Справа № 640/23852/21
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2021-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2021 року м. Київ № 640/23852/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Клочкової Н.В., при секретарі судового засідання Бєсєді А.Ю., за результатами відкритого судового засідання в адміністративній справі за позовом

Офісу великих платників податків ДПС

до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового

виконання рішень у місті Києві Центрального Міжрегіонального управління

Міністерства юстиції

про визнання протиправною та скасування постанови,

у судове засідання з`явився представник позивача, представник відповідача не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява Офісу великих платників податків ДПС (надалі - позивач), адреса: 04119, місто Київ, вулиця Дегтярівська, 11-Г до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (надалі - відповідач), адреса: 03056, місто Київ, вулиця Виборзька, будинок 32, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального Управління Міністерства Юстиції (м. Київ) від 03 серпня 2021 року № ВП6244146 про накладення штрафу.

Підставою позову вказано порушення прав та інтересів позивача, внаслідок винесення суб`єктом владних повноважень протиправного рішення.

Підставою позову вказана незгода позивача з діями виконавчого органу щодо закінчення виконавчого провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на безпідставність прийнятої уповноваженою особою органу виконавчої служби постанови про накладення штрафу, оскільки, відповідно до приписів чинного законодавства вбачається, що державним виконавцем може бути винесено постанову про накладення штрафу виключно у разі невиконання боржником судового рішення без поважних причин, водночас, як за твердженнями представника позивача, позивачем в даному випадку не може бути виконано рішення, оскільки для виконання рішення суду необхідно звертатись до Головного управління ДПС у місті Києві, про що, в свою чергу повідомлявся державний виконавець.

За твердженнями позивача, вказані обставини свідчать про неналежність позивача як боржника в даному виконавчому провадження, водночас державним виконавцем не були перевірені викладені вказані обставини та оцінка їм не була надана належним чином.

За твердженнями представника позивача, відповідачем при прийнятті постанови про накладення штрафу не було належним чином встановлено факту відсутності поважних причин невиконання судового рішення, що в свою чергу є обов`язковою умовою для накладення штрафу, передбаченого статтею 75 закону України "Про виконавче провадження".

Керуючись викладеними вище обставинами, представник позивача просив суд задовольнити позовні вимоги адміністративного позову шляхом визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва відкрито провадження в адміністративній справі за позовом Офісу великих платників податків ДПС до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання по суті.

Станом на момент винесення судом даного рішення на адресу суду не надходило від відповідача відзиву на позовну заяву з невідомих суду причин.

Відповідно до частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

При цьому, судом враховано, що відповідач із заявою про продовження строку для надання відзиву до суду не звертався, про неможливість його подання з об`єктивних причин - клопотання не подавав. Враховуючи необхідність розгляду справи протягом розумного строку, а також враховуючи те, що відповідач жодних заяв та клопотань в цій справі не подавав, будучи обізнаним про її розгляд, суд дійшов висновку про можливість винесення судового рішення у справі на підставі наявних доказів.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав викладені в позовній заяві аргументи, зокрема посилаючись на обставини того, що позивач не є належним боржником у виконавчому провадженні та просив суд задовольнити позовні вимоги шляхом визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про причини неприбуття суд не повідомляв.

При цьому, суд звертає увагу на те, що дана категорія справ передбачає скорочені строки розгляду та особливості, передбачені статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно частини 1 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, визначених статтею 287 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

Згідно частини 2 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Згідно частини 3 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Враховуючи наявні у справі матеріали, наявність підтвердження належного повідомлення відповідача, а також той факт, що дана категорія справ передбачає скорочені строки розгляду та особливості, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті, враховуючи скорочений, десятиденний строк, на розгляд цієї категорії справ.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та проти чого не заперечували сторони, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 червня 2019 року у справі № 640/20117/18, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2019 року, адміністративний позов Державного підприємства «Український державний центр транспортного сервісу «Ліски» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задоволено: визнано протиправною бездіяльність Офісу великих платників податків ДФС щодо неподання до відповідного органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновку про проведення на поточний рахунок Державного підприємства «Український державний центр транспортного сервісу «Ліски» надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на прибуток у розмірі 5 090 636,93 грн, та з податку на додану вартість у розмірі 2 054 594,08 грн; зобов`язано Офіс великих платників податків ДФС підготувати та подати до відповідного органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок про повернення Державному підприємству «Український державний центр транспортного сервісу «Ліски» надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на прибуток у розмірі 5 090 636,93 грн та з податку на додану вартість у розмірі 2 054 594,08 грн на поточний рахунок Державного підприємства «УДЦТС «Ліски» № 1561, банк отримувача: Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», код банку 322669 протягом п`яти робочих днів з дати набрання законної сили рішенням суду.

