Справа № 640/4486/21
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2021-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2021 року м. Київ № 640/4486/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Гарника К.Ю., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у м. Києві

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач), адреса: АДРЕСА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві (далі по тексту - відповідач), адреса: 04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19, в якій позивач, з урахуванням позовної заяви в новій редакції, просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 02 листопада 2020 року № 5.

Підставами позову вказано порушення суб`єктами владних повноважень прав позивача внаслідок прийняття податкового повідомлення-рішення від 02 листопада 2020 року №.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог представник відповідача у відзиві на позовну заяву послався на те, що в ході перевірки діяльності позивача контролюючим органом було встановлено порушення останньою пункту 295.3 статті 295 Податкового кодексу України, у зв`язку з чим прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 березня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 червня 2021 року витребувано від Головного управління ДПС у м. Києві інтегровану картку платника єдиного податку Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 починаючи з січня 2017 року по теперішній час. Зобов`язано Головне управління ДПС у м. Києві подати через канцелярію Окружного адміністративного суду місті Києва (01051, місто Київ, вулиця Болбочана Петра, 1, корпус 1) в строк до 30 липня 2021 року докази, зазначені в пункті 1 резолютивної частини цієї ухвали суду.

На виконання вимог ухвали суду Головним управлінням ДПС у м. Києві 29 липня 2021 року подано до суду клопотання про долучення витягу з інтегрованої картки платника єдиного податку ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 починаючи з січня 2017 року по теперішній час.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 жовтня 2021 року замінено первісного відповідача Головне управління ДПС у м. Києві його правонаступником - Головним управлінням ДПС у м. Києві, як відокремлений підрозділ ДПС.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва виходить з наступного.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 , з 19 листопада 2004 року перебувала на обліку в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців як фізична особа-підприємець до 30 липня 2021 року (30 липня 2021 року прийнято рішення про припинення підприємницької діяльності).

Головним управлінням ДПС у м. Києві на підставі п.п. 191.1.1, п.п. 191.1.2 п. 191.1 ст. 191, п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 та п. 76.1 ст. 76 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI із змінами та доповненнями (далі - ПК України) проведено камеральну перевірку дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності сплати до бюджету єдиного податку.

Перевіркою було встановлено порушення термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання з єдиного податку протягом строків, визначених п. 295.3 ст. 295 ПК України. Крім того, встановлено порушення термінів сплати визначеного грошового зобов`язання контролюючим органом з єдиного податку протягом строків, визначених п. 57.3 ст. 57 ПК України.

За висновками акту перевірки № 976/26-15-33-15-11/ НОМЕР_1 від 01 жовтня 2020 року позивачем несвоєчасно сплачено грошові зобов`язання з єдиного податку, а саме:

- податкова декларація платника єдиного податку - фізичної особи підприємця № від 18 липня 2017 року, граничний термін сплати - 19 серпня 2017 року, фактично сплачено 18 жовтня 2017 року, кількість днів затримки сплати склала - 60;

- податкова декларація платника єдиного податку - фізичної особи підприємця № 144445 від 01 листопада 2017 року, граничний термін сплати - 19 листопада 2017 року, фактично сплачено 18 січня 2018 року, кількість днів затримки сплати склала - 60;

- податкова декларація платника єдиного податку - фізичної особи підприємця № 27956 від 08 лютого 2018 року, граничний термін сплати - 19 лютого 2018 року, фактично сплачено 10 травня 2018 року, кількість днів затримки сплати склала - 80;

- податкова декларація платника єдиного податку - фізичної особи підприємця № 83236 від 08 травня 2018 року, граничний термін сплати - 20 травня 2018 року, фактично сплачено 08 серпня 2018 року, кількість днів затримки сплати склала - 80;

- податкова декларація платника єдиного податку - фізичної особи підприємця № 131844 від 08 серпня 2018 року, граничний термін сплати - 19 серпня 2018 року, фактично сплачено 19 жовтня 2018 року, кількість днів затримки сплати склала - 61;

За результатами проведеної перевірки та висновків Акту, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 02 листопада 2020 року, яким позивачу нараховані штрафні санкції за ст. 126 ПК України у розмірі 20 % у сумі 645,72 грн.

Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням, позивач оскаржив його в адміністративному порядку, направивши скаргу від 16 листопада 2020 року б/н (вх. ДПС № 44305/6 від 19 листопада 2020 року) до Державної податкової служби України.

За результатами розгляду скарги ДПС України прийняла рішення від 11 січня 2021 року № 294/6/99-00-06-01-04-06, яким оскаржуване податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу позивача без задоволення.

Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним та необґрунтованим, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Згідно з п.п. 14.1.152 п. 14.1 ст. 14 ПК України погашення податкового боргу - зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом.

Відповідно до п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - суми узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному Кодексом.

Відповідно до п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з п. 31.1 ст. 31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку зі сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається неї сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.

