Справа № 156/572/21
Суддя: Федечко М. О.
Дата ухвалення: 2021-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 156/572/21
Провадження № 2-а/156/23/21
Рядок статзвіту № 140
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

06 жовтня 2021 року смт Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Федечко М. О.,

за участю: секретаря судового засідання Салатюк Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Іваничі адміністративну справу № 156/572/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Нича Михайла Юрійовича поліцейського СРПП відділу поліцейської діяльності № 1 (сел. Іваничі) Володимир-Волинського районного відідлення поліції, Головного управління національної поліції у Волинській області про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху , -

в с т а н о в и в :

Представник позивача Білецький Я.Л. в інтересах ОСОБА_1 звернувся в суд із позовною заявою до Нича Михайла Юрійовича поліцейського СРПП відділу поліцейської діяльності № 1 (сел. Іваничі) Володимир-Волинського районного відідлення поліції, Головного управління національної поліції у Волинській області про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Заявлені вимоги мотивує тим, що відповідачем 12 липня 2021 року винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. ч. 1, 2 ст. 126, ч. ч. 5,6 ст. 121 , ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн. Відповідно до змісту постанови, 12 липня 2021 року о 13 год. 30 хв. ОСОБА_1 керував мопедом марки «Альфа-Мото» в с. Павлівка по вул. Шкільній Іваничівського району (Володимир-Волинського району) Волинської області без посвідчення водія, тобто не маючи права керування таким транспортним засобом, без мотошолома, незареєстрованим належним чином, не мав поліса обов`язкового страхування, що передбачено п. 2.1 А ПДР України.

Із зазначеною постановою позивач не згідний, виходячи з наступних підстав. Стверджує, що події того дня розгортались наступним чином. Позивач разом із своєю дружиною приїхали в с. Павлівка для придбання продуктів. В їхньому господарстві є мопед «Альфа-Мото», яким розпоряджається та керує його дружина ОСОБА_2 . Позивач вказаним транспортним засобом не керує через брак навиків їзди. Здійснивши всі необхідні покупки, позивач пішов забрати мопед, який вони залишили у знайомих на подвір`ї. В той час дружина чекала його на вулиці, біля дороги і саме вона мала керувати даним мопедом. Випхавши мопед на вулицю, до нього під`їхали працівники поліції та звинуватили в керуванні транспортним засобом з порушенням Правил дорожнього руху України.

Вважає, що дана постанова містить ряд неточностей та протиріч, а саме, у ній вказано, що правопорушення скоєно за ч. 2 ст. 122 КУпАП, проте таке посилання є хибним та таким, що не відповідає нормам Закону, оскільки в описовій частині не відображено, яке саме порушення було допущене за цією статтею. У ній не зазначено, які саме пункти ПДР порушено, не встановлено кому належить транспортний засіб. У змісті постанови відсутні відомості про докази, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а тому вважає, що сама постанова у справі про адміністративне правопорушення за відсутності доказів на підтвердження викладених у ній обставин, не може достовірно свідчити про вчинення позивачем адміністративного правопорушення. У ній не вказано, що до постанови додаються пояснення свідків, відеозапис з місця події.

На підставі викладеного просить, визнати незаконною та скасувати постанову поліцейського СРПП відділу поліцейської діяльності № 1 (сел. Іваничі) Володимир-Волинського районного відділення поліції Нича Михайла Юрійовича від 12 липня 2021 року серії БАБ № 985986 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. ч. 1, 2 ст. 126, ч. ч. 5,6 ст. 121, ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Ухвалою Іваничівського районного суду Волинської області від 23 липня 2021 року по даній справі відкрито спрощене позовне провадження.

25 серпня 2021 року витребувано у Іваничівському районному суді Волинської області завірені копії матеріалів справи № 156/623/21 щодо ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.. 130 ч. 1 КУпАП у тому числі матеріали відео фіксації. Наступне судове засідання призначено на 23 вересня 2021 року о 09 год. 30 хв.

Частиною 3 ст. 77 КАС України передбачено, що докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

22 вересня 2021 року від представника позивача Білецького Я.Л. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки позивач виявив бажання особисто надати пояснення в судовому засіданні, однак на призначену дату не має можливості прибути у судове засідання за сімейними обставинами. (а.с.21).

23 вересня 2021 року за клопотанням представника позивача судове засідання відкладено на 06 жовтня 2021 року о 09 год.

