Справа № 420/11118/20
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2021-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/11118/20

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Кравця О.О.,

Зуєвої Л.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу адвоката Алексєєнка Олексія Анатолійовича в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕЛОГВІ» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 липня 2021 року, прийнятого у складі суду судді Цховребової М. Г. в місті Одеса, по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕЛОГВІ» до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «БЕЛОГВІ» (далі Позивач, ТОВ «БЕЛОГВІ») звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Управління Укртрансбезпеки в Одеській області (далі Відповідач, Укртрансбезпека) в якому, з урахуванням заяви від 26.10.2020 року за вхід. № 44726/20 (а.с. 72-73), просило суд визнати протиправними та скасувати постанови Управління Укртрансбезпеки в Одеській області про застосування адміністративно-господарського штрафу, складених відносно ТОВ «БЕЛОГВІ», а саме:

- від 27.04.2020 року № 196525 про накладення штрафу у розмірі 1 700, 00 грн.;

- від 27.04.2020 року № 196524 про накладення штрафу у розмірі 8 500, 00 грн.;

- від 25.05.2020 року № 206410 про накладення штрафу у розмірі 1700, 00 грн.;

- від 25.05.2020 року № 206415 про накладення штрафу у розмірі 1700, 00 грн.;

- від 25.05.2020 року № 206414 про накладення штрафу у розмірі 1700, 00 грн.;

- від 25.05.2020 року № 206413 про накладення штрафу у розмірі 1700, 00 грн.;

- від 25.05.2020 року № 206412 про накладення штрафу у розмірі 1700, 00 грн.;

- від 25.05.2020 року № 206411 про накладення штрафу у розмірі 1700, 00 грн..

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 09.12.2020 року роз`єднано позовні вимоги ТОВ «БЕЛОГВІ» в самостійні провадження та в провадженні адміністративної справи № 420/11118/20 залишено позовні вимоги ТОВ «БЕЛОГВІ» до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Управління Укртрансбезпеки в Одеській області про визнання протиправною та скасування прийнятої Управлінням Укртрансбезпеки в Одеській області постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 27.04.2020 року № 196525, якою на Позивача накладено адміністративно-господарський штраф у розмірі 1 700, 00 грн. (а.с. 98-100).

В обґрунтування позову вказано, що Відповідачем протиправно притягнуто Позивача до відповідальності, оскільки в Акті перевірки зафіксовано порушення законодавства про автомобільний транспорт, а саме: надання послуг з перевезення без оформлення документів, перелік яких визначений статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», колісний транспортний засіб (далі КТЗ) облаштований повіреним цифровим тахографом, не використовується картка водія без щоденних реєстраційних листків (роздруківок) режимів праці та відпочинку, чим порушено наказ Міністерства транспорту та зв`язку України № 340 від 07.06.2010 року та наказ Міністерства транспорту та зв`язку України № 385 від 24.06.2010 року; відсутня товарно-транспортна накладна (далі ТТН), встановленої форми, чим порушено п. 11.1 наказу Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997 року, відповідальність за що передбачена абзацом 3 частини 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Проте, у відносинах, в межах яких відносно ТОВ «БЕЛОГВІ» складено Акт перевірки та застосовано штраф, останнє не було перевізником. Замовником, перевізником та вантажоотримувачем у цих відносинах виступало ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ» згідно Договору надання послуг техніки № 0201/20 від 02.01.2020 року, на підставі якого ТОВ «БЕЛОГВІ» надало ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ» послуги дорожньо-будівельної техніки без екіпажу. Як вбачається з ТТН, перевезення здійснювалися в середині одного підприємства, в межах його власної господарської діяльності, отже Відповідачем невірно було визначено суб`єктний склад правопорушень.

Крім того, на думку Позивача, оскільки замовником, перевізником та вантажоотримувачем у відносинах виступало ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ», яке користувалося транспортним засобом на підставі чинного Договору, тому наявність у водія, який здійснював перевезення вантажу на такому транспортному засобі в межах одного суб`єкта господарювання, протоколу про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу, роздруківки з нього, тощо, не є обов`язковою.

