Справа № 120/5340/21-а
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2021-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/5340/21-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Чернюк А.Ю.

Суддя-доповідач - Граб Л.С.

06 жовтня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Сторчака В. Ю. Моніча Б.С. ,

за участю: секретаря судового засідання: Шпикуляка Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в особі начальника Озадовського Руслана Юрійовича на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 07 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в особі начальника Озадовського Руслана Юрійовича про визнання бездіяльності протиправною,

В С Т А Н О В И В :

26.05.2021 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в особі начальника Озадовського Р.Ю., в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача, що виявилася у порушенні строку надсилання ОСОБА_1 постанови від 11.05.2021 року про відкриття виконавчого провадження № 65355086.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 07 червня 2021 року позов задоволено: визнано протиправною бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в особі начальника Озадовського Р.Ю. у порушенні строку надсилання ОСОБА_1 постанови від 11.05.2021 року про відкриття виконавчого провадження № 65355086.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до невірного вирішення справи, подав апеляційну скаргу.

В обгрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції залишено поза увагою ту обставину, що вся вихідна кореспонденція надсилається адресату не безпосередньо державним виконавцем чи начальником відділу, а відповідним структурним підрозділом Міністерства юстиції після реєстрації вихідної кореспонденції. В обов`язки державного виконавця та начальника відділу не входять конвертування та відправлення постанов державного виконавця поштою. Винесений державним виконавцем документ до моменту його відправки поштою проходить три структурних підрозділи Міністерства, який є центральним органом виконавчої влади.

Крім того, апелянт вказав на відсутність підстав для перевірки виконавчого провадження, а тому начальник відділу не зобов`язаний здійснювати таку перевірку.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому позивач заперечив стосовно задоволення апеляційної скарги і просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження № 65355086 із виконання виконавчого листа по справі № 120/190/21-а, виданого 26.04.2021 року Вінницьким окружним адміністративним судом про зобов`язання Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.12.2020 року та прийняти рішення у відповідності до приписів Закону України "Про виконавче провадження", з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

11.05.2021 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №65355086.

Позивач вказує, що дана постанова була направлена останньому лише 14.05.2021 року, а не наступного робочого дня, як того вимагає положення статті 28 Закону України "Про виконавче провадження".

Вищезазначене слугувало підставою для звернення позивачем до суду з даним позовом.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року № 1404-VIII (далі також Закон від 02.06.2016 року № 1404-VIII) та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 (далі - Інструкція №512/5).

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які проводяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У пункті 1 частини 2 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" закріплено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною 1 статті 28 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Отже нормами Закону № 1404-VIII визначено граничний строк для направлення учасникам виконавчого провадження постанови про відкриття виконавчого провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.05.2021 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сніжинським Т.Є. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №65355086, а отже останнім днем направлення постанови є 12.05.2021.

Листом, датованим 11.05.2021 року № 65355086/15(20.1), відділ примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України направив вказану постанову ОСОБА_1 .

Як свідчить трекінг поштового відправлення, який міститься на копії наявного в матеріалах справи поштового конверта, лист передано до поштового відділення лише 14.05.2021.

Вказане свідчить, що державним виконавцем не вжито заходів щодо направлення документів виконавчого провадження, учаснику виконавчого провадження ОСОБА_1 , у строк, передбачений ст.28 Закону України "Про виконавче провадження".

При цьому, за приписами п. 3.19 Інструкції №512/5 надсилання документів виконавчого провадження здійснюється згідно з положеннями статті 31 Закону. За письмовою заявою учасника виконавчого провадження інформаційні повідомлення щодо складання документів виконавчого провадження можуть надсилатися йому каналами факсимільного зв`язку або електронною поштою, смс-повідомленням. Документи виконавчого провадження, надіслані каналами факсимільного зв`язку або електронною поштою, вважаються врученими за наявності належного підтвердження їх одержання адресатами.

Водночас, як вірно зазначено судом першої інстанції, відповідачем як суб`єктом владних повноважень не подано доказів належного направлення постанови від 11.05.2021 року ВП №65355086 про відкриття виконавчого провадження на електронну пошту позивача.

Щодо викладених в апеляційній скарзі доводів представника відповідача, що у начальника відділу не було підстав для перевірки законності виконавчого провадження, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до Типового положення про відділ державної виконавчої служби міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 20.04.2016 № 1183/5 забезпечення виконання Відділом Конституції та законів України та здійснення контролю за додержанням законодавства про виконавче провадження, правильністю, своєчасністю та повнотою вчинення виконавчих дій державними виконавцями, є прямим обов`язком начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України.

Стосовно посилання скаржника на те, що вихідна кореспонденція надсилається адресатам не безпосередньо державним виконавцем чи начальником відділу, а відповідним структурним підрозділом Міністерства юстиції після реєстрації вихідної кореспонденції, колегія суддів зазначає, що внутрішня організація документального обслуговування роботи відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС, та проходження вихідної документації, згідно тверджень відповідача, трьох структурних підрозділи Міністерства, не може слугувати підставою для позбавлення учасника виконавчого провадження права на вчасне отримання документів виконавчого провадження.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 243, 250, 287, 304, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в особі начальника Озадовського Руслана Юрійовича залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 07 червня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Сторчак В. Ю. Моніч Б.С.