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, від останнього надійшла заява про відкладення розгляду справи, оскільки він бере участь у справі про адміністративне правопорушення у якості захисника, що перебуває в провадженні Володимир-Волинського міського суду Волинської області. Також вказав, що ОСОБА_1 бажає особисто надати пояснення в межах провадження вказаної адміністративної справи.

При цьому, причини неявки в судове засідання самого позивача суду невідомі.

Відповідач ОСОБА_3 поліцейський СРПП відділу поліцейської діяльності № 1 (сел. Іваничі) Володимир-Волинського районного відділення поліції в попередньому судовому засіданні позовні вимоги не визнав, в задоволенні позову просить відмовити повністю у зв`язку з безпідставністю змісту позовних вимог. У своїх поясненнях зіслався на те, що 12 липня 2021 року ОСОБА_1 керував мопедом у с. Павлівка без мотошолому, що стало первинною причиною зупинення транспортного засобу. При з`ясуванні обставин вчинення адміністративного правопорушення встановлено, що ОСОБА_1 не мав при собі посвідчення водія, та полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Також мопед не був зареєстрований у встановленому законом порядку. При здійсненні маневру повороту на транспортному засобі не включив показник повороту. За вчинення вказаних адміністративних правопорушень його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції у Волинській області в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, відзив на позовну заяву не надійшов.

Пунктом 2 ч. 3 ст. 205 КАС України передбачено, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причини неявки.

На підставі викладеного, суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності позивача та його представника.

Крім того, судом не визнано обов`язковою явку позивача в судове засідання для дачі особистих пояснень у справі.

На підставі ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явилися.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за можливе провести розгляд справи та постановити рішення у відсутності сторін на підставі наявних доказів, так як такі належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

Дослідивши наявні матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення виходячи з наступних підстав.

Згідно копії постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАБ № 985986 від 12 липня 2021 року, ОСОБА_1 в с. Павлівка по вул. Шкільній керував мопедом марки «Альфа-Мото» без посвідчення водія, тобто не маючи права керування транспортним засобом, без мотошолома, не зареєстрованим належним чином , не мав поліса обов`язкового страхування, що передбачено п. 2.1 А ПДР України. Зазначено, що відповідальність за вказані адміністративні правопорушення передбачена ч. ч. 1, 2 ст. 126, ч. ч. 5,6 ст. 121 , ч. 2 ст. 122 КУпАП, у зв`язку з чим на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн. (а.с.5).

Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються засади цивільно-правової відповідальності; діяння, які є злочинами, адміністративними або дисциплінарними правопорушеннями, та відповідальність за них; порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності встановлюється Кодексом України про адміністративні правопорушення.

За нормою ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За нормою ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання врегульовано Законом України «Про дорожній рух».

Відповідно до статті 14 вказаного Закону учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР).

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху визначає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом п.2.1«ґ» ПДР передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Пунктом 30.1 ПДР встановлено, що власники механічних транспортних засобів і причепів до них повинні зареєструвати (перереєструвати) їх в уповноваженому органі МВС або провести відомчу реєстрацію в разі, якщо законом установлена обов`язковість проведення такої реєстрації, незалежно від їхнього технічного стану протягом 10 діб з моменту придбання (отримання), митного оформлення або переобладнання чи ремонту, якщо необхідно внести зміни до реєстраційних документів.

Пунктом 2.3 «г» встановлено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний під час руху на мотоциклі і мопеді бути в застебнутому мотошоломі і не перевозити пасажирів без застебнутих мотошоломів.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 8 травня 1993 р. № 340 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії, крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Відповідальність водія транспортного засобу за ч. 2 ст. 122 КУпАП настає за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідальність за ч. 5 ст. 121 КУпАП водія настає за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Відповідальність за ч. 6 ст. 121 КУпАП водія настає за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 126 КУпАП відповідальність водія настає за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством та за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Довідкою т.в.о. начальника ВПД № 1 (сел. Іваничі) стверджується, що у відповідності до бази даних АРМОР НАІС ОСОБА_1 посвідчення водія не видавалось.

Дослідивши зміст постанови про притягнення до адміністративної відповідальності судом встановлено, що у такій не відображено, які саме дії вчинив ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП у зв`язку з чим його притягнуто до адміністративної відповідальності. Пояснення відповідача, що ОСОБА_1 при керуванні транспортним засобом не увімкнув попереджувальний сигнал про зміну напрямку руху за що його було притягнуто до відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, не підтверджують вчинення правопорушення, оскільки вказане не відображене в постанові про накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до абзацу другого частини другої статті 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб (у разі найму (оренди)/лізингу транспортного засобу замість реєстраційного документа на транспортний засіб водій може мати при собі та пред`являти його копію, вірність якої засвідчено нотаріально, разом з оригіналом або копією договору про найм (оренду)/лізинг транспортного засобу, вірність якої засвідчено нотаріально), а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат "Зелена картка"), пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб, або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії, або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), а також інші документи, передбачені законодавством.