На підставі вказаного вище рішення, 07 лютого 2020 року Окружним адміністративним судом міста Києва було видано виконавчі листи, відповідно до яких зобов`язано Офіс великих платників податків ДФС підготувати та подати до відповідного органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок про повернення Державному підприємству «Український державний центр транспортного сервісу «Ліски» надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на прибуток у розмірі 5 090 636,93 грн та з податку на додану вартість у розмірі 2 054 594,08 грн на поточний рахунок Державного підприємства «УДЦТС «Ліски» № 1561, банк отримувача: Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», код банку 322669 протягом п`яти робочих днів з дати набрання законної сили рішенням суду та стягнути на користь Державного підприємства «Український державний центр транспортного сервісу «Ліски» судові витрати у розмірі 3524 (три тисячі п`ятсот двадцять чотири) грн. за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби.

Надалі, вказані вище виконавчі листи були пред`явленні до державної виконавчої служби до виконання.

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Амборським Андрієм Вікторовичем від 02 липня 2020 року було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Окружного адміністративного суду міста Києва № 640/20117/18 від 07 лютого 2020 року. У постанові про відкриття виконавчого провадження надано 10 робочих днів на добровільне виконання рішення.

Згідно ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2020 у справі № 640/20117/18 замінено боржника у виконавчому провадженні № 62444146, а саме Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби на його правонаступника Офіс великих платників податків податкової служби (вул. Дегтярівська, 11-Г,м. Київ, 04119, ).

26 січня 2021 року державним виконавцем було направлено вимогу про негайне виконання вимог виконавчого документу.

Згідно листа Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 05 лютого 2021 року № 116/5/31-00-04-02-04 Відділ повідомлено, що для виконання рішення суду необхідно звертатись до Головного управління ДПС у місті Києві (Дніпровський район).

Надалі, постановою від 03 серпня 2021 року у виконавчому провадженні № 62444146, старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Амборським Андрієм Вікторовичем про накладення штрафу постановлено за невиконання рішення без поважних причин накласти на боржника - Офіс великих платників податків ДПС штраф на користь держави у розмірі 5 100,00 грн.

Не погоджуючись з діями уповноваженої особи виконавчого органу щодо прийняття постанови про накладення штрафу у виконавчому провадженні № 62444146 та вважаючи прийняту постанову протиправною, позивач звернувся до адміністративного суду з даною позовною заявою.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Спеціальним Законом, що здійснює регулювання правовідносин, які склалися в процесі судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів є Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення регламентовано положеннями статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження», згідно частини першої якої за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до частини 2 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виходячи з аналізу наведених вище норм чинного законодавства, суд приходить до висновку, що передумовою для накладення на боржника штрафу за невиконання без поважних причин в установлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника вчинити дії, є встановлення виконавцем за наслідками перевірки, що проводиться наступного дня після спливу десятиденного терміну з дня отримання постанови про відкриття виконавчого провадження, факту невиконання такого рішення без поважних причин.

Суд звертає увагу, що постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути прийнята лише за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, однак не зробив цього.

При цьому, визначальною ознакою для накладення на боржника штрафу є саме не виконання рішення суду без поважних причин. Поважними можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником, та які не залежали від його волевиявлення.

Крім того, суд звертає увагу, що застосування такого заходу реагування як винесення постанови про накладення штрафу, є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.

Притягаючи боржника до відповідальності за невиконання рішення у виконавчому провадженні і накладаючи на нього штраф виконавець (державний чи приватний) зобов`язаний ретельно дослідити всі обставини справи, зокрема належним чином перевірити факт невиконання боржником його обов`язків та встановити причини їх невиконання або неналежного виконання.