Таким чином, прийнята Управлінням Укртрансбезпеки в Одеській області постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу № 196525 від 27.04.2020 року є протиправною.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 21.12.2020 року по справі № 420/11118/20, крім іншого, замінено первісного Відповідача Державну служба України з безпеки на транспорті в особі Управління Укртрансбезпеки в Одеській області, на належного Відповідач Державну службу України з безпеки на транспорті в особі Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (далі Відповідач, Укртрансбезпека) (а.с. 116-118).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21.12.2020 року відмовлено ТОВ «БЕЛОГВІ» у задоволенні позовних вимог до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, адвокат Алексєєнко Олексій Анатолійович звернувся до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою в інтересах ТОВ «БЕЛОГВІ», в якій вважає оскаржуване рішення таким, що винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, та без повного з`ясування усіх обставин, які мають значення для справи, тому просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції повністю та постановити нове рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги сторона зазначає, що судом першої інстанції при ухвалені оскаржуваного рішення надано невірну оцінку Договору про надання послуг техніки № 0201/20 від 02.01.2020 року, укладеного між ТОВ «БЕЛОГВІ» та ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ». При цьому, скаржник не погоджується з твердженням суду першої інстанції про те, що Позивачем не надано жодних документів, передбачених Договором, на підтвердження фактичного його виконання.

Апелянт також акцентує увагу на тому, що за змістом ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт несуть автомобільні перевізники, а не власники транспортних засобів, які на законних підставах надали у користування належний їм на праві приватної власності транспортний засіб. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що Позивач не є автомобільним перевізником у розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідно, не є суб`єктом відповідальності за цим Законом.

Отже, висновок суду першої інстанції щодо допущення порушень законодавства про автомобільний транспорт Позивачем як автомобільним перевізником не відповідає фактичним обставинам справи. Враховуючи, що на час проведення перевірки Позивач не використовував автомобіль для власних потреб та не надавав послуг з перевезення, у його діях відсутній склад правопорушення, що підтверджується матеріалами справи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено колегією суддів, 02.03.2020 року посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області, за місцем перевірки: а/д М06 Київ-Чоп 87 км проведено перевірку транспортного засобу:

- марка SCANIA;

- номерний знак НОМЕР_1 ;

- серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 ;

- водій ОСОБА_1 ;

- документ, що посвідчує особу водія п/в НОМЕР_3 ;

- що належить ТОВ «Белогві», адреса: м. Одеса, вул. Романа Кармена, 21.

За результатами проведеної перевірки складено Акт № 203717 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 02.03.2020 року (далі Акт перевірки) (а.с. 20).

Згідно з відомостями Акту перевірки, співробітниками Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області зафіксовано наступні порушення законодавства про автомобільний транспорт, а саме: статтю 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за що передбачена абзацом 3 частини 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме КТЗ облаштований повіреним цифровим тахографом, не використовується картка водія без щоденних реєстраційних листків (роздруківок) режимів праці та відпочинку, чим порушено наказ Міністерства транспорту та зв`язку України № 340 від 07.06.2010 року та наказ Міністерства транспорту та зв`язку України № 385 від 24.06.2010 року; відсутня ТТН, встановленої форми, чим порушено п. 11.1 наказу Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997 року.

Вказаний Акт перевірки було підписано водієм ТЗ ОСОБА_1 , а у графі пояснення водія про причини порушень наявний лише підпис ОСОБА_1 ..

У зв`язку з місцезнаходженням власника транспортного засобу ТОВ «БЕЛОГВІ» в Одеській області, Управлінням Укртрансбезпеки у Житомирській області складений Акт перевірки № 203717 від 02.03.2020 року було направлено на розгляд до Управління Укртрансбезпеки в Одеській області на підставі п. 25 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 року (далі Порядок № 1567), відповідно до якого справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Після отримання Акту перевірки Управлінням Укртрансбезпеки в Одеській області було викликано ТОВ «БЕЛОГВІ» на 27.04.2020 року для розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт шляхом направлення відповідного запрошення засобами поштового зв`язку 14.04.2020 року (а.с. 19, 144).

За результатами розгляду справи щодо Акту перевірки Управлінням Укртрансбезпеки в Одеській області винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 196525 від 27.04.2020 року за допущене порушення статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», про стягнення з ТОВ «БЕЛОГВІ» адміністративно-господарський штрафу в сумі 1 700, 00 грн. (а.с. 21).

Не погодившись із вказаною постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу, вважаючи її протиправною та такою, що підлягає скасуванню, ТОВ «БЕЛОГВІ» звернулося до суду з вказаним позовом.

Розглянувши справу по суті, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на те, що Відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, оскільки позиція Позивача зі спірних питань ґрунтується не невірному тлумаченні законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, та є помилковою, а також не відповідає фактичним обставинам справи.

