи не відбувався, оскільки поліцейський виніс постанову, а усні клопотання про перенесення розгляду справи та залучення адвоката були проігноровані.

Згідно з ч.1 ст.276 КУпАП України справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Частинами 2, 4 статті 258 КУпАП встановлено, що у разі вчинення адміністративний правопорушень, розгляд, яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, протокол не складається. У випадках, передбачених ч.ч.1, 2 цієї статті, уповноваженими органами на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 КУпАП.

Отже, у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в КУпАП.

При цьому можливість реалізації особою своїх прав на користування юридичною допомогою адвоката, участь у розгляді справи, надання пояснень та подання доказів на спростування наявності складу правопорушення передбачена також шляхом оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення до суду.

Зважаючи на вищенаведене та особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, доводи апеляційної скарги про те, що відповідач відмовив у задоволенні клопотань про перенесення розгляду справи та залучення адвоката, є необґрунтованими.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 також зазначає про те, що відповідач протиправно розглянув справу в нічний час.

Водночас, колегія суддів вважає такі доводи позивача необґрунтованими, оскільки розгляд справи про адміністративне правопорушення та прийняття оскаржуваної постанови здійснювалося у той час доби, коли зафіксовано порушення позивачем п.31.3 "б" ПДР.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 20 серпня 2021 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 20 серпня 2021 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення відповідно до ч.1 ст.272 КАС України.

Відповідно до ч.3 ст.272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Ватаманюк Р.В. Капустинський М.М.