Справа № 360/4302/21
Суддя: О.В. Захарова
Дата ухвалення: 2021-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

06 жовтня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/4302/21

Луганський окружний адміністративний суд у складі судді Захарової О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

13 серпня 2021 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі відповідач, ГУПФУ в Луганській області), в якій позивач просить:

1) визнати бездіяльність відповідача про відмову у зарахуванні до трудового стажу позивача періодів роботи з 11.10.1990 по 04.06.1992 в Луганському облвиконкомі, з 03.03.1994 по 01.06.1995 в ВАТ «Віалент ЛТД» та з 01.06.1995 по 29.08.1996 в ВАТ «Нефтеімпекс» неправомірною;

2) зобов`язати відповідача зарахувати до трудового стажу позивача періоди роботи з 11.10.1990 по 04.06.1992 в Луганському облвиконкомі, з 03.03.1994 по 01.06.1995 в ВАТ «Віалент ЛТД» та з 01.06.1995 по 29.08.1996 в ВАТ «Нефтеімпекс», здійснити перерахунок пенсії за віком з урахуванням до стажу вищезазначених періодів роботи з дати звернення, та виплатити заборгованість з 08.03.2021.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в лютому 2021 року звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області для нарахування пенсії за віком. Управлінням Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області в березні 2021 року пенсію було призначено.

Позивач вказує, що разом при проведенні начислення пенсії до загального стажу не було зараховано стаж роботи за періоди: з 11.10.1990 по 04.06.1992 в Луганському облвиконкомі у зв`язку з відсутністю підпису відповідальної особи та печатки при звільненні; з 03.03.1994 по 01.06.1995 в ВАТ «Віалент ЛТД» у зв`язку з тим шо дата зарахування на роботу та підстава для зарахування дописані ручкою іншого кольору; з 01.06.1995 по 29.08.1996 в ВАТ «Нефтеімпекс» у зв`язку з тим що у підставі про зарахування на роботу має місце виправлення у році (цифра 5 обведена повторно).

Позивач не згоден з таким рішенням, тому що розмір пенсії за віком, визначений згідно із Законом про пенсійне страхування, залежить від тривалості страхового стажу особи, величини її заробітку, з якого було сплачено страхові внески (коефіцієнтів страхового стажу та заробітку) і часу виходу на пенсію.

Позивач зазначає, що не зарахування до трудового стажу вказаних періодів роботи суттєво впливає на розмір його пенсії.

Позивач вказує, що звернувся із запитом про підтвердження трудового стажу щодо надання архівної довідки до Державного архіву Луганської області та отримав відповідь, що документи Луганської обласної ради народних депутатів за період з 1938 року по 1992 рік були передані на державне зберігання до Держархіву у м. Луганськ та в зв`язку з проведенням АТО/ООС залишилися на тимчасово непідконтрольній українській владі території (лист від 29.06.2021 № 07/2-13/616).

Позивач вважає неправомірною бездіяльність відповідача щодо не підтвердження та не зарахування йому стажу роботи.

Ухвалою від 17 серпня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду після усунення її недоліків та відкрито провадження у справі; визначено, що справа розглядатиметься за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (арк. спр. 39-40).

Від ГУПФУ в Луганській області 18 серпня 2021 року надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з таких підстав (арк. спр. 77-79).

25.02.2021 ОСОБА_1 звернувся до управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області із заявою про призначення пенсії за віком.

За результатами розгляду заяви позивача та наданих документів управлінням визначено, що страховий стаж позивача становить 35 років 2 місяці 1 день. Рішенням управління від 26.03.2021 № 31 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком.

23.04.2021 позивач звернувся до управління з заявою в порядку Закону України «Про звернення громадян», на яку листом від 14.05.2021 № 15-94/4-01/8-1232/21 Головним управлінням надано відповідь щодо підстав незарахування періодів роботи до загального страхового стажу.

