Справа № 260/3104/21
Суддя: Микуляк П.П.
Дата ухвалення: 2021-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

23 вересня 2021 року м. Ужгород№ 260/3104/21
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Микуляк П.П.,

при секретарі Петрус К.І.,

за участю:

позивача: Керівник Хустської окружної прокуратури, представник - Роман М.С.,

відповідача: Іршавська міська рада Закарпатської області, представник - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Керівника Хустської окружної прокуратури до Іршавської міської ради Закарпатської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У відповідності до ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України проголошена вступна та резолютивна частини Рішення. Повний текст Рішення виготовлено та підписано 07 жовтня 2021 року.

Керівника Хустської окружної прокуратури звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Іршавської міської ради Закарпатської області, яким просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Іршавської міської ради Хустського району Закарпатської області щодо невжиття заходів з приводу набуття права власності на безхазяйне майно, а саме гідротехнічну споруду: правобережну дамбу річки Синявка, площею захисту 40 га, висотою 2 м. та довжиною 2500 метрів, що знаходиться на території м. Іршава, Іршавської міської ради;

- зобов`язати Іршавську міську раду Хустського району Закарпатської області вчинити дії, спрямовані на набуття права власності на безхазяйне майно, а саме гідротехнічну споруду: правобережну дамбу річки Синявка, площею захисту 40 га, висотою 2 м. та довжиною 2500 метрів, що знаходиться на території м. Іршава, Іршавської міської ради;

- стягнути з Іршавської міської ради до загального фонду Закарпатської обласної прокуратури сплачений судовий збір.

Позовні вимоги мотивовано тим, що на території м. Іршава Хустського району, Закарпатської області знаходиться берегозакріплювальна захисна гідротехнічна споруда, що підтверджується актом обстеження гідротехнічної споруди від 16.06.2021р., складеного представниками Іршавської міської ради (копія акту додається).до складу комплексу інженерного захисту - правобережна дамба річки Синявка на території м. Іршава Іршавської міської ради, площею захисту 40 га, висотою 2 м. та довжиною 2500 метрів, яка на балансі Іршавської міської ради не перебуває. Належна проектна документація в розпорядженні міської ради також відсутня.

Представник позивача зазначає, що Іршавською міською радою ніяких дій щодо оформлення права власності на гідротехнічну споруду, що знаходиться на території м. Іршава, а саме правобережну дамбу річки Синявка на території, площею захисту 40 га, висотою 2 м. та довжиною 2500 метрів не вжито, чим допущено протиправну бездіяльність.

Представник позивача вважає, що взяття у комунальну власність територіальної громади вищевказаної безгосподарної гідротехнічної споруди дасть можливість вирішувати питання збереження водних об`єктів для загального та спеціального водокористування, надавати в оренду шляхом укладення договорів оренди нерухомого майна, забезпечивши збереження та належну експлуатацію гідротехнічних споруд, запобігти виникненню надзвичайним ситуаціям пов`язаних з водним фактором, забезпечити безаварійний пропуск льодоходу, повені та паводків на водних об`єктах.

02 серпня 2021 року Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду у відповідності до КАС України, судом було відкрито загальне позовне провадження за даним позовом, призначено справу до підготовчого судового засідання та запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав висунуті позовні вимоги та просив суд такі задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відтак заслухавши думку представника позивача, суд не вбачає причин для відкладення розгляду справи.

Крім того, відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, правом на подачу відзиву не скористався, клопотання про продовження процесуального строку для подачі такого не подавав, про наслідки не подання відзиву був попереджений, згідно наявного у матеріалах справи звіту про доставку листа.

Відповідно до ч.6 ст.162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Зважаючи на вимоги ч.6 ст.162 КАС України, суд вважає, що розгляд справи може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладається представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно ч. 3 ст. 23 Закону України Про прокуратуру прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно ст. 53 ч.3 КАС України прокурор, який звертається до адміністративного суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до адміністративного суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Відповідно до ст. 32 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: власні (самоврядні) повноваження щодо управління закладами освіти, охорони здоров`я, культури, фізкультури і спорту, оздоровчими закладами, які належать територіальним громадам або передані їм, молодіжними підлітковими закладами за місцем проживання, організація їх матеріально-технічного та фінансового забезпечення.

Статтею 60 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні визначено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права. Від імені та в інтересах територіальних громад правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності здійснюють органи місцевого самоврядування.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 08.04.1999р. у справі №1-1/99 державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання.

З урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Виходячи зі змісту ч.1 ст. 8 Конституції України охоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й об`єктивного права в цілому, що панує у суспільстві, зокрема, справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права та є його складовою.

Згідно ст. 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Враховуючи, що Іршавською міською радою допущено протиправну бездіяльність, яка полягає у не вчиненні дій, спрямованих на набуття територіальною громадою Іршавської міської ради права власності на безхазяйне майно, а саме: правобережну дамбу річки Синявка, площею захисту 40 га, висотою 2 м. та довжиною 2500 метрів, що знаходиться в межах м. Іршава, Іршавської міської ради, Хустського району Закарпатської області, Хустська окружна прокуратура звертається з позовом до суду з наступних підстав.

За цим позовом прокурор набуває статусу позивача, оскільки орган, уповноважений здійснювати функції щодо зобов`язання набуття територіальною громадою Іршавської міської ради права власності на безхазяйне майно, а саме: правобережну дамбу річки Синявка - відсутній.

Судом встановлено, що на території м. Іршава Хустського району, Закарпатської області знаходиться берегозакріплювальна захисна гідротехнічна споруда, згідно Акту обстеження стану підвищення захисної функції берега річки Синявка для запобігання підтоплення в м. Іршава від 16.06.2021, складеного представниками Іршавської міської ради, яка перебуває у незадовільному стані.

Листом №02-20/1593 від 08.06.2021 року Іршавська міська рада повідомила Хустську окружну прокуратуру про те, що у міській раді відсутня технічна документація, акти прийому-передачі та матеріали щодо прийняття у комунальну власність та на баланс гідротехнічні споруди берегоукріплення р. Синявка, на території м. Іршава, площею захисту 40га, висотою 2,5м., довжиною 1500м.

Згідно листа №220 від 08.06.2021р. Берегівського міжрайонного управління водного господарства Басейнового управління водних ресурсів річки Тиса власник (балансоутримувач) вказаної гідротехнічної споруди - відсутній, тобто гідротехнічна споруда є безхазяйною.

Згідно з ч.5 ст.16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Статтею 10 вказаного Закону визначено статус сільських та селищних рад як органів місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Статтею 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (зі змінами та доповненнями) визначено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб`єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом.

Територіальні громади сіл, селищ, міст, районів у містах безпосередньо або через органи місцевого самоврядування можуть об`єднувати на договірних засадах на праві спільної власності об`єкти права комунальної власності, а також кошти місцевих бюджетів для виконання спільних проектів або для спільного фінансування (утримання) комунальних підприємств, установ та організацій і створювати для цього відповідні органи і служби.

Районні та обласні ради від імені територіальних громад сіл, селищ, міст здійснюють управління об`єктами їхньої спільної власності, що задовольняють спільні потреби територіальних громад.

Визначення місцезнаходження комунального підприємства, установи, організації, що перебуває в управлінні відповідної районної, обласної ради, яке зазначається в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань при державній реєстрації зазначеного комунального підприємства, установи, організації як юридичної особи або державній реєстрації змін до відомостей про таку юридичну особу, здійснюється відповідно до статті 93 Цивільного кодексу України.

Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Доцільність, порядок та умови відчуження об`єктів права комунальної власності визначаються відповідною радою. Доходи від відчуження об`єктів права комунальної власності зараховуються до відповідних місцевих бюджетів і спрямовуються на фінансування заходів, передбачених бюджетами розвитку.

Майнові операції, які здійснюються органами місцевого самоврядування з об`єктами права комунальної власності, не повинні ослаблювати економічних основ місцевого самоврядування, скорочувати обсяги доходів місцевих бюджетів, зменшувати обсяг та погіршувати умови надання послуг населенню.

Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Сільські, селищні, міські, районні в містах (у разі їх створення) ради мають право:

1) вносити пропозиції про передачу або продаж у комунальну власність відповідних територіальних громад підприємств, установ та організацій, їх структурних підрозділів та інших об`єктів, що належать до державної та інших форм власності, якщо вони мають важливе значення для забезпечення комунально-побутових і соціально-культурних потреб територіальних громад;

2) на переважне придбання в комунальну власність приміщень, споруд, інших об`єктів, розташованих на відповідній території, якщо вони можуть бути використані для забезпечення комунально-побутових та соціально-культурних потреб територіальних громад;

3) мати об`єкти комунальної власності за межами відповідних адміністративно-територіальних одиниць.

