Справа № 420/7607/21
Суддя: Самойлюк Г.П.
Дата ухвалення: 2021-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7607/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Самойлюк Г.П.

За участю секретаря Ляшенко Ю.В.,

За участю сторін:

Від позивача: не з`явився

Від відповідача: Мунтян Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Автотрансгруп» (65110, м. Одеса, вул. Балківська, буд. 35, кв. 34; ) до Головного управління ДПС в Одеській області (65044, Одеська обл., місто Одеса, вул. Семінарська, буд. 5; ), Головного управління ДПС в Одеській області як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (65044, Одеська обл., місто Одеса, вул. Семінарська, буд. 5; код ЄДРПОУ ВП 44069166) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми С №243/1532-09-04/33506286 від 14.01.2021р., -

На підставі ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 27 вересня 2021 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Автотрансгруп» до Головного управління ДПС в Одеській області, в якій позивач просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення форми С №243/1532-09-04/33506286 від 14.01.2021р. про застосування штрафних санкцій у розмірі 500000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення форми С №243/1532-09-04/33506286 від 14.01.2021р. прийнято податковим органом всупереч вимогам податкового законодавства, за відсутності законних підстав для його прийняття, в результаті помилкової оцінки відповідачем фактичних обставин. За умовами договору постачання нафтопродуктів № 5/17-ПММ від 01.02.2017р. ТОВ «Автотрансгруп» придбано у ТОВ «ПОРТОВИК ОЇЛ» нафтопродукти (дизельне паливо Euro 5 об`ємом 25979,3 л), що було заправлено у транспортні засоби, які належать позивачу; пальне не переливалось у в статичні цистерни або в інші ємності, в яких його можливо було б зберігати. Позивач акцентував увагу на тому, що постачання пального здійснювалось шляхом заправки зі спеціалізованого бензовоза ТОВ «ПОРТОВИК ОЇЛ» у паливні баки транспортних засобів позивача. З урахуванням приписів пп. 14.1 6-1 п. 14.1 ст. 14 ПК України не є акцизним складом пересувний паливний бак транспортного засобу, тому висновок податкового органу про необхідність отримання позивачем ліцензії на право зберігання пального за адресою: м. Одеса, вул. Проценка, 23/4, є безпідставним.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 30153/21 від 10.06.2021р.), в якому в обґрунтування правової позиції зазначено, що Головним управління ДПС в Одеській області на підставі наказу № 6553-п від 11.12.2020р. проведено фактичну перевірку ТОВ «Автотрансгруп», за результатами якої встановлено порушення позивачем ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», п. 85.2 ст. 85 ПК України. Перевіркою встановлено, що ТОВ «ПОРТОВИК ОЇЛ» (код ЄДРПОУ 39268714) по зареєстрованим акцизним накладним форми «П» за період з січня по листопад 2020 року відвантажено паливо ТОВ «Автотрансгруп» загальним об`ємом 25979,3 літрів. Пальне відвантажено за адресою місця зберігання пального, яке не є акцизним складом, на якому суб`єкт господарювання неплатник податку зберігає пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки, а саме за адресою: м. Одеса, вул. Проценка, буд. 23/4. При цьому, станом на початок перевірки ТОВ «Автотрансгруп» не зареєстровано платником акцизного податку з реалізації пального, відсутні діючі ліцензії на право зберігання пального, а також відсутня інформація про зареєстровані акцизні склади, акцизні склади пересувні. За результатами розгляду матеріалів перевірки Головним управління ДПС в Одеській області правомірно винесено податкове повідомлення-рішення №243/1532-09-04/33506286 від 14.01.2021 р., яким до ТОВ «Автотрансгруп» застосована штрафна санкція на загальну суму 500000,00 грн. за порушення ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».

27.09.2021р. (вх. № ЕП/26122/21) від позивача надійшли додаткові пояснення.

Ухвалою від 12.05.2021р. прийнято до розгляду позовну заяву; відкрито провадження в адміністративній справі та визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи на підставі ст.262 КАС України у межах строків, визначених ст.258 КАС України та з урахуванням встановлених сторонам строків для подання заяв по суті.

Ухвалою суду від 05.07.2021р. залучено до участі у справі в якості другого відповідача Головне управління ДПС в Одеській області (код ЄДРПОУ ВП 44069166) як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України; призначено проведення розгляду справи за правилами загального позовного провадження зі стадії проведення підготовчого засідання; призначено підготовче засідання по справі на 26.08.2021 р.

Ухвалою суду від 26.08.2021 р., яка занесена до протоколу засідання, підготовче провадження в адміністративній справі закрито; призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 15.09.2021р.