Так, в даному випадку в обґрунтування позовних вимог та доводів апеляційної скарги Позивач посилається на невірне визначення Відповідачем та судом першої інстанції суб`єкта притягнення до відповідальності, оскільки Позивач в межах виниклих правовідносинах не виступав в якості перевізника в розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт».

При цьому, на підтвердження своєї позиції по справі Позивач посилається на Договір про надання послуг техніки № 0201/20 від 02.01.2020 року, укладеного між ТОВ «БЕЛОГВІ» та ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ», на підставі якого Позивачем надано ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ» послуги дорожньо-будівельної техніки без екіпажу, а також складену ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ» товарно-транспортну накладну за № 185 від 02.03.2020 року.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Спірні правовідносини врегульовано законодавством (чинним та у редакції станом на момент виникнення відповідних правовідносин): Законом України «Про автомобільний транспорт»; Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 року (Порядок № 1567); Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими Наказом Міністерства транспорту України 14.10.1997 року № 363 (далі Правила № 363); Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженою наказом Міністерства транспорту та зв`язку України 24.06.2010 року № 385, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20.10.2010 року за № 946/18241 (далі Інструкція № 385); Положенням про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженим наказом Міністерства транспорту та зв`язку України 07.06.2010 року № 340, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.09.2010 року за № 811/18106 (далі Положення № 340).

За приписами ч. 12 ст. 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами визначено Порядком № 1567.

Пунктами 2, 3 Порядку № 1567 визначено, що державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання (далі транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України. Органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Абзацом 1 пункту 4 Порядку № 1567 встановлено, що державний контроль на автомобільному транспорті (далі державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Пунктом 14 Порядку № 1567 обумовлено, що рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Пунктом 15 Порядку № 1567 обумовлено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно, зокрема, наявність визначених статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання водієм режиму праці та відпочинку; виконання водієм вимог Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Положеннями ст. 18 Закону України «Про автомобільний транспорт» регламентовано, що з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані:

- організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України;

- здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху;

- забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці;

- здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.

Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю. Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.

Таким чином, в розумінні вказаної норми контроль за роботою водіїв повинен здійснюватися роботодавцем.

Як визначено частинами 1 та 2 статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

- для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

- для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Водій транспортного засобу зобов`язаний, зокрема, мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень (ч. 2 ст. 49 Закону України «Про автомобільний транспорт»).

Разом з тим, порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів визначає Інструкція № 385, яка поширюється на суб`єктів господарювання, які проводять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі) (п. 1.3. Інструкції № 385).

Пунктом 1.4. Інструкції № 385 визначено поняття термінів, зокрема:

- контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв;

- картка - картка контрольного пристрою (тахографа) з вбудованою мікросхемою, призначена для використання в цифровому тахографі;

- тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (далі ЄУТР).

Пунктом 2.4. Інструкції № 385 встановлено, що транспортні засоби, призначені для перевезення небезпечних вантажів, обладнують тахографами з урахуванням положень пунктів 2.1-2.3 цього розділу та відповідно до законодавства щодо встановлення вимог до конструкцій таких транспортних засобів.

Пунктом 3.3 Інструкції № 385 зазначено, що водій транспортного засобу, обладнаного тахографом:

- забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа;

- своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання;

- використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом;

- має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР (994_016), або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом;

- у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв);

- у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

Відповідно до Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року № 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, статті 18 Закону України «Про автомобільний транспорт» та з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв колісних транспортних засобів Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України 07.06.2010 року № 340, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 вересня 2010 року за № 811/18106 затверджено Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів.

Пунктами 6.1., 6.2. та 6.3. Положення № 340 передбачено, що автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами. Облік робочого часу водіїв здійснюється на основі табеля обліку використання робочого часу. Перевізник, який використовує водіїв за наймом, щомісяця складає графік змінності водіїв, веде відомість обліку робочого часу та відпочинку водія (додаток 2), у якій щодо кожної робочої зміни зазначаються планові та фактичні дані щодо маршруту, початок та кінець робочої зміни. Водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, повинен мати при собі заповнені тахокарти, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом, а у разі керування транспортним засобом, який не обладнаний тахографом, водій веде індивідуальну контрольну книжку водія.

За відсутності документів, зокрема, в даному випадку, роздруківки даних роботи тахографа та особистої картки для цифрового тахографу, на підставі яких виконуються вантажні перевезення, до осіб, які здійснюють перевезення вантажів транспортними засобами, застосовуються адміністративно-господарські штрафи.

