Справа № 640/24091/21
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2021-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2021 року м. Київ № 640/24091/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Аблова Є.В.,

при секретарі судового засідання Васильєвої Ю.В.,

за участю представників сторін:

представника позивача: Саковець І.В.,

розглянувши в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін матеріали адміністративної справи

за позовомАкціонерного товариства «Державний ощадний банк України»
доПечерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ)
провизнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі по тексту - позивач, ТОВ «Український транспортний сервіс») звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (далі по тексту - відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Коваль Л.І. про накладення штрафу від 12 серпня 2021 року у виконавчому провадженні № 64911535;

- повернути з державного бюджету Акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» кошти у розмірі 10 200,00 грн., сплачені на підставі меморіального ордеру № від 19.08.2021.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що відповідачем безпідставно накладено штраф на позивача за невиконання ухвали суду, оскільки про поважність причин неможливості виконання ухвали суду в частині позивачем повідомлено державного виконавця.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.08.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання, призначене на 14.09.2021 року. Витребувано у відповідача належним чином засвідчені копії виконавчого провадження ВП №64911535. Зобов`язано відповідача подати до суду належним чином засвідчені копії виконавчого провадження ВП №64911535.

13.09.2021 через відділ документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян (канцелярію) Окружного адміністративного суду міста Києва на виконання ухвали суду від 31.08.2021 відповідачем надіслано копії матеріалів виконавчого провадження та надані письмові пояснення.

У судове засідання 14.09.2021 з`явився представник позивача.

Належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду справи відповідачем участь уповноваженого представника не забезпечено.

Протокольною ухвалою суду від 14.09.2021 судом оголошено перерву до 05.10.2021 для виклику відповідача.

30.09.2021 та 01.10.2021 через відділ документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян (канцелярію) Окружного адміністративного суду міста Києва від представника позивача надійшли пояснення в яких останній вказав, що боржником вчасно повідомлено державного виконавця про неможливість виконання ухвали суду від 11.11.2020 у справі №910/13232/20 в частині у зв`язку з відсутністю документів, які звернуто до вилучення, в той час, як відповідачем на виконання виконавчого документу належних дій щодо перевірки вказаних боржником обставин вчинено не було.

У судове засідання 05.10.2021 року прибув представник позивача.

Належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду справи відповідачем участь уповноваженого представника не забезпечено, однак як вбачається з надісланих до суду письмових пояснень представника відповідача, останній просить суд судове засідання розглядати без участі представника відділу, у задоволенні скарги просить відмовити.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У С Т А Н О В И В:

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 11.11.2020 року у справі № 910/13232/20 задоволено клопотання ТОВ «ТЛК» «Арктика» про тимчасове вилучення доказів для дослідження судом. Застосовано заходи процесуального примусу, зокрема, пунктом 5 резолютивної частини ухвалено вилучити у Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» договір купівлі-продажу від 13.02.2019 року, укладений між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та Дочірнім підприємством «БЦТ» за результатами відкритих торгів ДП «Сетам», а також всі додатки, додаткові угоди, угоди про внесення змін тощо; договір № 55/3-1 від 19.06.2017 року про припинення зобов`язань переданням відступного, укладений між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Крупенія», а також всіх додатки, додаткові угоди, угоди про внесення змін тощо. Стягувачем визначено ТОВ «ТЛК» «Арктика». Вилучення вказаних у пунктів 5 доказів доручено Печерському районному відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Постановою державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Любов Іванівною від 22.03.2021 року відкрито виконавче провадження №64911535 з метою виконання ухвали Господарського суду м. Києва від 11.11.2020 року у справі № 910/13232/20. Пунктом 2 резолютивної частини постанови зобов`язано боржника виконати рішення суду негайно та надати підтвердження виконання до 24.03.2021 року.

Вимогою виконавця від 22.03.2021 року державний виконавець вимагає від боржника в термін до 24.03.2021 року визначити відповідальну особу щодо виконання вимоги державного виконавця, оскільки о 15-00 будуть проводитись виконавчі дії щодо вилучення Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» договір купівлі-продажу від 13.02.2019 року, укладений між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та Дочірнім підприємством «БЦТ» за результатами відкритих торгів ДП «Сетам», а також всі додатки, додаткові угоди, угоди про внесення змін тощо; договір № 55/3-1 від 19.06.2017 року про припинення зобов`язань переданням відступного, укладений між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Крупенія», а також всіх додатки, додаткові угоди, угоди про внесення змін тощо.

