Справа № 560/410/21
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2021-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/410/21

Головуючий у 1-й інстанції: Лабань Г.В.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

22 вересня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Смілянця Е. С. Капустинського М.М.

за участю:

секретаря судового засідання: Чорнокнижник О.В.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представниці відповідача: Таращан Ю.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 травня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, в якому з урахуванням заяви про зміну предмету позову просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області при розгляді заяви ОСОБА_1 від 30.11.2020 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 0,1200 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення садівництва за межами населених пунктів Березівської сільської ради Новоушицького району Хмельницької області, яка зареєстрована в ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області №П-17738/0/94-20 від 02.12.2020;

- визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області №93-УБД від 21 січня 2021 року "Про відмову у наданні дозволу на розробку документації землеустрою";

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області видати наказ про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 0,1200 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення садівництва за межами населених пунктів Березівської сільської ради Новоушицького району Хмельницької області в кадастровому кварталі :04:006.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 травня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає про те, що відповідач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що земельна ділянка, з приводу якої звертався позивач, не відноситься до земель сільськогосподарського призначення державної власності. Крім того, апелянт стверджує, що суд першої інстанції необґрунтовано не врахував висновок експерта №826ед/021 від 01.02.2021.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечив проти її доводів і зазначив, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Позивач в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представниця відповідача в судовому засіданні заперечила проти доводів апеляційної скарги, у зв`язку з чим просила залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та задовольнити позовні вимоги, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 30.11.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 0,12 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення індивідуального садівництва за межами населених пунктів Березівської сільської ради Новоушицького району Хмельницької області.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області № 93-УБД від 21.01.2021 позивачу відмовлено у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою, оскільки земельна ділянка, зазначена ОСОБА_1 в заяві на надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 0,12 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення садівництва за межами населених пунктів Березівської сільської ради Новоушицького району Хмельницької області, відповідно до робочого проекту водоохоронної зони лівою берега водосховища Дністровської ГЕС входить у межі прибережної смуги, тобто відноситься до земель водного фонду.

Вважаючи вказаний наказ протиправним, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом к даній справі.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що земельна ділянка сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 0,1200 га за межами населених пунктів Березівської сільської ради Новоушицького району Хмельницької області входить в межі прибережної смуги, тобто відноситься до земель водного фонду.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції по суті заявлених позовних вимог, виходячи з наступного.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Частинами 1, 3 ст. 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених вказаним Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених вказаним Кодексом.

Відповідно до п."в" ч.1 ст. 121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара.

Згідно з ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною 7 ст. 118 ЗК України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У разі, якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави зробити висновок, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 Земельного кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27 лютого 2018 року в справі № 545/808/17 та від 07.02.2019 в справі № 814/702/17.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З матеріалів справи встановлено, що згідно з наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області №93-УБД від 21 січня 2021 року позивачу відмовлено у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою, оскільки зазначена в заяві земельна відповідно до робочого проекту водоохоронної зони лівою берега водосховища Дністровської ГЕС входить у межі прибережної смуги, тобто відноситься до земель водного фонду.

Оцінюючи обґрунтованість такої відмови, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до п. "б" ч.1 ст.58 ЗК України до земель водного фонду належать землі, зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами.

Згідно з ч.2 ст.58 ЗК України для створення сприятливого режиму вздовж морів, навколо озер, водосховищ та інших водних об`єктів встановлюються водоохоронні зони, межі яких зазначаються в документації із землеустрою, містобудівній документації на місцевому та регіональному рівнях. Відомості про межі водоохоронних зон вносяться до Державного земельного кадастру.

Порядок визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режим ведення господарської діяльності в таких зонах встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Ч.1 ст.61 ЗК України прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності.

Згідно з п."а" ч.2 ст.61 ЗК України у прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється розорювання земель (крім підготовки ґрунту для залуження і залісення), а також садівництво та городництво.

Відповідно до ч.2 ст.60 ЗК України прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною:

а) для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менш як 3 гектари - 25 метрів;

б) для середніх річок, водосховищ на них, водойм, а також ставків площею понад 3 гектари - 50 метрів;

в) для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів.

При крутизні схилів більше трьох градусів мінімальна ширина прибережної захисної смуги подвоюється.

Згідно з "д" ч.4 ст.84 ЗК України до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать, серед іншого, землі водного фонду, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Таким чином, землі, зайняті прибережними захисними смугами, є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності та не підлягають передачі для ведення індивідуального садівництва.

Судом встановлено, що разом із заявою про зміну предмету позову ОСОБА_1 подав висновок експертного дослідження № 826ед/021 (а.с.57-73).

Відповідно до ч.7 ст.101 КАС України у висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Водночас, висновок експертного дослідження № 826ед/021 (а.с.57-73) не містить інформації щодо попередження експерта про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а отже не відповідає ч.7 ст.101 КАС України та не може бути прийнятий в якості доказу.

На підтвердження обставин про те, що зазначена позивачем на викопіюванні з Публічної кадастрової карти земельна ділянка належить до прибережних захисних смуг, відповідач долучив витяг з Робочого проекту водоохоронної зони лівого берега водосховища Дністровської ГЕС на території колгоспу ім. Жданова Новоушицького району Хмельницької області (1986 року), розробленого інститутом Укргипрондоходов на підставі завдання Мінводгоспу УРСР 07.05.1985 року (а.с.45-50).