Непред`явлення вказаних документів під час проведення перевірки свідчить про порушення законодавства про автомобільний транспорт, що має наслідком для застосування санкцій, визначених ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Положеннями ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Висновок до якого дійшла колегія суддів, відповідає правовій позиції Верховного Суду, яка викладена в постанові від 11.02.2020 року по справі № 820/4624/17.

Матеріалами справи встановлено, що зупинений посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області транспортний засіб марки SCANIA, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , був обладнаний цифровим тахографом.

Під час перевірки у водія ОСОБА_1 були відсутні роздруківка даних роботи тахографа, що свідчило про невикористання водієм особистої картки до цифрового тахографа, які відповідно до ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» та п. 3.3. Інструкції № 385 повинні знаходитись у водія і повинні надаватись для перевірки.

Стосовно доводів апеляційної скарги ТОВ «БЕЛОГВІ», що останнє не є суб`єктом відповідальності у цій справі, оскільки не було перевізником та не користувався транспортним засобом в момент його зупинення уповноваженими особами, то колегія суддів зазначає наступне.

Автомобільний перевізник фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами (ст. 1 Закон України «Про автомобільний транспорт»).

Частиною 1 статті 33 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.

Так, як вже зазначалось вище, Позивач посилається на Договір про надання послуг техніки № 0201/20 від 02.01.2020 року, укладеного між ТОВ «БЕЛОГВІ» та ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ», на підставі якого Позивачем надано ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ» послуги дорожньо-будівельної техніки без екіпажу, а також складену ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ» товарно-транспортну накладну за № 185 від 02.03.2020 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Договір про надання послуг техніки № 0201/20 від 02.01.2020 року не може слугувати належним доказом використання транспортного засобу марки SCANIA, номерний знак НОМЕР_1 , саме ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ» в якості автомобільного перевізника, оскільки предметом цього Договору є надання послуг дорожньо-будівельної техніки, проте умовами Договору не передбачено, яка саме дорожньо-будівельна техніка є предметом цього договору, зокрема, ТЗ марки SCANIA R480, 2007 р.в., номерний знак НОМЕР_1 .

Більш того, на переконання колегії суддів, транспортний засіб марки SCANIA R480, 2007 р.в., номерний знак НОМЕР_1 , неможливо віднести до дорожньо-будівельної техніки, оскільки зазначений ТЗ є вантажним сідловим тягачем, який за своєю конструкцією та оснащенням призначений для буксирування напівпричепів, причепів чи платформ, тобто використовується з метою перевезення вантажу. Наприклад, до дорожньо-будівельної техніки можливо віднести, зокрема, автогрейдер; автогудронатор; дорожні котки; автосамоскид та інші.

Крім цього, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що транспортний засіб марки SCANIA, номерний знак НОМЕР_1 , було надано ТОВ «БЕЛОГВІ», як власником вказаного ТЗ, до ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ» саме на виконання умов Договору про надання послуг техніки № 0201/20 від 02.01.2020 року.

При цьому, судом першої інстанції правомірно не взято до уваги Додаткову угоду № 1 від 03.06.2020 року до Договору надання послуг техніки № 0201/20 від 02.01.2020 року, на підставі якої викладено п. 1.1. Договору в новій редакції, з тих підстав, що Додаткову угоду укладено вже після виявлення правопорушення та прийняття оскарженої постанови, оскільки умови Договору на виявлення правопорушення та прийняття оскарженої постанови діяли у попередній редакції та були незмінні.

Колегія суддів не приймає до уваги надані Позивачем до апеляційної скарги додаткові докази на підтвердження виконання Договору надання послуг техніки № 0201/20 від 02.01.2020 року, а саме: Акти надання послуг за № 241 від 31.03.2020 року та за № 400 від 30.04.2020 року, а також Наказ ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ» за № 0902/16 від 09.02.2016 року про закріплення відповідального з експлуатації автомобіля, оскільки зазначені докази не були предметом дослідження в суді першої інстанції. Наведені Позивачем аргументи щодо їх ненадання суду першої інстанції колегія суддів вважає недоречними, оскільки доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В даному випадку Позивач заперечує факт того, що він у виниклих правовідносинах виступав в якості авто перевізника, проте тільки в апеляційній інстанції подає доказ про закріплення ОСОБА_1 відповідальним з експлуатації ТЗ марки SCANIA R480, 2007 р.в., номерний знак НОМЕР_1 (вантажний сідловий тягач), що вбачається з наказу ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ» за № 0902/16 від 09.02.2016 року. Отже у колегії суддів є сумніви у його достовірності та належності, так як цей наказ не було надано посадовим особами Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області під час проведення перевірки транспортного засобу, так же не було надано до суду першої інстанції.