24.03.2021 року AT «Ощадбанк» звернулось до державного виконавця із клопотанням про відкладення проведення виконавчих дій (вх.№9911 від 24.03.2021 року) щодо вилучення документів на іншу дату та час.

Постановою державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Любов Іванівною від 24.03.2021 року відкладено проведення виконавчих дій до 26.03.2021 року.

Вимогою виконавця від 26.03.2021 року державний виконавець вимагає від боржника в термін до 31.03.2021 визначити відповідальну особу щодо виконання вимоги державного виконавця, оскільки о 15-00 будуть проводитись виконавчі дії щодо вилучення у Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» відповідних договорів.

На виконання ухвали Господарського суду м. Києва від 11.11.2020 року у справі №910/13232/20 AT «Ощадбанк» листом від 31.03.2021 року вх.10547 надано Печерському районному відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) запитуваний оригінал Договору купівлі-продажу земельних ділянок від 13.02.2019 року, укладений між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та Дочірнім підприємством «БЦТ» за результатами відкритих торгів Дії «Сетам» та акт приймання-передачі земельних ділянок 13.02.2019 року за Договором купівлі-продажу земельних ділянок від 13.02.2019 року за №521. Також AT «Ощадбанк» повідомлено державного виконавця, що Договір № 55/3-1 від 19.06.2017 року про припинення зобов`язань переданням відступного у AT «Ощадбанк» відсутній.

31.03.2021 року державним виконавцем складено відповідний Акт, в якому зазначено зміст листа AT «Ощадбанк» листом від 31.03.2021 року вх.10547.

Листом Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 05.04.2021 року повідомлено Господарський суд міста Києва про вилучення оригіналу Договору купівлі-продажу земельних ділянок від 13.02.2019 року, укладеного між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та Дочірнім підприємством «БЦТ» за результатами відкритих торгів Дії «Сетам» та акт приймання-передачі земельних ділянок 13.02.2019 року за Договором купівлі-продажу земельних ділянок від 13.02.2019 року за №521, а також про повідомлення боржника про відсутність Договору № 55/3-1 від 19.06.2017 року про припинення зобов`язань переданням відступного, про що складено Акт державного виконавця.

Вимогою виконавця від 29.04.2021 року державний виконавець вимагає від боржника повторно в термін до 11.05.2021 року надати до відділу відповідні документи на виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 11.11.2020 року у справі № 910/13232/20, а саме:

договір купівлі-продажу від 13.02.2019 року, укладений між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та Дочірнім підприємством «БЦТ» за результатами відкритих торгів ДП «Сетам», а також всі додатки, додаткові угоди, угоди про внесення змін тощо; договір № 55/3-1 від 19.06.2017 про припинення зобов`язань переданням відступного, укладений між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Крупенія», а також всі додатки, додаткові угоди, угоди про внесення змін тощо. Попереджено боржника, що у разі неподання відповідних документів до боржника будуть застосовані заходи примусового виконання рішення, передбачені Законом України « Про виконавче провадження».

Листом AT «Ощадбанк» від 07.05.2021 року (вх.№14191 від 12.05.2021 року) щодо вимоги виконавця від 29.04.2021 року у виконавчому провадженні № 64911535 повідомлено, що AT «Ощадбанк» надані усі наявні у останнього документи, які зобов`язано вилучити ухвалою Господарського суду м. Києва від 11.11.2020 року у справі № 910/13232/20 31.03.5021 року шляхом їх подання до Печерського районного відділ державної виконавчої служби у місті Києві.

11.05.2021 до Господарського суду міста Києва Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в межах справи №910/13232/20 подано скаргу на дії державного виконавця, у якій скаржник просить: визнати дії державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Любов Іванівни у виконавчому провадженні №64911535 про примусове виконання ухвали Господарського суду м. Києва від 11.11.2020 року у справі №910/13232/20 протиправними; визнати незаконною та скасувати вимогу виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Л.І. від 29.04.2021 року у виконавчому провадженні №64911535; зобов`язати державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Любов Іванівну винести постанову про закінчення виконавчого провадження №64911535.

Вимогою державного виконавця від 13.05.2021 року державний виконавець просить Господарський суд міста Києва повідомити про виконання боржником ухвали суду від 11.11.2020 року у справі №910/13232/20.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.05.2021 року, яка набрала законної сили, у задоволенні скарги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на дії державного виконавця у справі № 910/13232/20 відмовлено зокрема, у зв`язку із відсутністю правових підстав в порядку статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» зобов`язувати вказаного державного виконавця виносити постанову про закінчення виконавчого провадження №64911535, оскільки фактичного виконання в повному обсязі рішення (ухвали Господарського суду міста Києва від 11.11.2020 року у справі № 910/1323/20) згідно з виконавчим документом не відбулося.

