Справа № 640/10075/20
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2021-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2021 року м. Київ № 640/10075/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Добрянської Я.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 24.01.2020р. № .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що висновки акту перевірки про не нарахування податкових зобов`язань по операціях з придбання товарів, що не використовуються в оподатковуваних операціях та не проведення реєстрації податкових накладнихє помилковими, а відтак податкове повідомлення-рішення винесене на підставі таких висновків підлягає скасуванню.

Відповідачем подано відзив на адміністративний позов в якому зазначає, що під час прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення діяв у межах повноважень, у порядку та в спосіб встановлений Конституцією та законами України, а відтак відсутні підстави для скасування такого рішення та задоволення позовних вимог.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до наказу Головного управління ДФС у м. Києві від 23.08.2019р. № 11798 проведено документальну планову виїзну перевірку позивача щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2018, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011р. по 31.12.2018р.

За результатом проведеної перевірки складено акт від 30.09.2019р. № 182/26-15-42-04-30- «Про результати документальноїпланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2018, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011р. по 31.12.2018р.» у висновках якого зазначено, що перевіркою встановлено порушення позивачем, серед іншого:

- п. 198.5 ст. 198, п. 200.1 п. 200.2 ст. 200 ПК України - занижено податкові зобов`язання з ПДВ, що підлягають сплаті до бюджету на суму 46 114 грн в т.ч. за січень 2016 - 799 грн, лютий 2016 - 1 287 грн, березень 2016 - 549 грн, квітень 2016 - 1 612 грн, травень 2016 - 750 грн, червень 2016 - 1 499 грн, липень 2016 - 1 324 грн, серпень 2016 - 1 091 грн, вересень 2016 - 1 091 грн, жовтень 2016 - 1 882 грн, листопад 2016 - 1 882 грн, січень 2017 - 2 003 грн, лютий 2017 - 1 183 грн, березень 2017 - 1 699 грн, травень 2017 - 1 287 грн, липень 2017 -1 274 грн, серпень 2017 - 3 162 грн, жовтень 2017 - 4 715 грн, грудень - 4 182 грн, березень 2018 -2 874 грн, травень 2018 - 1 958 грн, липень 2018 - 4 290 грн, серпень 2018 - 1 008 грн, листопад 2018 - 2 713 грн.

Завищено від`ємне значення ПДВ: січень 2017 - 1 183 грн., червень 2018 - 2 374 грн, жовтень 2018 - 1 135 грн.

- п. 198.5 ст. 198, п. 201.1 ст. 201 ПК України, не виписано та не зареєстровано податкові накладні в ЄРПН на загальну суму ПДВ 46 114 грн., в т.ч. за січень 2016 - 799 грн., лютий 2016 - 1287 грн., березень 2016 - 549 грн, квітень 2016 - 1 612 грн, травень 2016 - 750 грн, червень 2016 - 1 499 грн, липень 2016 - 1 324 грн, серпень 2016 - 1 091 грн, вересень 2016 - 1 091 грн, жовтень 2016 - 1 882 грн, листопад 2016 - 1 882 грн, січень 2017 - 2 003 грн, лютий 2017 - 1 183 грн, березень 2017 - 1 699 грн, травень 2017 - 1 287 грн, липень 2017 - 1 274 грн, серпень 2017 - 3 162 грн, жовтень 2017 - 4 715 грн, грудень - 4 182 грн, березень 2018 - 2 874 грн, травень 2018 - 1 958 грн, червень 2018 - 2 374 грн., липень 2018 - 1 916 грн, серпень 2018 - 1 008 грн., жовтень 2018 - 1 135 грн., листопад 2018 - 1 578 грн.

На підставі висновків вищезазначеного акту перевірки відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення:

- № від 29.10.2019, згідно з яким ФОП ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «Військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» на суму 9 789,65 грн., у тому числі за основним платежем у розмірі 7 831,72 грн. та за штрафними санкціями у розмірі 1957,93 грн.;

- № від 29.10.2019, згідно з яким ФОП ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів» на суму 45 140,00 грн., у тому числі за основним платежем у розмірі 36112,00 грн. та за штрафними санкціями у розмірі 9028,00 грн.;

- № від 29.10.2019, згідно з яким збільшено суму грошового зобов`язан;н;я за платежем «Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» на загальну суму 117 475,87 грн., у тому числі за податковим зобов`язанням - 93 980,70 грн., за штрафними санкціями - 23 495,17 грн.

- № від 29.10.2019, яким за відсутність реєстрації податкових накладних застосовано штраф у розмірі 50% у сумі 18056,00 грн. (36112,00 грн. * 50%).