До стажу роботи позивача не зараховано: період роботи в Луганському облвиконкомі з 11.10.1990 по 04.06.1992 у зв`язку з відсутністю підпису відповідальної особи та печатки на звільненні, що порушує вимогу пункту 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» затверджена Наказами Міністерства праці України, Міністерства соціального захисту населення України. Міністерства юстиції № 58 від 29.07.1993, а саме: у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів; період роботи в ВАТ «Віалент ЛТД» 03.03.1994 по 01.06.1995 у зв`язку із тим, що дата зарахування на роботу та підстава про зарахування дописані ручкою іншого кольору, що порушує пункт 2.4 Інструкції № 58, а саме: записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення; період роботи в ВАТ «Нефтеімпекс» з 01.06.1995 по 29.08.1996 у зв`язку із тим, що у підставі про зарахування на роботу мас місце виправлення у році, що порушує вимоги п. 2.6 Інструкції.

За нормами Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Позивачем жодних документів для підтвердження стажу роботи при призначенні пенсії надано не було.

Відповідач вважає, що підстави для здійснення перерахунку пенсії позивача.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 (арк. спр. 4-7).

Позивачу з 08.03.2021 призначена пенсія за віком на пільгових умовах згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із розрахунку стажу для призначення пенсії: 35 років 02 місяці 01 день (арк. спр. 69).

Позивач звернувся до УПФУ в Станично-Луганського району Луганської області із заявою від 23 квітня 2021 року, зареєстрованою в управлінні 25.04.2021, згідно з якою просив повідомити які періоди роботи не були зараховані до його загального трудового стажу (арк. спр. 114).

Листом від 14.05.2021 № 15-94/Ч-01/8-1232/21УПФУ в Станично-Луганському районі Луганської області на заяву позивача від 23 квітня 2021 року повідомлено, що до страхового стажу позивача не було зараховано наступні періоди: з 11.10.1990 по 04.06.1992 у зв`язку з відсутністю підпису відповідальної особи та печатки на звільненні, що порушує вимогу п. 4.1 Інструкції № 58; з 03.03.1994 по 01.06.1995 у зв`язку із тим, що дата зарахування на роботу та підстава про зарахування дописані ручкою іншого кольору, що порушує п. 2.4 Інструкції №58; з 01.06.1995 по 29.08.1996 у зв`язку із тим, що у підставі про зарахування на роботу має місце виправлення у році, що порушує вимоги п. 2.6 Інструкції (арк. спр. 17-18).

Дослідженням трудової книжки позивача НОМЕР_2 встановлено, що в ній за спірні періоди роботи позивача наявні такі записи:

Луганський облвиконком:

запис 15: 11.10.1990 призначений за переводом консультантом президіума місцевої ради народних депутатів по правовим питанням;

запис 16: 05.06.1992 у зв`язку із реорганізацією апарату місцевої ради звільнений за переведенням в секретаріат обласної ради народних депутатів;

запис 17: 05.06.1992 прийнятий за переведенням консультантом секретаріата обласної ради народних депутатів по питанням правової роботи;

запис 18: 07.02.1994 звільнений за власним бажанням за ст.38 КЗпП України;

ВАТ «Віалент ЛТД»:

запис 19: 03.03.1994 прийнятий на роботу на посаду директора;

запис 20: 01.06.1995 звільнений за власним бажанням за ст.38 КЗпП України;

ВАТ «Нефтеімпекс»:

запис 21: 01.06.1995 прийнятий на роботу на посаду директора;

запис 22: 29.08.1996 звільнений за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і відзив учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до частини першої, другої статті 5 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. […].

Частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Абзацами 9, 10 частини третьої статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом. За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 44 Закону № 1058-IV визначено, що:

- заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально (частина перша);

- заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку (частина друга);

- органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (частина третя).

Частиною четвертою статті 45 Закону № 1058-IV визначено, що перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки:

у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа;

у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

Згідно з частиною п`ятою статті 45 Закону № 1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Частиною другою статті 46 Закону № 1058-IV визначено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Статтею 62 Закону № 1788-XII визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

В період з 20 червня 1974 року по 17 серпня 1993 року порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях визначала Інструкція, затверджена постановою Держкомпраці від 20.06.1974 № 162 (далі - Інструкція № 162), та яка втратила чинність у зв`язку із набранням чинності Інструкцією, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110 (далі - Інструкція № 58).