Постановою заступника начальника відділу Печерського відділ) державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Л.І. від 22.06.2021 у виконавчому провадженні №64911535 за невиконання ухвали Господарського суду міста Києва від 11.11.2020 року у справі №910/13232/20 накладено на боржника АТ «Державний ощадний банк України» штраф у розмірі 5100 грн.

В подальшому, державним виконавцем було знову направлено вимоги від 14.07.2021 та від 29.07.2021 такого ж змісту щодо виконання ухвали Господарського суду м. Києва від 11.11.2020, на які АТ «Ощадбанк» надано відповіді листами від 20.07.2021 № 55/2-08/510/47685/2021-00/Вих. та від 04.08.2021 № 55/2-08/510/47685/2021-00/Вих. відповідно, якими АТ «Ощадбанк» було повідомлено державного виконавця про незаконність його дій та про необхідність виконання ухвали Господарського суду м. Києва від 11.11.2020 у порядку, передбаченому ст.ст. 37, 60 Закону України «Про виконавче провадження», а не у порядку ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження».

Однак, 16.08.2021 АТ «Ощадбанк» отримано постанову про накладення штрафу від 12.08.2021 у ВП № 64911535, якою повторно було накладено штраф на АТ «Ощадбанк» у розмірі 10 200,00 грн. за повторне невиконання судового рішення, а саме ухвали господарського суду м. Києва від 11.11.2020 у справі № 910/13232/20.

25.08.2021 АТ «Ощадбанк» було отримано також постанову від 19.08.2021 про відкриття виконавчого провадження № 66567032 з примусового виконання оскаржуваної постанови про накладення штрафу від 12.08.2021 у ВП № 64911535, а також постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 19.08.2021 у ВП № 66567032 на суму 69,00 грн.

Вважаючи постанову державного виконавця від 12.08.2021 року про накладення штрафу протиправною, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до статті 1 Закону України 02.06.2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (із змінами і доповненнями) (далі також - Закон № 1404) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 3 Закону №1404 відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Частиною першою, пунктами 16, 18 частини третьої статті 18 Закону №1404 встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Щодо доводів позивача про те, що оскаржувану постанову винесено без перевірки виконання рішення суду боржником, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої, пункту 22 частини третьої статті 18 Закону №1404 виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з пунктом 1 частини третьої, абзацом 1 частини четвертої статті 18 Закону №1404 виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Частиною четвертою статті 19 Закону №1404 передбачено, що сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Статтею 63 Закону №1404 встановлено порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Відповідно до частин першої - третьої статті 63 Закону №1404 за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

Частиною першою статті 75 Закону №1404 встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Системний аналіз викладених правових норм свідчить про те, що правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин. Поважними причинами невиконання боржником рішення можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення боржника, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для виконання рішення у встановлений виконавцем строк та повинні бути підтверджені належними доказами.

При цьому, застосування такого заходу реагування як винесення постанови про накладення штрафу, є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.

Притягаючи боржника до відповідальності за невиконання рішення у виконавчому провадженні і накладаючи на нього штраф виконавець (державний чи приватний) зобов`язаний ретельно дослідити всі обставини справи, зокрема належним чином перевірити факт невиконання боржником його обов`язків та встановити причини їх невиконання або неналежного виконання.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом в постанові від 23.05.2018 у справі №537/3986/16-а.

Отже, слід дійти висновку, що постанову про накладення штрафу державним виконавцем може бути винесено лише після перевірки виконання такого рішення та у разі невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Так, дослідивши матеріали виконавчого провадження №64911535, надані відповідачем, судом встановлено, що виконавче провадження №64911535 відкрито постановою державного виконавця 22.03.2021 року, оскаржувану постанову про накладення штрафу винесено державним виконавцем 12.08.2021 року.

Суд зауважує, що під час примусового виконання рішення активні дії щодо виконання рішення суду мають вчинятися не лише боржником, але й виконавцем в межах повноважень.

Постанова про накладення штрафу є своєрідним примусовим заходом для боржника, водночас, така постанова має бути вмотивованою.