22.11.2019р. позивачем на вказані податкові повідомлення-рішення подано скарги № 3/11-19, № 4/11-19, № 5/11-19, № 7/11-19 до ДПС України, які рішеннями від 20.01.2020р. № 2293/6/99-00-08-05-05-06, від 17.01.2020 № 2142/6/99-00-08-05-04-06 залишені без задоволення.

Позивачем оскаржено вказані податкові повідомлення рішення до суду.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.04.2021р. у справі № 640/4149/20 залишеним в силі постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2021р. адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві № від 29.10.2019р., № від 29.10.2019р., № від 29.10.2019р., № від 29.10.2019р.

Водночас, 24.01.2020р. відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким згідно з п.п. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54, на підставі акта перевірки від 30.09.2019р. № 182/26-15-42-04-30- та/або за даними Єдиного реєстру податкових накладних встановлено відсутність реєстрації протягом граничного строку передбаченого абзацом 2 п. 120-1.2 ст. 120-1 ПК України, податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних на суму ПДВ 36 112, 00 грн. після отримання податкового повідомлення-рішення від 29.10.2019р. № та застосовано штраф у розмірі 50 % у сумі 18 056, 00 грн.

Позивач вважаючи податкове повідомлення-рішення від 24.01.2020р. № прийняте ГУ ДПС у м. Києві протиправним, звернувся до суду для захисту своїх прав та законних інтересів.

Дослідивши наявні у справі докази, проаналізувавши матеріали справи та норми чинного законодавства, ознайомившись із доводами представників сторін суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України (далі - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до п.14.1.36 п. 14.1. ст.14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Закон України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-ХIV (у редакції, чинній на момент виникнення правовідносин, далі - Закон № 996-ХIV) визначає правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні.

Відповідно до статті 1 Закону № 996-ХIV первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, у той час як під господарською операцією розуміється дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

При цьому за змістом статті 9 Закону № 996-ХIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Склад витрат і порядок їх визначення закріплений у ст. 138 Податкового кодексу України. Зокрема, за змістом норми пп. 138.1.1 п.138.1 ст.138 Податкового кодексу України витрати операційної діяльності включають в себе собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об`єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Абзацом 1 п.138.2 ст.138 Податкового кодексу України встановлено, що витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому, пп.139.1.9 п.139.1 ст. 139 Податкового кодексу України визначено, що не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Так, з акта перевірки вбачається, що у перевіряємому періоді ФОП ОСОБА_1 , перебуваючи на загальній системі оподаткування, обліку та звітності, фактично здійснював технічне обслуговування, ремонт, монтаж, виробництво та реалізацію холодильного обладнання. За результатами перевірки правильності відображення вартості витрат безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів ФОП ОСОБА_1 встановлено їх завищення в загальній сумі 522115,00 грн., в т.ч: за 2016р. - 259490,02 грн., за 2017р. - 143137,99 грн., за 2018р.- 119486,99 грн.

При цому, відповідч наголошує, що вказане завищення виникло за рахунок включення до складу витрат:

- документально не підтверджених витрат, а саме, вартості товарно-матеріальних цінностей (далі - ТМЦ) у сумі 241 408,91 грн., придбання яких не встановлено в відповідних звітних періодах, та відсутніх в залишках ТМЦ станом на 01.01.2016 (2016 рік-180 055,60 грн., 2017рік- 50 515,39 грн., 2018 рік -10 837,92 грн.);

- вартості придбаного палива (бензин, дизельне паливо) у сумі 220 266,00 грн. (в 2016р. - 79 434,42 грн., 2017р. -76 615,84 грн., 2018р. - 64 215,74 грн.);

Одночасно, в акті перевірки зазначено, що на підтвердження понесених витрат на паливо, ФОП ОСОБА_1 до перевірки надано подорожні листи на автомобілі ГАЗ 22171(пасажирський легковий) і SКОDА ОСТАVІА (легковий). При цьому, в подорожніх листах, відсутня інформація щодо здійснених поїздок по перевезенню ТМЦ, в межах господарської діяльності, зокрема, маршрутів перевезень, кілометражу кожного окремого перевезення, на підставі якої здійснювались підприємцем розрахунки фактичних витрат палива, витраченого на здійснення зазначених перевезень. ФОП ОСОБА_1 не надані до перевірки товарно-транспортні накладні, відповідно відсутня інформація щодо транспортування продукції від постачальника до покупця або навпаки, тому неможливо провести розрахунок витраченого палива в межах господарської діяльності.

На підставі вищевикладеного контролюючий орган прийшов до висновку, що позивачем документально не підтверджено використання палива та автомобілів ГАЗ 22171 (пасажирський легковий), SКОDА ОСТАVІА (легковий) в межах господарської діяльності.

