Справа № 300/1247/21
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2021-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"08" жовтня 2021 р. справа № 300/1247/21
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Біньковської Н.В.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій,-
ВСТАНОВИВ:
Осадчук А.В., в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 відповідно до змісту якої просить: визнати протиправною бездіяльність щодо не нарахування та невиплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період з 04.01.2016 по 03.01.2019, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 03.01.2019; зобов`язати нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період з 04.01.2016 по 03.01.2019, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 03.01.2019.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем в порушення ст.16-2 Закону України Про відпустки, п.12 ч.1 ст.12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, п.п.8, 14, 17-19 ст.10-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, п.п.3, 5-6 розділу ХХХІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, протиправно при звільненні позивача з військової служби в запас Збройних Сил України не проведено усіх необхідних розрахунків, зокрема щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткових відпусток, передбачених п.12 ч.1 ст.12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, за період з 04.01.2016 по 03.01.2019.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду в справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження.
На поштову адресу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від Військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач стосовно задоволення позову заперечує. Зазначає, що пункт 19 статті 10 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей забороняє додаткові відпустки військовослужбовців під час особливого періоду. Зауважує, що стаття 24 Закону України «Про відпустки» передбачає виплату грошової компенсації за невикористані дні основної відпустки та додаткової відпустки працівникам, які мають дітей та повнолітню дитину особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А І групи, а виплата грошової компенсації за невикористані дні за іншими видами додаткових відпусток вказаною статтею не передбачена. Також зазначає, що станом на момент прийняття наказу про його виключення зі списків особового складу, позивач погодив проведення із ним усіх необхідних розрахунків (а.с.37).
Позивач скористався правом подання відповіді на відзив в якій не погоджується із доводами відповідача з підстав, аналогічних позовній заяві (а.с. 42).
Заяв про розгляд справи з викликом сторін суду не надходило. У відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.
Розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши в сукупності письмові докази, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 29.12.2018 №220-РС звільнений з військової служби у запас відповідно до пункту а (у зв`язку із закінченням строку контракту) ч.5 ст.26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 03.01.2019 №2 з 03.01.2019 позивач виключений зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення і направлений для зарахування на військовий облік до Івано-Франківського МВК (а.с.16).
Позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-учасників бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 07.05.2015 (а.с.6).
15.03.2021 представник позивача звернулася до відповідача із запитом про надання інформації щодо виплати позивачу станом на 15.03.2021 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 07.05.2015 по 03.01.2019, виходячи із грошового забезпечення станом на день звільнення 03.01.2019 (а.с.17).
24.03.2021 відповідач, за наслідками розгляду заяви надав відповідь за №178 в якій повідомив, що у Військової частини НОМЕР_1 відсутня заборгованість по індексації грошового забезпечення, як і по будь-яким іншим видам грошового забезпечення, а відповідно і відсутні підстави для нарахування та виплати відповідачем будь-яких видів або складових грошового забезпечення ОСОБА_1 (а.с.18).
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (надалі також - Закон № 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Згідно із пунктом 12 частини 1 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (надалі також - Закон № 3551-ХІІ) учасникам бойових дій надаються такі пільги, як використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.
Статтею 4 Закону України «Про відпустки» (надалі також - Закон № 504/96-ВР) передбачено такі види щорічних відпусток: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу зі шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.
Відповідно до статті 16-2 Закону № 504/96-ВР учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особам, реабілітованим відповідно до Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років», із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка зі збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.
Згідно з пунктом 8 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (надалі також Закон №2011-ХІІ) військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України «Про відпустки». Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України. У разі якщо Законом України «Про відпустки» або іншими законами України передбачено надання додаткових відпусток без збереження заробітної плати, такі відпустки військовослужбовцям надаються без збереження грошового забезпечення.
Абзацом третім пункту 14 статті 10-1 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.
Отже, враховуючи вищенаведені положення законодавства, суд дійшов до висновку, що у випадку звільнення військовослужбовців з військової служби їм повинна виплачуватись компенсація за всі невикористані ними дні щорічної відпустки, в тому числі за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону № 504/96-ВР та пунктом 12 частини першої статті 12 Закону № 3551-ХІІ.
При цьому суд зазначає, що в особливий період з моменту оголошення мобілізації припиняється надання військовослужбовцям інших видів відпусток, в тому числі додаткової соціальної відпуски. Однак Законом № 2011-XII не встановлено припинення виплати компенсації за невикористані частини додаткової соціальної відпустки, право на яку позивач набув за період проходження ним військової служби.
Водночас у разі невикористання додаткової соціальної відпуски протягом календарного року, в якому у особи виникає право на таку відпустку, додаткова соціальна відпустка переноситься на інший період, тобто особа не втрачає самого права на надану їй чинним законодавством України соціальну гарантію, яке може бути реалізовано в один із таких двох способів: 1) безпосереднє надання особі відпустки після закінчення особливого періоду, який може тривати невизначений термін; 2) грошова компенсація відпустки особі.
Отже, припинення надання військовослужбовцям додаткових відпусток (відповідно до пункту 19 статті 10-1 Закону 2011-ХІІ у періоди, передбачені пунктами 17 і 18 цієї статті) є тимчасовим обмеженням способу реалізації права на використання додаткової відпустки безпосередньо. Між тим, обмеження щодо одного з двох способів реалізації такого права не впливає на суть цього права, яке гарантується пунктом 12 статті 12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, пунктом 8 статті 10-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, статтею 16-2 Закону України Про відпустки.
За змістом пункту 3 розділу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260 грошова компенсація виплачується за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки, а отже право на отримання таких виплат не обмежується жодним строком.
При цьому, стягнення сум компенсації за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій не обмежені позовною давністю. На час відпустки, яка хоча і непов`язана з виконанням службових обов`язків, за особою зберігається заробітна плата (грошове забезпечення), такі виплати включаються до фонду заробітної плати і є невід`ємною його частиною. Це ж саме стосується і компенсації при звільненні за невикористані дні відпустки.
Вищевказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №620/4218/18 (Пз/9901/4/19).
З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про те, що при звільненні з військової служби у запас позивач мав право на отримання грошової компенсації за невикористану ним у період з 04.01.2016 по 03.01.2019 додаткову відпустку як учасник бойових дій, передбачену пунктом 12 частини першої статті 12 Закону № 3551-ХІІ, у зв`язку з чим бездіяльність відповідача по ненарахуванню і невиплаті такої є протиправною.
За наведених обставин позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Позивач не поніс судових витрат по сплаті судового збору, доказів понесення сторонами інших судових витрат суду не надано, відтак, розподіл судових витрат згідно статті 139 КАС України не здійснюється.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати при звільненні з військової служби у запас ОСОБА_1 грошової компенсації відпустки як учаснику бойових дій за період 04.01.2016 по 03.01.2019, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період 04.01.2016 по 03.01.2019, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:
позивач ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ),
відповідач - Військова частина НОМЕР_1 (код НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ).

Суддя /підпис/ Біньковська Н.В.