Так, з мотивувальної частини постанови державного виконавця від 12.08.2021 року про накладення штрафу встановлено, що державним виконавцем зазначено, що « згідно акту державного виконавця від 11.08.2021 боржником Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» не надано доступу державному виконавцю для вилучення у Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» договір купівлі- продажу від 13.02.2019, укладений між Акціонерним товариством «Державний ощадний України» та Дочірнім підприємством «БЦТ» за результатами відкритих торгів ДП «Сетам», а також всі додатки, додаткові угоди, угоди про внесення змін тощо; договір №55/3-1 від 19.06.2017 про припинення зобов`язань переданням відступного, укладений між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та Товариством з єною відповідальністю «Крупенія», а також всі додатки, додаткові угоди, угоди про змін тощо. В добровільному порядку боржником не надано державному виконавцю договір купівлі- продажу від 13.02.2019, укладений між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та Дочірнім підприємством «БЦТ» за результатами відкритих торгів ДП «Сетам», а також всі додатки, додаткові угоди, угоди про змін тощо; договір № 55/3-1 від 19.06.2017 про припинення зобов`язань переданням відступного, укладений між Акціонерним товариством «Державний ощадний України» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Крупенія», а також всі додатки, додаткові угоди, угоди про внесення змін тощо для проведення вилучення, станом на 11.08.2021 вищезазначене рішення боржником не виконано.»

Суд не бере до уваги висновки, викладені в ухвалі Господарського суду міста Києва від 26.05.2021 року, якою відмолено у задоволенні скарги боржника на дії державного виконавця у справі № 910/13232/20 зокрема, у зв`язку із тим, що виконання виконавчого документу його в повному обсязі не відбулося, оскільки судом досліджується правомірність винесеної постанови про накладення штрафу у межах виконавчого провадження №64911535 за наслідками вчинених дій боржником на виконання судового рішення та дій виконавця щодо перевірки виконання останнього у встановленому Законом №1404 порядку.

Разом з тим, суд зауважує, що у матеріалах виконавчого провадження містяться листи АТ «Державний ощадний банк України» від 31.03.2021 року вх.10547, від 12.05.2021 року №14191, якими боржником повідомлено Печерський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), що Договір № 55/3-1 від 19.06.2017 року про припинення зобов`язань переданням відступного у AT «Ощадбанк» відсутній.

Водночас, доказів перевірки державним виконавцем підтвердження або спростування повідомленого позивачем факту відсутності витребуваного ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.11.2020 року у справі №910/13232/20 Договору у матеріалах справи та у матеріалах виконавчого провадження, наданих відповідачем суду - відсутні.

Так, згідно з пунктом 5 частини третьої статті 18 Закону №1404 виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх.

Відповідно до частини першої статті 60 Закону №1404 під час виконання рішень про передачу стягувачу предметів, зазначених у виконавчому документі, виконавець вилучає такі предмети у боржника і передає їх стягувачу, про що складає акт передачі. У разі знищення предмета, що мав бути переданий стягувачу в натурі, виконавець складає акт про неможливість виконання рішення, що є підставою для закінчення виконавчого провадження, а в разі встановлення факту відсутності предмета, що мав бути переданий стягувачу, повертає виконавчий документ стягувачу.

Суд зауважує, що у матеріалах виконавчого провадження відсутні докази здійснення відповідачем виконавчих дій саме щодо вилучення документів, визначених ухвалою суду у справі №910/13232/20, в той час, як у відповідачем надано докази лише у виді вимог до боржника про надання таких документів.

Так, боржником вчасно повідомлено державного виконавця про неможливість виконання ухвали суду від 11.11.2020 року у справі №910/13232/20 в частині у зв`язку із відсутністю документів, які звернуто до вилучення, в той час, як відповідачем на виконання виконавчого документу належних дій щодо перевірки вказаних боржником обставин та безпосереднього виконання виконавчого листа в порядку вилучення цих документів, не вчинено.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що державним виконавцем не обґрунтовано винесено оскаржувану постанову від 12.08.2021 року про накладення штрафу.

Виходячи з положень частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Частиною першою статті 6 Конвенції гарантовано право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У справі «Горнсбі проти Греції» Європейським судом з прав людини в пункті 40 рішення зазначено, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (пункт 68 рішення у справі «Піалопулос та інші проти Греції»).

