Справа № 120/7654/21-а
Суддя: Заброцька Людмила Олександрівна
Дата ухвалення: 2021-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

м. Вінниця

05 жовтня 2021 р. Справа № 120/7654/21-а

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Заброцька Людмила Олександрівна, розглянувши матеріали адміністративної справи

за позовом: ОСОБА_1 ,

до: Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області,

про: визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Представником відповідача 17.09.2021 подано до суду клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, у зв`язку з пропуском позивачкою строку звернення до суду з даним позовом.

Розглянувши матеріали справи та клопотання представника відповідача, суд дійшов висновку про залишення позовної заяви без руху, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Інститут строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою спонукання учасників адміністративного судочинства до своєчасного вчинення ними процесуальних дій. Регламентування строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Крім цього, строки звернення до суду із адміністративним позовом обмежують час, протягом якого правовідносини можуть вважатися спірними.

За загальним правилом для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк (ч. 2 ст. 122 КАС України).

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України, перебіг строку для звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не може визнаватися поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Щодо відліку строку звернення із адміністративним позовом, суд зазначає, що порівняльний аналіз термінів "дізнався" та "повинен дізнатися", що містяться в ч. 2 ст. 122 КАС України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку позивача знати про стан своїх прав. При визначенні початку перебігу строку звернення до суду, суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Предметом спору у цій справі є вимоги позивача про:

- визнання неправомірними дій відповідача щодо невиплати позивачці щомісячної основної та додаткової пенсії відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в повному розмірі за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року;

- зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачці за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року основної та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю у розмірі 10 мінімальних пенсій за віком та 100 % мінімальної пенсії за віком, призначеної у відповідності до ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з урахуванням ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком визначеної на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2014", з урахуванням виплачених сум.

Слід зауважити, що правовідносини, з приводу яких позивачка звернулася до суду, виникли у період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року, водночас з цим позовом позивачка звернулася до суду лише 12.07.2021 року, тобто з істотним пропуском строку звернення, передбаченого статтею 122 КАС України.

У мотивувальній частині позовної заяви позивачка, зокрема, зазначає, що вона дізналася про протиправну бездіяльність відповідача щодо непроведення перерахунку та виплати пенсії за 2014 рік лише у 2021 році. На переконання позивачки, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивачка дізналася або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів, який в даному випадку слід обраховувати з моменту отримання листа відповідача про відмову у задоволенні її заяви про перерахунок пенсії, а саме з березня 2021 року. Позивачка вказує, що такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.12.2020 року в справі № 510/1286/16-а, згідно з якою у справах про оскарження дій та бездіяльності Пенсійного фонду відлік строк звернення до суду розпочинається з часу отримання листа за результатами розгляду звернення позивача, який оскаржує відповідні дії суб`єкта владних повноважень. За таких обставин, позивач переконана, що нею не пропущено строк звернення до суду, встановлений ч. 2 ст. 122 КАС України.

Однак, в межах даної адміністративної справи суд вважає безпідставними посилання позивачки, як в частині необхідності обраховування початку перебігу строку для звернення до суду з моменту отримання листа відповідача, так і в частині посилання на постанову Великої Палати Верховного Суду від 24.12.2020 року в справі № 510/1286/16-а щодо однозначності вищевказаного висновку, з огляду на таке.

Так, дійсно, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 року у справі № 510/1286/16-а вказала на те, що у спорах, що виникають з органами Пенсійного фонду України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу Пенсійного фонду України відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів (про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку), на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок.

Однак, така обставина не є безумовною підставою для висновку, що момент, з якого особа дізналася про порушення своїх прав, відліковується від дати отримання відповіді пенсійного органу.

При цьому суд враховує, що предметом спору у справі, яка переглядалась Верховним Судом та за наслідками розгляду якої винесено постанову від 24.12.2020 року у справі № 510/1286/16-а, виступають правовідносини щодо визнання неправомірними дії Управління ПФУ щодо неврахування для обчислення пенсії сум індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премій до державних, професійних та ювілейних свят й інших виплат у відповідності до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ "Про державну службу". Водночас, хоча спірним моментом в даній справі і залишається, зокрема, питання фактичного встановлення строкових меж триваючого правопорушення у сфері реалізації соціальних прав та застосування процесуальних строків для звернення до суду за захистом цих прав, проте однозначного (остаточного) висновку правильності визначення початку перебігу строку для звернення до суду з моменту отримання листа відповідача касаційна інстанція не встановлює, адже вказує лише щодо альтернативності застосування такого підходу.