Ухвалою суду від 15.09.2021р., яка занесена до протоколу засідання, у судовому засіданні оголошено перерву до 23.09.2021р.

Ухвалою суду від 23.09.2021р., яка занесена до протоколу засідання, за клопотанням позивача у судовому засіданні оголошено перерву до 27.09.2021р.

Позивач до судового засідання явку представника не забезпечив, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином та завчасно; причин неявки не повідомив.

Представник відповідачів в судовому засіданні проти позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні.

Заслухавши пояснення представника відповідачів, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд,-

ВСТАНОВИВ:

ГУ ДПС в Одеській області на підставі приписів ПК України, Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» наказу №6253-п від 11.12.2020р., направлення № 1651 від 11.12.2020р. проведено перевірку господарської одиниці ТОВ «Автотрансгруп» (), податкова адреса: 65110, Одеська область, вул. Балківська, буд. 35, кв. 34.

Перевіркою встановлено, що ТОВ «Автотрансгруп» отримувалось пальне від ТОВ «ПОРТОВИК ОЇЛ» (код ЄДРПОУ 39268714). Відповідно до даних системи ЄРАН 2019, ІТС «Єдине вікно подання електронної звітності», ТОВ «ПОРТОВИК ОЇЛ» по зареєстрованим акцизним накладним форми «П» за період з січня по листопад 2020 р. відвантажувало пальне (код УКТЗЕД ) ТОВ «Автотрансгруп» загальним об`ємом 25979,3 літрів. Пальне відвантажено за адресою місця зберігання пального, яке не є акцизним складом, на якому суб`єкт господарювання неплатник податку зберігає пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки, а саме за адресою: м. Одеса, вул. Проценка, буд. 23/4. Станом на початок перевірки ТОВ «Автотрансгруп» не зареєстровано платником акцизного податку з реалізації пального, відсутні діючі ліцензії на право виробництва, зберігання оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним та відсутня інформація про зареєстровані акцизні склади, акцизні склади пересувні.

За результатами фактичної перевірки складено акт №4819/15-32-09-04/33506286 від 21.12.2020р., , відповідно до висновків якого встановлено порушення:

ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», передбачена відповідальність згідно ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального»;

п. 85.2 ст. 85 ПК України, передбачена відповідальність згідно п. 121.1 ст. 121 ПК України.

На підставі зазначеного акту перевірки ГУ ДПС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення форми «С» №243/1532-09-04/33506286 від 14.01.2021р., яким за порушення ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», на підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПК України, ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» до ТОВ «Автотрансгруп» застосовано штрафні санкції у розмірі 500 000,00 грн. (а.с. 16).

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускає бездіяльність.

Таким чином, суд з`ясовує, чи використане повноваження, надане суб`єкту владних повноважень, з належною метою; обґрунтовано, тобто вчинено через вмотивовані дії; безсторонньо, тобто без проявлення неупередженості до особи, стосовно якої вчиняється дія; добросовісно, тобто щиро, правдиво, чесно; розсудливо, тобто доцільно з точки зору законів логіки і загальноприйнятих моральних стандартів; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, тобто з рівним ставленням до осіб; пропорційно та адекватно; досягнення розумного балансу між публічними інтересами та інтересами конкретної особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п.п.20.1.4 п.20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до п.61.1 ст. 61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Також, пп. 62.1.3 п.62.1 ст.62 ПК України визначено, що податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

У пункті 75.1 ст.75 ПК України зазначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до п. 80.1 ст. 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Згідно з пп. 80.2.4 п. 80.2 ст. 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності, зокрема, такої підстави: неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками.

Відповідно до пп.16.1.2, 16.1.12 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; забезпечувати збереження документів, пов`язаних з виконанням податкового обов`язку, протягом строків, установлених цим Кодексом

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України, визначає Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР (далі - Закон № 481/95-ВР).

Відповідно до абз. 52 ст. 1 Закону №481/95-BP місце зберігання пального - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування.

Частиною 1 ст. 15 Закону №481/95-BP передбачено, що оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії.

Згідно із ч. 8 ст. 15 Закону №481/95-BP суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва.

Відповідно до ч. 10 ст. 15 Закону № 481/95-BP ліцензії на право зберігання пального видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем розташування місць зберігання пального терміном на п`ять років.