Враховуючи зазначене, перевіркою встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 вимог п. 177.2, п. 177.4 ст.177, пп. 1.2, 1.3 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних Положень Податкового кодексу України в частині заниження чистого доходу всього на суму 522 115 грн., та, як наслідок, донараховано податок на доходи фізичних осіб, який сплачується фізичними особами за результатами річного декларування за перевіряємий період у загальній сумі 93 980,70 грн. та військового збору на суму 7 831,72 гривень. Крім того, в ході проведення перевірки встановлено заниження задекларованих ФОП ОСОБА_1 показників у податкових деклараціях з податку на додану вартість (далі - ПДВ), в зв`язку з не включенням підприємцем до податкових зобов`язань з ПДВ суму по операціях з придбання товарів, що не використовуються в оподатковуваних операціях в межах господарської діяльності платника (дизельне паливо, бензин). Актом констатовано порушення ФОП ОСОБА_1 вимог п. 185.1 ст.185, п. 189.1 ст.189, п.198.5 ст.198 ПКУ в частині заниження податкового зобов`язання з ПДВ за період січень 2016 року по листопад 2018 року на загальну суму 46 114 гривень.

Однак, судовим рішенням від 20.04.2021р. у справі № 640/4149/20 залишеним в силі постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2021р. встановлено, що при здійсненні власної господарської діяльності пов`язаної з ремонтом і технічним обслуговуванням машин і устаткування промислового призначення, ФОП ОСОБА_1 використовував вказані транспортні засоби, для яких і купував пальне, а відтак кошти за придбане пальне позивачем правомірно були віднесені до витрат у відповідності з п.п. 177.4.1 п. 177.4 Податкового кодексу України. Наведене вище у своїй сукупності свідчить, що придбання позивачем пального здійснювалось виключно з метою його використання у власній господарській діяльності, за наслідком чого ФОП ОСОБА_1 правомірно списував витрати на пальне у бухгалтерському обліку.

Поряд із цим, суд в рішенні від 20.04.2021р. у справі № 640/4149/20 зазначив, з огляду на той факт, що оскільки пальне придбане ФОП ОСОБА_1 у період з 29.01.2016 по 27.11.2018 на загальну суму 64 215,25 грн. було використано у власній господарській діяльності, у позивача відсутній обов`язок щодо виписування та реєстрації відповідних податкових накладних. Як наслідок відсутня і відповідальність платника податку, передбачена пунктом 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України.

На підставі вищевикладеного, рішенням Окружного адміністративного суду від 20.04.2021р. у справі № 640/4149/20, податкове повідомлення-рішення від 29.10.2019р. № визнано протиправним та скасовано.

При, надаючи правову оцінку податковому повідомленню-рішенню Головного управління ДПС у м. Києві від 24.01.2020р. № , суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до п. 198.5 с. 198 ПК України, Платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

Згідно з п. 120-1.2 ст.120-1 ПК України, відсутність реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 20-1 цього Кодексу, податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в ЄРПН (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою), що зазначена у податковому повідомленні-рішенні, складеному за результатами перевірки контролюючого органу, - тягне за собою накладення на платника податку штрафу в розмірі 50 відсотків суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зазначеної у такій податковій накладній та/або розрахунку коригування до податкової накладної або від суми податку на додану вартість, нарахованого за операцією з постачання товарів/послуг, якщо податкову накладну на таку операцію не складено.

Як вбачається з оскаржуваного позивачем в межах розгляду цієї справи податкового повідомлення-рішення підставою для його прийняття слугували висновки ГУ ДПС у м. Києві викладені в акті перевірки від 30.09.2019р. № 182/26-15-42-04-30- та невиконання позивачем податкового повідомлення-рішення від 29.10.2019р. № прийнятого на підставі висновків такого акта.

При цьому, яке як встановлено судом вище податкове повідомлення-рішення від 29.10.2019р. № скасовано рішенням суду яке набрало законної сили.

Таким чином, оскільки під час судового розгляду справи № 640/4149/20 встановлено відсутність обов`язку позивача щодо виписування та реєстрації відповідних податкових накладних, суд приходить до висновку про те, що порушення позивачем вимог статті 201 КАС України не знайшло свого підтвердження, тому і застосування штрафних санкцій на підставі статті 120-1 ПК України є безпідставним.

Вищевикладене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною в постанові від 21.07.2021р. у справі № 520/14428/19, адміністративне провадження № К/9901/31507/20 та від 03.08.2021р. у справі №640/9753/20, адміністративне провадження №К/9901/21449/21.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. 77, 139, 242, 243, 251, 255 КАС України, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 24.01.2020р. № .

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 55 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Я.І. Добрянська