Відповідно до п. 38.1 ст. 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно з п. 54.1 ст. 54 Кодексу платник податків самостійно обчислює сумуй податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки) встановлені Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 Кодексу платник податків зобов`язаний самостійної сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації) протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків! встановлених Кодексом.

Застосування спрощеної системи оподаткування з 01.01.2012 регламентується Главою 1 Розділу XIV ПК України.

Відповідно до п. 296.3 ст. 296 ПК України платники єдиного податку третьої групи подають до контролюючого органу податкову декларацію платника єдиного податку у строки, встановлені для квартального податкового (звітного) періоду.

Згідно з п. 295.3 ст. 295 ПК України платники єдиного податку третьої групи сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітній) квартал.

Відповідно до п. 300.1 ст. 300 ПК України платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до цього Кодексу за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій.

Як вбачається з матеріалів справи, податковий борг фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 виник згідно податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи підприємця № від 18 липня 2017 року, якою платником податків самостійно визначено податкове зобов`язання з єдиного податку.

Відповідно до податкової декларації поданої позивачем 18 липня 2020 року в письмовому варіанті до Державної податкової інспекції у Печерському районі, що підтверджується відміткою на світлокопії відповідного документу вбачається, що позивачем в рядку 8 розділу V Визначення податкових зобов`язань по єдиному податку, задекларовано загальну суму доходу за звітній (податковий) період у розмірі 30 000,00 грн. У рядку 12 того ж розділу позивачем самостійного нараховано суму єдиного податку у розмірі 1 500,00 грн, за звітній (податковий) період.

При цьому, у рядку 13 того ж розділу позивачем зазначається нарахування за попередній звітній (податковий) період (значення рядка 12 декларації попереднього звітного (податкового) періоду) у розмірі 750,00 грн.

Водночас суд зауважує, що відповідно до податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи підприємця № від 18 липня 2017 року, що міститься в матеріалах справи, поданої контролюючим органом з відзивом на адміністративний позов, вбачається відсутність зазначення в рядку 13 розділу V суми нарахованого за попередній звітній (податковий) період.

Наявність відповідної розбіжності в поданих сторонами декларацій являється визначальною при встановленні правомірності відповідної заборгованості, а в подальшому і правомірності застосування штрафних (фінансових) санкцій за несвоєчасну сплату відповідного грошового зобов`язання, оскільки сума єдиного податку, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) періоду, розраховується, як різниця нарахованого єдиного податку всього звітного (податкового) періоду (рядок 12) та нарахованого єдиного податку за попередній звітній (податковий) період (рядок 13).

Відповідно до витягу з інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за кодом класифікації доходів бюджету 18050400 (Єдиний податок з фізичних осіб) 20 травня 2017 року відображено подання позивачем податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи підприємця № від 04 травня 2017 року за І квартал 2017 року, якою платником податків самостійно визначено суму єдиного податку у розмірі 750,00 грн.

Таким чином, відповідна сума єдиного податку підлягала декларуванню в рядку 13 розділу V податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи підприємця № від 18 липня 2017 року за півріччя 2017 року, та відображена позивачем у відповідній декларації.

Однак, як свідчать матеріали справи, відповідачем не відображено відповідних даних податкового обліку, що свідчить про помилковість доводів відповідача щодо правомірності податкового боргу.

За змістом п. 126.1 ст. 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Тобто, для застосування до платника податків відповідальності, передбаченої пунктом 126.1 статті 126 ПК України, необхідна наявність двох фактів: сплата узгодженої суми грошового зобов`язання та відповідна кількість календарних днів затримки такої сплати.

Проте суд зауважує, що станом на час проведення перевірки відповідач керувався даними податкового обліку, що не відповідали дійсності, і це потягло негативні наслідки для позивача.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, оскаржуване повідомлення-рішення прийняте на підставі акта перевірки, складеного контролюючим органом за даними податкового обліку, що не відповідали дійсності, зокрема в частині недостовірних даних поданої позивачем податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи підприємця № від 18 липня 2017 року за півріччя 2017 року

Наведене свідчить про безпідставність висновків контролюючого органу в акті перевірки щодо несвоєчасної сплати узгоджених податкових зобов`язань з єдиного податку за період з 2017 по 2020 року, що в свою чергу свідчить про те, що податкове повідомлення-рішення від 02 листопада 2020 року № прийняте контролюючим органом за відсутності на те правових підстав.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На переконання суду, відповідачем не доведено правомірності вчинених дій, з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Частиною 1 статті 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з наявного у матеріалах справи платіжного доручення, позивачем під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн. Відтак, враховуючи розмір задоволених позовних вимог, суд присуджує на користь позивача судові витрати у розмірі 908,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі вище викладеного, керуючись статтями 2, 6-10, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити;

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві № від 02 листопада 2020 року.

3. Стягнути на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19, ).

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту рішення.

Суддя К.Ю. Гарник