Разом з тим, наявні в матеріалах справи витяги з Робочого проекту водоохоронної зони лівого берега водосховища Дністровської ГЕС на території колгоспу ім. Жданова Новоушицького району Хмельницької області не дозволяють однозначно встановити накладення зазначеної на викопіюванні з Публічної кадастрової карти земельної ділянки на землі, зайняті прибережними захисними смугами.

Відповідно до листа Регіонального офісу водних ресурсів у Хмельницькій області від 01.02.2021 р. №115 достовірно встановити чи знаходиться зазначена позивачем на викопіюванні з Публічної кадастрової карти земельна ділянка в межах прибережної смуги Дністровського водосховища, можливо після винесення в натуру (на місцевість) меж прибережних захисних смуг(а.с.76, зворот).

При цьому докази винесення в натуру (на місцевість) меж прибережних захисних смуг в матеріалах справи відсутні.

З матеріалів справи встановлено, що разом із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою позивач подав викопіювання з Публічної кадастрової карти України, на якому позначено земельну ділянку, розташовану в кадастровому кварталі :04:006:, між земельними ділянками з кадастровими номерами :04:006:0097 та :04:006:0049 (а.с.18-20).

Колегія суддів враховує, що згідно з інформацією з Публічної кадастрової карти України земельні ділянки з кадастровими номерами :04:006:0097 та :04:006:0049 передані в приватну власність і мають цільове призначення - 01.05 Для індивідуального садівництва.

Відповідно до інформації щодо розгляду заяви гр. ОСОБА_1 щодо відведення земельної ділянки за межами населених пунктів Новоушицької селищної ради Новоушицького району Хмельницької області земельна ділянка кадастровий квартал :04:006: має цільове призначення для ведення індивідуального садівництва, категорія земель землі водного фонду (прибережна захисна смуга річки Дністер) (а.с.51).

Водночас, відповідач не надав доказів про те, що весь кадастровий квартал :04:006:, в тому числі між земельними ділянками з кадастровими номерами :04:006:0097 та :04:006:0049, належить до прибережної захисної смуги річки Дністер.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на вищенаведене, колегія судів дійшла висновку про те, що Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області не надало достатніх доказів на підтвердження обставин про те, що земельна ділянка, зазначена позивачем на викопіюванні з Публічної кадастрової карти, належить до прибережних захисних смуг.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Водночас, під час розгляду заяви ОСОБА_1 відповідач діяв без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 0,1200 га. з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення садівництва за межами населених пунктів Березівської сільської ради Новоушицького району Хмельницької області.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області при розгляді заяви ОСОБА_1 від 30.11.2020, визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області №93-УБД від 21 січня 2021 року підлягають задоволенню.

Згідно з матеріалами справи протягом 2018-2020 років Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області неодноразово відмовляло ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення різних земельних ділянок (а.с.11-17).

При цьому єдиною підставою для відмови у наданні дозволу згідно з оскаржуваним наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області №93-УБД від 21 січня 2021 року є віднесення земельної ділянки до меж прибережної захисної смуги, яка визнана судом необґрунтованою.

З урахуванням вищенаведеного, з метою забезпечення ефективного захисту прав позивача колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача надати ОСОБА_1 дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 0,1200 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення садівництва за межами населених пунктів Березівської сільської ради Новоушицького району Хмельницької області в кадастровому кварталі :04:006.

В судовому засіданні від 22.09.2021 представниця відповідача повідомила про те, що земельна ділянка, вказана у заяві ОСОБА_1 від 30.11.2020, передана у комунальну власність Березівської сільської ради Новоушицького району Хмельницької області, тому відповідач не має повноважень приймати рішення щодо надання позивачу дозволу на виготовлення проекту землеустрою.

Водночас, колегія суддів надає оцінку спірним правовідносинам на момент звернення позивача із заявою від 30.11.2020, поданою саме до відповідача.

При цьому оскаржуваний наказ, яким позивачу протиправно відмовили у наданні відповідного дозволу, виданий Головним управлінням Держгеокадастру у Хмельницькій області.

Водночас, Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин", яким земельні ділянки, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, передано у комунальну власність, набрав чинності 27.05.2021, тобто після виникнення спірних правовідносин.

Отже, єдиним можливим способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання відповідача надати відповідний дозвіл.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю підтверджуються встановленими у справі обставинами.

Висновки суду першої інстанції по суті спору не відповідають встановленим у справі обставинам, що призвело до неправильного її вирішення, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та задовольнити позов ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 317 КАС України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 травня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області при розгляді заяви ОСОБА_1 від 30.11.2020 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 0,1200 га. з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення садівництва за межами населених пунктів Березівської сільської ради Новоушицького району Хмельницької області, яка зареєстрована в ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області №П-17738/0/94-20 від 02.12.2020.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області №93-УБД від 21 січня 2021 року "Про відмову у наданні дозволу на розробку документації землеустрою".

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області надати ОСОБА_1 дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 0,1200 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення садівництва за межами населених пунктів Березівської сільської ради Новоушицького району Хмельницької області в кадастровому кварталі :04:006.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку виключно з підстав, передбачених ч.4 ст.328 КАС України.

Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Постанова суду складена в повному обсязі 04 жовтня 2021 року.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Смілянець Е. С. Капустинський М.М.