Частинами 39-42 ст. 15 Закону № 481/95-BP встановлено, що для отримання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального разом із заявою додатково подаються завірені заявником копії таких документів: документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення; акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального; дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

Аналізуючи вищенаведені норми, а також визначення термінів «місце зберігання пального», «зберігання пального», перелік документів, які слід надати для отримання ліцензії на право зберігання пального, так як надати такий перелік документів для пересувних ємностей та транспортних засобів неможливо, оскільки останні не є нерухомим майном та не мають чіткої прив`язки до місця (території), суд вважає, що отримувати ліцензію на право зберігання пального суб`єкт господарювання повинен тільки для стаціонарних цистерн/ємностей.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 17 Закону №481/95-ВР за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством. До суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: оптової торгівлі пальним або зберігання пального без наявності ліцензії 500 000 гривень. Рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються податковими органами та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями і тютюновими виробами та пальним, зберігання пального, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції, визначеної законами України.

Контролюючий орган, посилаючись на поставку ТОВ «ПОРТОВИК ОЇЛ» на адресу ТОВ «Автотрансгруп» нафтопродуктів (дизельне паливо Euro 5 об`ємом 25979,3 л), що було заправлено у транспортні засоби, які належать позивачу, вважає, що зберігання вказаного пального за адресою: м. Одеса, вул. Проценка, буд. 23/4, здійснювалось позивачем без отримання ліцензії на право зберігання пального.

Судом встановлено, що 01.02.2017р. між ТОВ «ПОРТОВИК ОЇЛ» (постачальник) та ТОВ «Автотрансгруп» (покупець) укладено договір № 5/17-ПММ постачання нафтопродуктів, відповідно до п. 1 якого постачальник передає, а покупець приймає нафтопродукти на умовах цього договору та згідно з наданими видатковими накладними постачальника.

Відповідно до п. 1.2 вказаного договору передача нафтопродуктів може відбуватися на АЗС, на підставі пред`явлених покупцем бланків дозволів. Постачальник передає у власність покупця бланки дозволи на підставі видаткових накладних.

Згідно п. 1.6 передача нафтопродуктів постачальником та приймання нафтопродуктів покупцем оформлюється видатковою накладною поставлених нафтопродуктів, яка підписується уповноваженими представниками сторін.

У період, що перевірявся (січнь- листопад 2020 р.), ТОВ «ПОРТОВИК ОЇЛ» на адресу ТОВ «Автотрансгруп» згідно умов вищевказаного договору поставлено нафтопродукти (дизельне паливо Euro 5 об`ємом 25979,3 л), що підтверджується видатковими накладними №91 від 23.01.2020р. на 2334 л, №123 від 29.01.2020р., на 2000 л, №233 від 18.02.2020р. на 3000 л., №256 від 20.02.2020р. на 1460 л, №985 від 09.06.2020р., на 442 л, №995 від 10.06.2020р. на 4040 л, №1386 від 17.08.2020р. на 1190 л, №1488 від 08.09.2020р., на 220 л, №1517 від 15.09.2020р. на 430 л, №1542 від 18.09.2020р., на 580 л, №1564 від 23.09.2020р. на 3000 л, №1629 від 02.10.2020р. на 1508 л, №1671 від 12.10.2020р. на 2000 л, № 1713 від 21.10.2020р. на 1730 л, №1821 від 06.11.2020р. на 2000 л (а.с. 21-35).

Додатками до вказаних видаткових накладних є перелік транспортних засобів, які будуть заправлені та об`єм у літрах пального, який буде заправлено у транспортні засоби ТОВ «Автотрансгруп» (а.с. 36-50).

Згідно наявних в матеріалах справи пояснень позивача останній отримав від постачальника ТОВ «ПОРТОВИК ОЇЛ» дизельне паливо Euro 5 об`ємом 25979,3 л, яке привозилось автоцистерною та розливалось в баки транспортних засобів, які використовуються у господарській діяльності позивача, а саме: DAF FT XT 105, Renault Magnum AE480, Renault Magnum 440.18, Scania R124 GA4x2NA, Volvo FH12, DAF XF 105.410, Renault Premium, Renault Premium 450.19, FREIGHTLINER.

На підтвердження факту наявності у власності ТОВ «Автотрансгруп» станом на 31.12.2020р. відповідних транспортних засобів позивачем надано до суду балансову довідку № 7 від 14.09.2021р., довідку про технічні характеристики паливних баків транспортних засобів ТОВ «Автотрансгруп» № 7 від 21.09.2021р. (а.с. 181 - 182).

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зазначає, що на балансі ТОВ «Автотрансгруп» не перебувають стаціонарні паливні ємкості чи паливні склади для його зберігання, у зв`язку з чим ТОВ «Автотрансгруп» не повинно отримувати ліцензію на право зберігання пального, якщо таке пальне використовується для власних потреб у пересувних (не стаціонарних) ємкостях (цистернах).

З огляду на викладене, суд вважає, що відповідачем не доведено факту зберігання позивачем пального в місцях, на які не отримано відповідну ліцензію на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки), у зв`язку з чим податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області є неправомірним та підлягає скасуванню.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною 17.07.1997 року (далі - Конвенція), є частиною національного законодавства.