Відмова відповідача у зарахуванні до страхового стажу спірних періодів мотивована порушенням правил оформлення трудових книжок, визначених Інструкцією № 58, а саме щодо періоду з 11.10.1990 по 04.06.1992 у зв`язку з відсутністю підпису відповідальної особи та печатки на звільненні, що порушує вимогу п. 4.1 Інструкції № 58; щодо періоду з 03.03.1994 по 01.06.1995 у зв`язку із тим, що дата зарахування на роботу та підстава про зарахування дописані ручкою іншого кольору, що порушує п. 2.4 Інструкції № 58; щодо періоду з 01.06.1995 по 29.08.1996 у зв`язку із тим, що у підставі про зарахування на роботу має місце виправлення у році, що порушує вимоги п. 2.6 Інструкції № 58 (арк. спр. 17-18).

Пунктом 1.1 Інструкції № 58 визначено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників», цією Інструкцією та іншими актами законодавства (пункт 1.5 Інструкції № 58).

Пунктом 2.2 Інструкції № 58 визначено, що заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем «кваліфікований робітник», «молодший спеціаліст», «бакалавр», «спеціаліст» та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування.

До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Згідно з пунктом 2.3 Інструкції № 58 записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження) (пункт 2.4 Інструкції № 58).

Відповідно до пункту 2.6 Інструкції № 58 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Пунктом 4.1 Інструкції № 58 визначено, що у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Дослідженням записів трудової книжки позивача щодо спірного періоду з 11.10.1990 по 04.06.1992 у Луганському облвиконкомі судом встановлено, що позивач прийнятий на роботу 11.10.1990 та був звільнений 07.02.1994 (записи 15, 18 трудової книжки).

В той же час, записи 16, 17 свідчать, що відбулась реорганізація апарату місцевої ради, а не в цілому органу, і позивач був переведений в цьому ж органі за результатами реорганізації на іншу посаду.

У зв`язку із цим суд не погоджується з доводами відповідача щодо відсутності підпису відповідальної особи та печатки при звільненні у записі 16 від 05.06.1992 трудової книжки, та порушення вимог пункту 4.1 Інструкції № 58.

Натомість, позивач звільнений з Луганського облвиконкому 07.02.1994, що підтверджується записом 18 трудової книжки, в якому зазначена відповідальна особа, її підпис, вказаний номер розпорядження та наявна печатка органу (арк. спр. 87).

Відтак, спірний період роботи позивача з 11.10.1990 по 04.06.1992 у Луганському облвиконкомі безпідставно не зараховано відповідачем до трудового стажу позивача.

Щодо незарахування періодів роботи позивача з 03.03.1994 по 01.06.1995 та з 01.06.1995 по 29.08.1996 у зв`язку із порушеннями порядку заповнення трудової книжки позивача як допис ручкою іншого кольору та наявність виправлення.

Згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Згідно з пунктом 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів про призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Згідно з абзацами першим, третім пункту 4.1 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2). Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Пунктом 4.2 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1 встановлено, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (абзац перший пункту 4.3 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1).

Згідно з абзацом першим пункту 4.7 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

З аналізу зазначених правових норм суд дійшов висновку, що страховий стаж особи за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку (до 01.01.2004) обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду України на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом № 1058-IV, - за даними трудової книжки, після впровадження системи персоніфікованого обліку (після 01.01.2004) - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Інші документи, видані за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами потребуються виключено у випадках, коли відсутня трудова книжка або відповідні записи у ній.

При цьому, значення трудової книжки як основного документу, що підтверджує пільговий стаж роботи, встановлено статтею 62 Закону № 1788-ХІІ, і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Також, суд вважає за необхідне зауважити, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи до пільгового стажу. Визначальним є саме підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність таких записів.

Аналогічна за змістом правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 06 березня 2018 року у справі № 754/14898/15-а та від 17 липня 2018 року у справі № 220/989/17.

