Справа № 280/1868/21
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2021-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 жовтня 2021 року м. Дніпросправа № 280/1868/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Волкової К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05 липня 2021 року (суддя Семененко М.О.) по справі №280/1868/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання вимоги незаконною та стягнення коштів,-

в с т а н о в и В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

1) визнати незаконною вимогу відповідача щодо повернення грошових коштів в розмірі 76 329 грн., викладену у листі від 14.09.2020;

2) стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 748 206,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що є суддею у відставці та перебуває на обліку у відповідача. В березні 2020 року позивач подав до Управління для проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці довідку Господарського суду Запорізької області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №05-62/16 від 05.03.2020, згідно якої суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 113 508,00 грн. Такі самі довідки, видані Господарським судом Запорізької області, позивачем подано до Управління в серпні 2020 року та в січні 2021 року. Разом з тим, замість того, щоб провести перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці у бік збільшення, відповідач листом №472 від 14.09.2020 запропонував повернути 72 006,75 грн. надмірно сплаченого довічного грошового утримання за період з 01.04.2019 по 31.07.2020. Листом від 14.09.2020 відповідач повідомив, що пенсійна справа позивача приведена у відповідність до пенсійного законодавства та запропонував повернути заборгованість в розмірі 76 329,00 грн. При цьому, замість 42 565,5 грн. з серпня 2020 року позивач став отримувати 37 836 грн. щомісячного довічного грошового утримання. Позивач вважає вимогу відповідача про повернення коштів протиправною та наголошує на тому, що у зв`язку з не проведенням перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі поданих довідок, відповідач має заборгованість з виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 748 206,90 грн. З цих підстав просив позов задовольнити.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 05 липня 2021 року у

задоволенні позову відмовлено.

За наслідками розгляду справи судом першої інстанції зроблено такі висновки.

Щодо заявлених позовних вимог про визнання незаконною вимогу про повернення надміру сплачених сум, суд першої інстанції виходив з того, що утримання надміру виплачених сум та відрахувань зі щомісячного довічного утримання здійснюється в порядку, аналогічному для пенсійних виплат. У свою чергу, відповідно до Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 №6-4, суми щомісячного довічного утримання судді у відставці, виплачені надміру, можуть бути повернуті отримувачем виплати добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. У спірному випадку, як зазначив суд першої інстанції, відповідачем не було прийнято рішення про повернення надміру сплачених сум, а лист відповідача, яким запропоновано позивачу звернутися до відділення Пенсійного фонду для вирішення питання щодо надміру сплачених сум, не є рішенням суб`єкта владних повноважень, яке може бути оскаржено у судовому порядку. З цих підстав суд дійшов висновку про те, що у цій справі не встановлено обставин, які б свідчили про порушене право позивача, яке має захищатися у судовому порядку.

З приводу заявлених вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості, суд першої інстанції встановив те, що такі вимоги пов`язані з тим, що Управління не здійснило перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідок Господарського суду Запорізької області про розмір суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 18.02.2020 та на 01.01.2021, виходячи з 90 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. Встановивши підстави звернення із позовом, в цій частині заявлених вимог, суд вказав на наявність у позивача права, як судді у відставці, на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з 19.02.2020. Суд також встановив те, що відповідачем було відмолено позивачу у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, але позивач своїм правом щодо оскарження рішень Управління про відмову у перерахунку щомісячного грошового утримання, не скористався. З цих підстав, пославшись на те, що як перерахунок грошового утримання суддів у відставці так і визначення його розміру віднесено до дискреційних повноважень відповідача і такого перерахунку у спірному випадку відповідачем здійснено не було, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, в цій частині заявлених вимог, у зв`язку з відсутністю підстав стверджувати про наявність у відповідача заборгованості по виплаті позивачу щомісячного грошового утримання судді у відставці.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу (доповнення до апеляційної скарги), в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та прийняти нову постанову про задоволення позову. Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач посилається на наявність у нього права на перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці, але таке право не визнається відповідачем, що і призвело до виникнення заборгованості по виплаті грошового утримання, внаслідок нездійснення відповідачем такого перерахунку. З цих підстав вказує на обґрунтованість заявлених ним вимог щодо стягнення з відповідача заборгованість в розмірі 748 206,00 грн. З приводу заявлених вимог про визнання незаконною вимогу відповідача про повернення надміру сплачених сум, позивач не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що у спірному випадку не було встановлено обставин, які б свідчили про порушене право позивача. З цього приводу позивач вказує на те, що лист відповідача є актом індивідуальної дії, оскільки він прийнятий на виконання владних управлінських функцій відповідача та стосується прав і обов`язків позивача. З цих підстав позивач вказує на те, що спір з приводу оскарження листа відповідача належить до юрисдикції адміністративних судів.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін з огляду на його законність та обгрунтованость.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, надану правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Встановлені судом першої інстанції, які не заперечуються сторонами, свідчать про те, що ОСОБА_1 є суддею у відставці, перебуває на обліку в Управлінні та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду у справі №808/2591/18 від 16.10.2018, яке набрало законної сили 13.03.2019, зобов`язано Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмежень граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, незалежно від заробітку (прибутку), одержуваного ним після виходу у відставку, із застосуванням в якості розрахункової величини мінімальної заробітної плати прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 1762 грн., починаючи з 01 січня 2018 року, із урахуванням раніше проведених виплат за вказаний період.