Згідно зі статтею 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» селищні ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

У свою чергу, ст.26 цього Закону встановлено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад, до яких віднесено розпорядження комунальним майном територіальних громад та інше.

Згідно ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Юридична особа публічного права набуває право власності на майно, передане їй у власність та на майно, набуте нею у власність на підставах, не заборонених законом (ст.329 ЦК України).

Згідно ст.335 ЦК України безхазяйною є річ, яка не має власника або власник якої невідомий.

Безхазяйні нерухомі речі беруться на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вони розміщені. Про взяття безхазяйної нерухомої речі на облік робиться оголошення у друкованих засобах масової інформації.

Після спливу одного року з дня взяття на облік безхазяйної нерухомої речі вона за заявою органу, уповноваженого управляти майном відповідної територіальної громади, може бути передана за рішенням суду у комунальну власність.

Відповідно до ст.327 ЦК України у комунальній власності є майно, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав.

За визначенням ст.2 Закону №1952-VI державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Реєстраційна дія - державна реєстрація прав, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, а також інші дії, що здійснюються державним реєстратором у Державному реєстрі прав, крім надання інформації з цього реєстру.

Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації (ч.2 ст.3 Закону №1952-VI).

Взяття на облік безхазяйного нерухомого майна проводиться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч.14 ст.18 Закону №1952-VI)

Суд зазначає, що заходи щодо оформлення права власності на гідротехнічну споруду, що знаходиться на території м. Іршава Хустського району Іршавської міської ради, а саме правобережну дамбу річки Синявка на території м. Іршава Іршавської міської ради, Іршавською міською радою не вжито.

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно.

Статтею 29 Закону України «Про місцеве самоврядування» передбачені повноваження виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у сфері управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громади.

Бездіяльність відповідача сприяє порушенню основних засад державної політики у сфері збереження інженерної інфраструктури водних об`єктів та комунальної власності, що у свою чергу є порушенням загальнодержавних інтересів та у відповідності до ст. 131-1 Конституції України покладає на прокурора обов`язок представництва в суді.

Взяття у комунальну власність територіальної громади безгосподарної гідротехнічної споруди дасть можливість вирішувати питання збереження водних об`єктів для загального та спеціального водокористування, надавати в оренду шляхом укладення договорів оренди нерухомого майна, забезпечивши збереження та належну експлуатацію гідротехнічних споруд, запобігти виникненню надзвичайним ситуаціям пов`язаних з водним фактором, забезпечити безаварійний пропуск льодоходу, повені та паводків на водних об`єктах.

Таким чином, Іршавська міська рада, є суб`єктом, на території якого розташоване безхазяйне майно, яке підлягає реєстрації для подальшого його матеріально - технічного забезпечення, не виконала покладені на неї вищезазначеними нормами повноваження, не вжила необхідних дій для оформлення правовстановлюючих документів для комунального майна, допускаючи протиправну бездіяльність, відтак позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 2 КАС завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Приписами ст.78 КАС України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Статтею 105 КАС України визначено, що адміністративний позов може містити вимоги про скасування рішення суб`єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень, зобов`язання відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що реєстрація та документація безхазяйного майна на території Іршавсьої міської ради підлягає приведенню у відповідність до законодавства, а відтак позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.2 ст.139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. У даній справі відсутні витрати, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз, а тому судові витрати з відповідача не стягуються.

На підставі наведеного та керуючись ст. 242-246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Керівника Хустської окружної прокуратури до Іршавської міської ради Закарпатської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Іршавської міської ради Хустського району Закарпатської області щодо невжиття заходів з приводу набуття права власності на безхазяйне майно, а саме гідротехнічну споруду: правобережну дамбу річки Синявка, площею захисту 40 га, висотою 2 м. та довжиною 2500 метрів, що знаходиться на території м. Іршава, Іршавської міської ради.

Зобов`язати Іршавську міську раду Хустського району Закарпатської області вчинити дії, спрямовані на набуття права власності на безхазяйне майно, а саме гідротехнічну споруду: правобережну дамбу річки Синявка, площею захисту 40 га, висотою 2 м. та довжиною 2500 метрів, що знаходиться на території м. Іршава, Іршавської міської ради Хустського району Закарпатської області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.255 КАС України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя П.П.Микуляк