Крім того, як вже вищевказано, відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки» тягар відповідальності за порушення порядку ведення трудових книжок покладається на відповідальну посадову особу роботодавця, а не на працівника.

Суд також погоджується з твердженнями позивача, що оскільки записи в його трудовій книжці містять необхідну інформацію про його роботу у спірних періодах на роботах за умовами трудового договору на вказаних підприємствах, такі періоди мають бути зараховані до страхового стажу.

Відтак, періоди роботи позивача з 03.03.1994 по 01.06.1995 та з 01.06.1995 по 29.08.1996 підлягають зарахуванню до страхового стажу позивача.

Таким чином, судом встановлено, що УПФУ в Станично-Луганському районі Луганської області, при призначенні позивачу пенсії не зарахувавши до загального стажу спірні періоди роботи позивача з 11.10.1990 по 04.06.1992, з 03.03.1994 по 01.06.1995 та з 01.06.1995 по 29.08.1996, допустило порушення положень Закону № 1058-IV, Закону № 1788-ХІІ та Порядку № 22-1.

Не зарахування спірного періоду роботи до загального стажу роботи, призвело до зменшення розміру пенсії позивача.

Таким чином УПФУ в Станично-Луганському районі Луганської області допущено протиправну бездіяльність. Як наслідок, підлягають задоволенню й інші позовні вимоги, які є похідними від вимоги щодо визнання протиправною бездіяльності.

Конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і право на пенсійне забезпечення, передбачені статтями 1, 3, частиною 2 статті 6, 8, частиною 2 статті 19, 22, 23 Конституції України, набуте у сфері пенсійного забезпечення, не може бути скасоване, звужене або обмежене.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання) зазначено, що зміст прав і свобод людини - це умови і засоби, які визначають матеріальні та духовні можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це кількісні показники відповідних можливостей, які характеризують його множинність, величину, інтенсивність і ступінь прояву та виражені у певних одиницях виміру.

Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб`єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісних вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зважаючи на обставини справи, суд вважає, що належним, правильним та ефективним способом захисту порушеного права в даному випадку є визнання протиправною бездіяльності УПФУ в Станично-Луганському районі Луганської області щодо не зарахування при призначенні пенсії позивачу до загального стажу періодів роботи з 11.10.1990 по 04.06.1992, з 03.03.1994 по 01.06.1995 та з 01.06.1995 по 29.08.1996.

Також суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області зарахувати до загального стажу роботи ОСОБА_1 періоди роботи з 11.10.1990 по 04.06.1992 в Луганському облвиконкомі, з 03.03.1994 по 01.06.1995 в ВАТ «Віалент ЛТД» та з 01.06.1995 по 29.08.1996 в ВАТ «Нефтеімпекс» та провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з моменту її призначення 08.03.2021, з виплатою заборгованості, з урахуванням фактично-виплачених сум.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09 грудня 1994 року, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

За встановлених в цій справі обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, повністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Позивачем за подання до суду даного позову сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн (арк. спр. 3).

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.

Частиною восьмою статті 139 КАС України визначено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Оскільки даний спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 77, 90, 94, 139, 241-246, 250, 255, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (місцезнаходження: 93404, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченка, буд. 9, ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області щодо не зарахування до загального стажу періодів роботи ОСОБА_1 з 11.10.1990 по 04.06.1992 в Луганському облвиконкомі, з 03.03.1994 по 01.06.1995 в ВАТ «Віалент ЛТД» та з 01.06.1995 по 29.08.1996 в ВАТ «Нефтеимпекс».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області зарахувати до загального стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 11.10.1990 по 04.06.1992 в Луганському облвиконкомі, з 03.03.1994 по 01.06.1995 в ВАТ «Віалент ЛТД» та з 01.06.1995 по 29.08.1996 в ВАТ «Нефтеімпекс» та провести перерахунок пенсії з урахуванням цих періодів з 08.03.2021 з виплатою заборгованості, з урахуванням фактично-виплачених сум.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганської області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Захарова