У зв`язку із зміною розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, 06.03.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці, для чого подав довідку від 05.03.2020 №05-62/16, видану Господарським судом Запорізької області, про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Вказана довідка видана ОСОБА_1 відповідно до Додатку 2 до Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 №3-1, Закону №1402-VIII (зі змінами), Закону України Про державний бюджет України на 2020 року, рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2-р/2020 у справі №1-15/2018 (4086/16), про те, що станом на 18.02.2020 суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці складає 113 508,00 грн., у тому числі: посадовий оклад 75 672,00 грн.; доплата за вислугу років 37 836,00 грн..; доплата за перебування на адміністративній посаді в суді - 0,00 грн; доплата за науковий ступінь - 0, 00 грн; доплата за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці - 0,00 грн.; щомісячна доплата відповідно до частини шостої статті 135 Закону №1402-VIII - 0,00 грн.

Листом від 13.03.2020 №0800-0202-8/9449 Управління повідомило позивача, що рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2-р/2020 визнано неконституційним пункт 25 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII, яким визначено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу. В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону №2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону. Разом з тим, згідно з пунктом 5 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України, Верховній Раді Україні рекомендовано невідкладно привести положення законодавства України у відповідність до цього рішення. Таким чином до приведення у відповідність норм законодавства з урахуванням рішення Конституційного Суду України підстави для проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці на теперішній час відсутні.

Отже, Управління відмовили позивачу у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки від 05.03.2020 №05-62/16, видану Господарським судом Запорізької області.

Листом від 14.09.2020 №8147-8090/Х-04/8-0800/20 Управління повідомило, що на виконання рішення від 16.10.2018 у справі №808/2591/18 здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, розмір якого з 01.01.2018 склав 23 787,00 грн. (26 430,00 х 90 %). Суму заборгованості за період з 01.01.2018 по дату набрання законної сили рішення суду, було взято на облік в Реєстр судових рішень відповідно до Постанови №649. З березня 2019 року розпочато виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в оновленому розмірі 38 900,25 грн. (43 222,50 х 90%). У зв`язку зі змінами у розмірі складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді з урахуванням базового розміру посадового окладу, визначеного частиною 3 статті 135 Закону №1402-VIII на підставі особистої заяви та довідки, виданої Господарським судом Запорізької області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, позивачу проведено перерахунок з 01.01.2020, після якого розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці склав 42 565,50 грн. (47 295,00 грн. х 90 %). За результатами перевірки пенсійної справи ОСОБА_1 . Управлінням встановлено, що рішення суду від 16.10.2018 по справі №808/2591/18 не зобов`язувало перераховувати в подальшому щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. Враховуючи викладене, пенсійна справа ОСОБА_1 приведена у відповідність до пенсійного законодавства, після перерахунку розмір довічного грошового утримання склав: з 01.03.2019 34 578,00 грн. (43 222,50 х 80%); з 01.01.2020 37 836,00 грн. (47 295,00 х 80%). Таким чином, виникла переплата щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 01.03.2019 по 31.07.2020 в загальному розмірі 76 329,00 грн. З метою вирішення питання щодо зайво виплаченого щомісячного довічного грошового утримання судді ОСОБА_1 запропоновано звернутись до Заводського відділу обслуговування громадян.