Статтею 1 Першого протоколу Конвенції передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У справі "Новік проти України" (18.12.2008) Суд зробив висновок, що "надзвичайно важливою умовою є забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Вимога "якості закону" у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції означає, що закон має бути достатньо доступним, чітко сформульованим і передбачуваним у своєму застосуванні для того, щоб виключити будь-який ризик свавілля".

У справі "Щокін проти України" Суд дійшов висновку про порушення прав заявника, гарантованих статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, по-перше, в зв`язку з тим, що відповідне національне законодавство не було чітким і узгодженим, та, відповідно, не відповідало вимозі "якості" закону і не забезпечувало адекватність захисту від свавільного втручання у майнові права заявника; по-друге, національними органами не була дотримана вимога законодавства щодо застосування підходу, який був би найбільш сприятливим для заявника - платника податку, коли у його справі національне законодавство припускало неоднозначне трактування.

Так, у Рішенні Європейського Суду по справі «ОСОБА_2 ШВЕЙЦАРІЇ» від 16 лютого 2000 року якість закону вимагає, щоб він був доступний для даної особи і вона також могла передбачити наслідки його застосування до неї та щоб закон не суперечив принципові верховенства права. Це означає, що в національному праві має існувати засіб правового захисту від свавільного втручання з боку державних органів у права, гарантовані Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Небезпека свавілля є особливо очевидною, коли виконавча влада здійснює свої функції закрито. Закон має містити досить зрозумілі й чіткі формулювання, які давали б громадянам належне уявлення стосовно обставин та умов, за якими державні органи уповноважені вдаватися до втручання в право.

Жодна норма не може вважатися „законом", якщо вона не сформульована з точністю, достатньою для того, щоб надати змогу громадянинові регулювати свою поведінку: він має бути спроможним - якщо потрібно, після відповідної консультації - передбачити такою мірою, наскільки це є розумним за даних обставин, наслідки, які можуть випливати з його дій. Ці наслідки не повинні бути передбачуваними з абсолютною певністю. У той час, як певність у праві є вельми бажаною, вона може спричиняти надмірну жорсткість, а право має йти в ногу з обставинами, що змінюються. Відповідно до цього більшість законів з необхідністю укладаються в термінах, які більшою чи меншою мірою є нечіткими, а їхнє тлумачення і застосування є питаннями практики (Рішення Європейського суду «Фельдек проти Словаччини» від 12.07.2001 року).

Положення закону повинні бути передбачуваними та надавати достатньо гарантій проти свавільного застосування (рішення Європейського суду по справі Свято- Михайлівської парафії проти України від 14.06.2007року).

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У зв`язку з викладеним, протиправне винесення податковим органом оскаржуваних податкового повідомлення-рішення становить втручання у мирне володіння майном суб`єкта господарювання, що порушує статтю 1 Першого протоколу до Конвенції.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у п. 110 рішення від 23.07.2002 р. у справі Компанія Вестберґа таксі Актіеболаґ та Вуліч проти Швеції Суд визначив, що …адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

Всупереч наведеним вимогам відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його висновки про порушення позивачем вимог закону, і не довів правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення форми С №243/1532-09-04/33506286 від 14.01.2021р., а тому останнє підлягає скасуванню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

За приписами ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи висновок суду щодо задоволення позову, наявні підстави для стягнення з Головного управління ДПС в Одеській області як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Автотрансгруп» витрат по сплаті судового збору у розмірі 7 500,00 грн.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 260, 262, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Автотрансгруп» (65110, м. Одеса, вул. Балківська, буд. 35, кв. 34; ) до Головного управління ДПС в Одеській області (65044, Одеська обл., місто Одеса, вул. Семінарська, буд. 5; ), Головного управління ДПС в Одеській області як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (65044, Одеська обл., місто Одеса, вул. Семінарська, буд. 5; код ЄДРПОУ ВП 44069166) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми С №243/1532-09-04/33506286 від 14.01.2021р., задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення форми С №243/1532-09-04/33506286 від 14.01.2021р. про застосування штрафних санкцій у розмірі 500000 грн.

Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (65044, Одеська обл., місто Одеса, вул. Семінарська, буд. 5; код ЄДРПОУ ВП 44069166) за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю Автотрансгруп (65110, м. Одеса, вул. Балківська, буд. 35, кв. 34; ) судовий збір у розмірі 7 500,00 грн. (сім тисяч п`ятсот гривень 00 коп.).

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. 293,295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 07.10.2021 р.

Суддя Г.П.Самойлюк