Щодо Актів надання послуг за № 241 від 31.03.2020 року та за № 400 від 30.04.2020 року, то останні укладенні вже після виявлення правопорушення та прийняття оскарженої постанови.

З приводу ТТН за № 185 від 02.03.2020 року, складену ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ», колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до Правил № 363, товарно-транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля є основними документами на перевезення вантажів.

Пунктом 11.1. Правил № 363 встановлено, що основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Товарно-транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) Перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

Дослідженням товарно-транспортної накладної, наданої Позивачем, в останній відсутня інформація про найменування (прізвище, ім`я, по батькові) Перевізника, натомість міститься інформація про автопідприємство, в графі якій зазначено ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ».

При цьому, при оформленні ТТН без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до Правил № 363, найменування Перевізника, Замовника, Вантажовідправника, Вантажоодержувача є самостійною (окремою) інформацією, яка має бути у наявності у такій ТТН.

З аналізу вказаної ТТН в межах спірних правовідносин вбачається її невідповідність вимогам п. 11.1. Правил № 363, оскільки в ній відсутня відомість про Перевізника, відповідального за перевезення вантажів автомобільним транспортним засобом, що виключає можливість ідентифікувати цю особу.

Крім того, як вбачається з Акту перевірки, на підставі якого прийнято оскаржену постанову, у графі пояснення водія про причини порушень наявний лише підпис. Зазначений акт підписаний водієм ОСОБА_1 .. Жодних зауважень у поясненнях водія про причини порушень, зокрема, що не було прийнято до уваги, було проігноровано надані ТТН та документи, на підставі яких ТОВ «АВТОМАГІСТРАЛЬ-ПІВДЕНЬ» користується зазначеними транспортним засобом, тощо водієм в Акті перевірки не зазначено.

Таким чином, враховуючи вищевказане, колегія суддів дійшла висновку, що перевезення товару здійснювалося транспортним засобом, власником якого є ТОВ «БЕЛОГВІ», який в розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт» є автомобільним перевізником.

Відсутність відомостей про Позивача в ТТН за № 185 від 02.03.2020 року не спростовує факт здійснення перевезення станом на 02.03.2020 року транспортним засобом, власником якого є Позивач, у зв`язку з чим Відповідачем вірно визначено Позивача як суб`єкта відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт.

За таких обставин, колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта про відсутність в його діях складу правопорушення, так як Позивач не використовував автомобіль для власних потреб та не надавав послуг з перевезення на час проведення перевірки, оскільки зазначене спростовується встановленими обставинами по справі та не відповідає дійсності.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог.

Разом з цим, під час перегляду справи в апеляційному порядку колегію суддів встановлено, що мотивувальна частина судового рішення в частині викладення обставин, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини, не відповідає матеріалам справи, оскільки суд помилково посилається на Постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу за № 206413 від 25.05.2020 року; Акт перевірки за № 218195 від 16.04.2020 року; транспортний засіб FORD CARGO, номерний знак НОМЕР_4 ; водія транспортного засобу ОСОБА_2 ; посадових осіб Управління Укртрансбезпеки у Луганській області; ТТН за № 367 від 16.04.2020 року, отже має місце неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення (п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України).

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (ч. 4 ст. 317 КАС України).

Враховуючи вищевикладене та те, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, проте мотивувальна частина рішення в частині викладення обставин, встановлених судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини, не відповідають матеріалам справи, колегія суддів вважає необхідним, відповідно до ст.ст. 315, 317 КАС України, змінити мотивувальну частину судового рішення, шляхом її викладення в редакції цієї постанови.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції змінні у мотивувальній частині, шляхом її викладення в редакції цієї постанови, а в іншій частині судове рішення слід залишити без змін.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Алексєєнка Олексія Анатолійовича в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕЛОГВІ» задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 липня 2021 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕЛОГВІ» до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови змінити, виклавши мотивувальну частину оскаржуваного рішення в редакції даної постанови.

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Суддя-доповідач: М.П. Коваль

Суддів: О.О. Кравець

Суддя: Л.Є. Зуєва