Також встановлені обставини справи свідчать про те, що позивач звертався до відповідача із заявою від 25.01.2021 про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, обчисленого за нормами Закону №1402-VIII на підставі довідки від 25.01.2021 №05-62/03 Господарського суду Запорізької області про розмір суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01.01.2021, однак листом від 12.03.2021 №1646-1131/Х-02/8-0800/21 позивачу відмовлено у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Відмова мотивована тим, що право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, який не проходив кваліфікаційного оцінювання, не призначався на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності Законом №1402-VIII, не пропрацював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами кваліфікаційного оцінювання або конкурсу, за зверненнями, що надходять після 18 лютого 2020 року, виникає відповідно до пункту 4 статті 142 Закону №1402-VIII - у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді з урахуванням базового розміру посадового окладу, визначеного частиною 3 статті 135 цього Закону прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якої встановлено на 1 січня календарного року. Оскільки Законом України Про державний бюджет України на 2021 рік від 15.12.2020 №1082-IX не передбачено збільшення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 01.01.2021 (а залишено на рівні 2020 року у розмірі 2 102,00 грн.) підстави для проведення перерахунку у зв`язку із зміною розміру складових суддівської винагороди з 01.01.2021 відсутні.

Не погодившись з листом Управління від 14.09.2020 №8147-8090/Х-04/8-0800/20, яким позивача запрошено до Управління для вирішення питання щодо зайво виплаченого щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 76 329,00 грн., а також вважаючи, що внаслідок не проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідок Господарського суду Запорізької області про розмір суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 18.02.2020 та на 01.01.2021 у відповідача виникла заборгованість перед ОСОБА_1 у розмірі 748 206,00 грн., позивач звернувся до суду з даним позовом.

За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову, з огляду на таке.

Так, щодо заявлених позивачем вимог про визнання незаконною вимогу про повернення надміру сплачених сум, суд першої інстанції правильно виходив з того, що утримання надміру виплачених сум та відрахувань зі щомісячного довічного утримання здійснюється в порядку, аналогічному для пенсійних виплат.

Відповідно до статті 50 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV) суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 №6-4 (далі - Порядок №6-4).

Пунктом 2 Порядку №6-4 визначено, що переплата пенсії - сума пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат до пенсій), виплачена з різних причин понад розмір, визначений законодавством.

Відповідно до пункту 3 Порядку №6-4, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Рішення про стягнення приймає територіальний орган Пенсійного фонду України, в якому пенсіонер перебуває на обліку як одержувач пенсії (додаток 1).

З огляду на положення вказаних норм права суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що суми щомісячного довічного утримання судді у відставці, виплачені надміру, можуть бути повернуті отримувачем виплати добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. При цьому, у разі стягнення вказаних сум в примусовому порядку, органом пенсійного фонду виноситься рішення про утримання надміру виплачених сум щомісячного довічного утримання у формі, передбаченої додатком 1 Порядку №6-4.

У спірному випадку, як встановлено судом першої інстанції та не заперечувалось позивачем, відповідачем не приймалося рішення про утримання надміру виплачених сум щомісячного довічного утримання.

Встановлені обставини також свідчать про те, що листом від 14.09.2020 №8147-8090/Х-04/8-0800/20 Управління повідомило позивача про те, що за наслідками перевірки пенсійної справи ОСОБА_1 встановлено переплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 76 329,00 грн., у зв`язку з чим для вирішення питання щодо надміру виплаченого щомісячного грошового забезпечення позивача запрошено до Управління.

Отже, як правильно звернув увагу суд першої інстанції, вказаний лист направлений на адресу позивача з метою вирішення питання щодо повернення надміру виплачених сум щомісячного довічного утримання судді у відставці у добровільному порядку.

Таким чином, встановивши те, що рішення з приводу утримання надміру виплачених сум відповідачем прийнято не було, а також з`ясувавши зміст листа від 14.09.2020 №8147-8090/Х-04/8-0800/20, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив про те, що у цій справі не встановлено обставин, які б свідчили про порушене право позивача, яке має захищатися у судовому порядку.

Такі висновки суд першої інстанції обґрунтував тим, що лист відповідача, яким запропоновано позивачу звернутися до відділення Пенсійного фонду для вирішення питання щодо надміру сплачених сум, не є рішенням суб`єкта владних повноважень, яке може бути оскаржено у судовому порядку.

Погоджуючись з такими висновками суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з того, що згідно з положеннями пункту 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

Під актом державного чи іншого органу слід розуміти, враховуючи положення чинного законодавства, юридичну форму рішень цих органів - офіційний письмовий документ, який породжує певні наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших відносин і має обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин.