Разом із тим, при розгляді вказаної справи, з приводу дотримання процесуальних строків звернення з позовом до суду, ідентичними до даних правовідносин виступають правовідносини, які досліджувались у іншій адміністративній справі № 240/12017/19 та викладені у постанові Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних спорів Касаційного адміністративного суду від 31.03.2021 року, де предметом спору виступають правовідносини з приводу визнання протиправними дій щодо відмови Пенсійного фонду у проведенні перерахунку та виплати заборгованості з державної пенсії у розмірі 10 мінімальних пенсій за віком та з додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 100% мінімальної пенсії за віком за період з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року, згідно з статтями 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Так, Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних спорів Касаційного адміністративного суду у постанові від 31.03.2021 року в справі № 240/12017/19 зазначив, що для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Суд звертає увагу, що Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав у постанові від 31.03.2021 року в справі № 240/12017/19 відступила від висновків, викладених, зокрема у постановах від 29.10.2020 року у справі № 816/197/18, від 20.10.2020 року у справі № 640/14865/16-а, від 25.02.2021 року у справі № 822/1928/18 щодо застосування строку звернення до суду у соціальних спорах.

Більше того, приймаючи таке рішення Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав прийняла до уваги, в тому числі, і висновки, які викладені у згаданій позивачем постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.12.2020 року у справі № 510/1286/16-а.

Зокрема, у постанові від 31.03.2021 року в справі № 240/12017/19 суд касаційної інстанції дійшов такого висновку щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України, у спорах цієї категорії: 1) для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів; 2) пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Відтак, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо.

В той же час, суд звертає увагу на те, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.

Як встановлено судом, позивачка станом на 2014 рік отримувала пенсію. Отже, суд приходить до висновку, що позивачка щомісячно отримуючи пенсійні виплати до 2014 року та в подальшому, з огляду на оприлюднення нормативно-правових актів, що регулюють спірні питання у сфері пенсійного забезпечення, повинна була бути обізнана про неналежне виконання обов`язків з боку пенсійного органу щодо виплати їй пенсії в період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року, в той же час своєчасно не скористалася своїм правом на звернення до суду за судовим захистом, а звернулася до суду після спливу більше ніж 6 років від періоду заявлених нею до захисту вимог.

Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія, вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів.

Зазначена правова позиція також відображена в ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08.02.2021 у справі № 520/10332/20.

Враховуючи вищенаведене, позивачка при зверненні до суду повинна довести той факт, що вона не могла дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернулася за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення її прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Відтак, отримання пенсіонером рішення від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність чи помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність чи несвоєчасність її перерахунку, тощо.

Доводів, які б свідчили про наявність об`єктивно непереборних обставин, пов`язаних з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення дій щодо звернення до суду з позовом за захистом порушеного права, протягом установленого законом строку, позивачкою суду не наведено.

Відповідно до частини 1 статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до частини 6 статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Враховуючи те, що позовну заяву позивач подав після закінчення строку, встановленого законом без заяви про поновлення пропущеного строку, тому позовну заяву необхідно залишити без руху.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду передбачено статтею 123 КАС України.

Так, частиною 3 статті 123 КАС України визначено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

В свою чергу, частина 13 статті 171 КАС України визначає, що суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

З огляду на викладене та враховуючи невідповідність поданого позову вимогам закону, позовну заяву ОСОБА_1 належить залишити без руху з наданням розумного строку для усунення виявлених судом недоліків позовної заяви у спосіб подання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду разом із доказами, які, на думку позивачки, вказують на поважність причин пропуску строку.

Керуючись ст. 5, 160, 161, 171, 243, 248, 256, 293 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, залишити без руху.

Надати позивачці строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 5 днів з дня отримання позивачкою копії даної ухвали, шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду разом із доказами, які, на її думку, вказують на поважність причин пропуску строку.

Роз`яснити позивачці, що якщо позивачка усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків. Якщо позивачка не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції оскарженню не підлягає та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Суддя Заброцька Людмила Олександрівна