Отже, слід дійти висновку, що постанову про накладення штрафу державним виконавцем може бути винесено лише після перевірки виконання такого рішення та у разі невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

В свою чергу, з аналізу матеріалів справи судом було встановлено, що постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Амборським Андрієм Вікторовичем від 02 липня 2020 року було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Окружного адміністративного суду міста Києва № 640/20117/18 від 07 лютого 2020 року. У постанові про відкриття виконавчого провадження надано 10 робочих днів на добровільне виконання рішення.

Згідно ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2020 у справі № 640/20117/18 замінено боржника у виконавчому провадженні № 62444146, а саме Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби на його правонаступника Офіс великих платників податків Державної податкової служби (вулиця Дегтярівська, будинок 11-Г, місто Київ, 04119, ).

26 січня 2021 року державним виконавцем було направлено вимогу про негайне виконання вимог виконавчого документу.

Згідно листа Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 05 лютого 2021 року № 116/5/31-00-04-02-04 Відділ повідомлено, що для виконання рішення суду необхідно звертатись до Головного управління ДПС у місті Києві (Дніпровський район).

Тобто, з викладеного вбачається, що постановою від 03 серпня 2021 року у виконавчому провадженні № 62444146, старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Амборським Андрієм Вікторовичем про накладення штрафу постановлено за невиконання рішення без поважних причин накласти на боржника - Офіс великих платників податків ДПС штраф на користь держави у розмірі 5 100,00 грн, аж вже більше як через рік після відкриття виконавчого провадження.

При цьому, як вже зазначено вище, державним виконавцем було направлено на адресу боржника вимогу про негайне виконання вимог виконавчого документу, водночас, боржником листом було лише повідомлено про те, що він не є належною стороною виконавчого провадження та для належного виконання виконавчого листа Окружного адміністративного суду міста Києва № 640/20117/18 необхідно звернутись до Головного управління ДПС у місті Києві, водночас податковим органом не було надано належних та об`єктивних доказів на підтвердження таких обставин.

Водночас, суд вважає безпідставними посилання позивача на те, що Державне підприємство «Український державний центр транспортного сервісу «Ліски» з 02 січня 2019 року передано на податковий облік до Головного управління ДПС в місті Києві, як не можливість виконати рішення суду, оскільки рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 червня 2019 року у справі № 640/20117/18 зобов`язано саме Офіс великих платників податків ДФС.

Крім того, з аналізу інформації наявної в спеціалізованій програмі Діловодство спеціалізованого суду встановлено, що ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 грудня 2020 року було заяву Управління Державної казначейської служби України у Печерському районі Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві про заміну боржника у виконавчому листі задоволено та замінено у виконавчому листі від 07 лютого 2020 року у справі № 640/20117/18 боржника - Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби на його правонаступника - Офіс великих платників податків Державної податкової служби (вул. Дегтярівська, 11-Г, м. Київ, 04119, ), а надалі ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 березня 2021 року замінено боржника у виконавчому листі Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 лютого 2020 року у справі № 640/20117/18 з Офісу великих платників податків ДПС на його правонаступника - Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків ().

Тобто, з викладених обставин вбачається, відсутні підстави для задоволення позову, оскільки на даний час на підставі матеріалів виконавчого провадження та відповідних ухвал суду, описаних вище, які не були скасовані в порядку оскарження саме Офіс великих платників податків ДПС, вказаний боржником у виконавчому провадженні № 6244146, а тому відсутні підстави для скасування штрафу, накладеного на боржника, до зміни його статусу в цьому виконавчому провадженні та у справі щодо виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 червня 2019 року у справі № 640/20117/18. Хоча позивач не був позбавлений можливості звернутись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, роз`яснення судового рішення, встановлення способу та порядку виконання тощо.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність позовних вимог, та наявності підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 06 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Згідно з частини 1 статті 9, статті 72, частин 1, 2, 5 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

А тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Інші доводи сторін не спростовують викладеного та не доводять протилежного.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати в цьому випадку стягненню не підлягають.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 2, 6-10, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Офісу великих платників податків ДПС до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому частиною 1 статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення та оскаржені у порядку, передбаченому статтями 292, 293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Клочкова