Рішення суб`єкта владних повноважень у контексті положень КАС України необхідно розуміти як нормативно-правові акти, так і правові акти індивідуальної дії.

Нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування (частина 1 статті 4 КАС України)

Індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк (частина 1 статті 4 КАС України).

Ураховуючи наведені визначення, суд першої інстанції правильно виходив з того, що лист відповідача від 14.09.2020 №8147-8090/Х-04/8-0800/20 не є рішенням суб`єкта владних повноважень та не є актом індивідуальної дії в розумінні приписів статті 19 КАС України, оскільки не створює, не змінює та не припиняє жодних прав чи обов`язків позивача.

Вказані висновки суду першої інстанції доводами апеляційної скарги не спростовуються. Посилання скаржника на те, що лист відповідача є актом індивідуальної дії, оскільки він прийнятий на виконання владних управлінських функцій відповідача та стосується прав і обов`язків позивача, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки вказаний лист є формою надання відповіді на звернення позивача, при цьому, суть такої відповіді, як правильно звернув увагу на це суд першої інстанції, не свідчить про виникнення у позивача будь-яких обов`язків, у тому числі обов`язку щодо повернення надміру сплачених сум щомісячного довічного грошового утримання, які, на думку відповідача, виникли внаслідок приведення пенсійної справи позивача у відповідність до пенсійного законодавства.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову, в частині заявлених вимог щодо визнання незаконною вимогу про повернення надміру сплачених сум.

Щодо заявлених вимог про стягнення з відповідача заборгованості, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Так, судом першої інстанції встановлено та не спростовується позивачем те, що такі вимоги пов`язані з тим, що Управління відмовило у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідок Господарського суду Запорізької області про розмір суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 18.02.2020 та на 01.01.2021, виходячи з 90 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Встановивши підстави звернення із позовом, в цій частині заявлених вимог, суд вказав на наявність у позивача права, як судді у відставці, на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з 19.02.2020.

Вказані висновки суду першої інстанції відповідачем не заперечуються.

В той же час, встановлені обставини справи свідчать про те, що позивач своїм правом щодо оскарження рішень Управління про відмову у перерахунку щомісячного грошового утримання, не скористався.

Отже, встановивши такі обставини справи, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що оскільки як перерахунок грошового утримання суддів у відставці так і визначення його розміру віднесено до дискреційних повноважень відповідача і такого перерахунку у спірному випадку відповідачем здійснено не було, то відсутні підстави стверджувати про наявність у відповідача заборгованості по виплаті позивачу щомісячного грошового утримання судді у відставці.

Не погоджуючись з вказаним висновком суду першої інстанції позивач фактично посилається на те, що відповідач був зобов`язаний здійснити перерахунок довічного грошового утримання з огляду на наявність рішення Запорізького окружного адміністративного суду у справі №808/2591/18 від 16.10.2018, яким визнано право позивача на перерахунок пенсії.

Але з такими доводами позивача суд апеляційної інстанції не може погодитися, оскільки рішення Запорізького окружного адміністративного суду у справі №808/2591/18 від 16.10.2018 не стосувалося права позивача на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, яке у позивача виникло з 19.02.2020.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи, які свідчать про те, що перерахунок щомісячного довічного грошового утримання починаючи з 19.02.2020 позивачу здійснено не було, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необґрунтованість заявлених позивачем вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості у сумі 748 206,00 грн., оскільки позивачем не було доведено існування такої заборгованості відповідача перед позивачем, а чинним законодавством не передбачено право особи самостійно визначати собі розмір пенсії (щомісячного грошового утримання судді у відставці) без прийняття відповідного рішення уповноваженого на це органом.

Посилання позивача на правову позицію, яка висловлена Великою Палатою Верховного Суду у справі №816/228/17 (постанова від 08.09.2021), є безпідставними оскільки така правова позиція стосується інших правовідносин, а саме правовідносин щодо реалізації податковим органом своїх повноважень та можливості оскарження рішень контролюючого органу, які приймалися з приводу проведення позапланової документальної перевірки.

Таким чином, дослідивши зазначені обставини справи. аргументи позивача, з якими він пов`язує незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст.316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05 липня 2021 року по справі №280/1868/21 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст..ст.328. 329 КАС України.

Вступну та резолютивну частину проголошено 05.10.2021

Повне судове рішення складено 06.10.2021

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк