Справа № 200/7790/21
Суддя: Аляб'єв І.Г.
Дата ухвалення: 2021-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2021 р. Справа№200/7790/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Аляб`єва І.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження (за правилами загального позовного провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради, у якій просить суд:

- визнати протиправними та незаконними дії відповідача щодо відмови ОСОБА_1 у наданні статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни і видачі «Посвідчення члена сім`ї загиблого»;

- зобов`язати відповідача відповідно до п.1 ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту» надати ОСОБА_1 статус особи, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту» як члену сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни і видати «посвідчення члена сім`ї загиблого»;

- стягнути з відповідача витрати зі сплати судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що її чоловік був учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Тому вважає, що на неї розповсюджується дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Позивачка звернулася до відповідача із заявою про члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни і видачі «Посвідчення члена сім`ї загиблого». Однак у наданні такого статусу їй було відмовлено у зв`язку з тим, що відсутні правові підстави для встановлення статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана згідно п.1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Ухвалою суду від 29.06.2021 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 21.07.2021.

Ухвалою суду від 21.07.2021 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, розгляд справи відкладено на 27.08.2021.

Ухвалою суду від 27.08.2021 закрито підготовче засідання, розгляд справи по суті призначено на 08.09.2021.

08.09.2021 розгляд справи відкладено на 22.09.2021.

16.07.2021 від представник відповідача на адресу суду надійшов відзив, у якому просить відмовити у задоволені позову, аргументуючи тим, що відмова у наданні позивачці статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни і видачі «Посвідчення члена сім`ї загиблого» була правомірна, оскільки смерть ОСОБА_2 настала не з підстав, визначених у п. 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Представники сторін до судового засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі.

Відповідно до частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Дослідивши докази, що містяться у матеріалах справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_2 є особою, якому встановлено 3 групу інвалідності, у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданого 15.03.1999, яким надано право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 11.04.2017 серії НОМЕР_2 . (а.с.13)

Відповідно до експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МВС України від 12.07.2017 №4597 встановлено, що причиною смерті ОСОБА_2 є захворювання, що призвело до смерті, пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.(а.с.12)

ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 16.06.1973 та не оспорюється відповідачем.(а.с.17)

Позивачка звернулася до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради з заявою від 24.05.2021 про встановлення статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни і видати «посвідчення члена сім`ї загиблого».

Листом Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради від 28.05.2021 №56-33-34024-56.1 повідомило, що позивачці відмовлено у встановленні зазначеного статусу на підставі вимог п. 1 ст. 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії соціального захисту".

Не погодившись із фактичною відмовою у встановленні, як дружині померлого ліквідатора аварії на Чорнобильській АЕС, статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни позивачка звернулась до суду із даним позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них визначений Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 №3551-XII (далі - Закон №3551-XII, в редакцій, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 1 Закону №3551-XII, закон спрямований на захист ветеранів війни шляхом: створення належних умов для підтримання здоров`я й активного довголіття; організації соціального та інших видів обслуговування, зміцнення матеріально-технічної бази створених для цієї мети закладів і служб та підготовки відповідних спеціалістів; виконання цільових програм соціального і правового захисту ветеранів війни; надання пільг, переваг та соціальних гарантій у процесі трудової діяльності відповідно до професійної підготовки і з урахуванням стану здоров`я.

Відповідно до пункту другого частини 2 статті 7 Закону №3551 до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа, зокрема, осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ і органів Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України та інших військових формувань, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання службових обов`язків, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами

Відповідно до п. 1 частини 1 статті 10 Закону №3551 чинність цього Закону поширюється на сім`ї військовослужбовців, партизанів, підпільників, учасників бойових дій на території інших держав, прирівняних до них осіб, зазначених у статтях 6 і 7 цього Закону, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби чи на території інших держав під час воєнних дій та конфліктів;

Зміст доводів відповідача зводиться до того, що право на статус, передбачений статтею 10 Закону № 3551, мають сім`ї не всіх осіб, передбачених статтями 6 і 7 Закону № 3551, а лише тих, хто: загинув (пропали безвісти) або помер внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби чи на території інших держав під час воєнних дій та конфліктів.

Таким чином, позиція позивача ґрунтується на лексичному тлумаченні статті 10 закону № 3551, а саме: словосполучення «під час воєнних дій та конфліктів» відповідач пов`язує не тільки із словосполученням «на території інших держав», а також із словосполученням «внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби».

Оскільки позивач помер внаслідок захворювання, одержаного в період проходження військової служби, проте не під час воєнних дій та конфліктів, відповідач вважає, що на його сім`ю пільги не розповсюджуються.

Суд вважає таке тлумачення статті 10 Закону № 3551 помилковим. Сполучник «чи» у наведеній статті дає підстави стверджувати, що словосполучення «під час воєнних дій та конфліктів» стосується виключно осіб, які померли внаслідок захворювання, отриманого на території інших держав під час воєнних дій та конфліктів.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади й органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно вищевказаних висновків суд вважає, що відповідачем не було доведено правомірності позиції, викладеної в Листі від 28.05.2021, а тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачкою при пред`явленні адміністративного позову сплачений судовий збір у розмірі 908 грн. відповідно до квитанції від 32908252.

Таким чином, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у зазначеному розмірі підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради на користь позивача.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради (, місцезнаходження: 87555, Донецька область, м.Маріуполь, пр. Миру, 70) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради (, місцезнаходження: 87555, Донецька область, м.Маріуполь, пр. Миру, 70) щодо відмови ОСОБА_1 у наданні статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни і видачі «Посвідчення члена сім`ї загиблого».

Зобов`язати Департамент соціального захисту населення Маріупольської міської ради (, місцезнаходження: 87555, Донецька область, м.Маріуполь, пр. Миру, 70) відповідно до п.1 ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту» надати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) статус особи, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту» як члену сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни і видати «посвідчення члена сім`ї загиблого».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради (, місцезнаходження: 87555, Донецька область, м.Маріуполь, пр. Миру, 70) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне рішення судом складено 07 жовтня 2021 року.

Суддя І.Г. Аляб`єв