Європейський суд з прав людини в пункті 26 рішення у справі «Глоба проти України» відзначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia, захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати (див., наприклад, рішення у справі «Бурдов проти Росії» (Burdov v. Russia), заява №59498/00, пункт 34, ECHR 2002-III, та рішення від 06.03.2003 року у справі «Ясюнієне проти Литви», заява № 41510/98, пункт 27). Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці (див. рішення від 07.06.2005 року у справі «Фуклев проти України» (Fuklev v. Ukraine), заява № 71186/01, п. 84).

В пункті 27 рішення у справі «Глоба проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції.

Конституційний Суд України також неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року № 11-рп/2012).

Конституційний Суд України бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Статтею 124 Конституції України визначено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Пунктом 6 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.12.2010 року № 3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» зазначено, що судам необхідно враховувати, що постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу належать до видів відповідальності за невиконання рішення самостійно та за невиконання без поважних причин рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії.

Отже, оцінюючи процедуру винесення оскаржуваної постанови у межах виконавчого провадження №64911535, суд дійшов висновку, що постанова від 12.08.2021 року про накладення штрафу є протиправною та підлягає скасуванню.

Щодо вимоги позивача про повернення з державного бюджету Акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» кошти у розмірі 10 200,00 грн., сплачені на підставі меморіального ордеру № від 19.08.2021, суд зазначає наступне.

Процедура повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії (далі - платежі) визначає Порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787 (далі - Порядок №787).

Відповідно до пункту 3 Порядку №787 повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України (далі - органи Казначейства) з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень (далі - рахунки за надходженнями), відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

При цьому, повернення платежів у національній валюті здійснюється на рахунки одержувачів коштів, відкриті в банках або органах Казначейства, вказані у поданні або заяві платника.

Пунктом 5 Порядку №787 передбачено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили.

У вказаному пункті 5 Порядку №787 також зазначено, що подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної фіскальної служби України (далі - органи ДФС)) подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Подання за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Крім того, відповідно до пункту 8 Порядку №787 подання складається органом, який здійснює облік заборгованості в розрізі позичальників, за формою, передбаченою нормативно-правовими актами з питань повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів, або в довільній формі на офіційному бланку установи за підписом керівника установи (його заступника відповідно до компетенції), скріпленим гербовою печаткою (у разі наявності) або печаткою із найменуванням та ідентифікаційним кодом установи, з обов`язковим зазначенням такої інформації: обґрунтування необхідності повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб`єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), сума платежу, що підлягає поверненню, дата та номер документа на переказ, який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету. Подання надається платником до органу Казначейства разом із його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Також, у даному пункті зазначено, що заява про повернення коштів з бюджету, яка подається до відповідного органу Казначейства, складається платником в довільній формі з обов`язковим зазначенням такої інформації: причини повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб`єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи та номер контактного телефону одержувача, реквізити рахунку одержувача коштів, сума платежу, що підлягає поверненню.

Відповідно до пункту 10 Порядку №787 заява та подання або ухвала суду подається до відповідного органу Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету.

Як вбачається з матеріалів справи, АТ «Державний ощадний банк України» не зверталось до відповідного органу Казначейства із поданням, що свідчить про невиконання вимог чинного законодавства щодо комплектності пакету документів.

При цьому, органом, який повинен підготувати подання на повернення коштів, є відповідний орган виконавчої служби.

Водночас, бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб, тобто відсутність дій, які повинен був вчинити суб`єкт владних повноважень, але не вчинив, що потягло за собою порушення прав чи інтересів фізичної чи юридичної особи.

В даному випадку, матеріалами справи не підтверджено подання позивачем відповідачу пакету необхідних документів, а відтак з боку відповідача відсутня оскаржувана бездіяльність та, як наслідок, відсутні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині.

За частиною першою та другою ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача, а тому, наявні підстави для скасування постанови, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно з абзацом 1 частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи судом встановлено, що за подання позову АТ «Державний ощадний банк України» сплачено судовий збір у розмірі 2 270, 00 грн. (меморіальний ордер від 19.08.2021 року №).

З огляду на задоволення позовних вимог, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241-246, 255, 287, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (01001, м. Київ, вул. Госпітальна, 12 Г, ) до Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (01011, м. Київ, вул. Різницька, 11-Б, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника відділу Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Коваль Л.І. про накладення штрафу від 12 серпня 2021 року у ВП № 64911535.

3. В іншій частині позовних вимог-відмовити.

4. Стягнути на користь Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" (01001, м. Київ, вул. Госпітальна, 12 Г, ) суму судового збору у розмірі 2270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (01011, м. Київ, вул. Різницька, 11-Б, ).

Відповідно статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення, з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.В. Аблов