Забороняється експлуатація незареєстрованих (неперереєстрованих) транспортних засобів, ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах, знищені чи підроблені, без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає встановленим вимогам, або з номерними знаками, які закріплені у не встановлених для цього місцях, закриті іншими предметами чи забруднені, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 метрів, перевернуті чи не освітлені, а також транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю, але не пройшли його, та у випадках, передбачених законодавством, без чинного на території України поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") (ч.1 ст.37 Закону України «Про дорожній рух»).

Касаційний адміністративний суд Верховного суду в своїй постанові від 21.11.2018 року у справі №465/6677/16-а звернув увагу на те, що відповідно до статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно зі статтею 53 Закону № 1961-IV, посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Касаційний адміністративний суд в своїй постанові зазначив, що положеннями статті 53 Закону № 1961-IV передбачено право органів Національної поліції перевіряти наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а підпунктами 2.1, 2.4 ПДР України, встановлено обов`язок водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такий поліс.

Факт непред`явлення страхового поліса для перевірки на вимогу працівника поліції позивачем не спростовано. Крім цього, як вбачається з постанови, що оскаржена позивачем, мопед у встановленому законом порядку зареєстрований не був, оскільки у п. 5 постанови відсутня відмітка про реєстраційний номер та належність автотранспорту.

Нормами ст.222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів, зокрема, передбачені частинами 1, 2, 3, 4, 6, 7 статті 121, частинами 1, 2, 3, 4, 4, 6, 7 статті 122, частинами 1, 2, 4 статті 126 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно зі ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

В матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що поліцейський СРПП відділу поліцейської діяльності № 1 (сел. Іваничі) Володимир-Волинського районного відділення поліції Нич М.Ю. при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1, ч. 2 ст. 126, ч. 5 ст. 121, ч. 6 ст. 121 КУпАП діяв не в спосіб, передбачений КУпАП.

Також, матеріали справи не містять жодних доказів, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 заявляв клопотання, які не були розглянуті.

Відтак, суд приходить до висновку, що інспектор поліції не порушив права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, і, відповідно, ним не порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Із дослідженого в судовому засіданні відеозапису зупинки ОСОБА_1 12 липня 2021 року працівниками поліції слідує, що позивач працівникам поліції вказав, що хотів лише виїхати, а надалі б керувала мопедом його дружина та поросив пробачення у працівників поліції за вчинене адміністративне правопорушення.

Крім того, із письмових пояснень ОСОБА_1 , яке міститься в матеріалах справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП слідує, що він керував скутером без мотошолома, свою провину визнав.

Таким чином, судом в ході розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 вчинив адміністративні правопорушення передбачені ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 126, ч. 5 ст. 121, ч. 6 ст. 121 КУпАП і протилежного позивачем суду не доведено. Про те, що позивач був ознайомлений зі змістом постанови та її копію вручено позивачу в день її винесення стверджується постановою про накладення адміністративного стягнення. Судом встановлено, що інспектором були заслухані пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та були взяті до уваги при винесенні оскаржуваної постанови.

З огляду на вказане, суд приходить до висновку, що інспектор поліції при винесенні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності щодо позивача правильно встановив наявність в діях останнього складу правопорушень передбачених ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 126, ч. 5, 6 ст. 121 КУпАП.

Судом встановлено, що оскаржувана постанова складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам закону, розмір штрафу відповідає вимогам санкції статей по яких притягується позивач до адміністративної відповідальності, дана санкція застосована на підставі ч.2 ст.36 КУпАП, відповідно до якої, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Таким чином, при винесенні постанови про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 поліцейський діяв відповідно до вимог Закону і в межах своїх повноважень.

У відповідності до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом вимог ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно з ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Статтею 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п.1 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Оскільки судом на підставі наданих доказів встановлена обґрунтованість та правомірність оскаржуваного рішення відповідача в частині притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 126, ч. 5, 6 ст. 121 КУпАП , але встановлена відсутність у відповідача доказів вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, суд дійшов висновку, що слід позовні вимоги задовольнити частково, а саме скасувати рішення відповідача в частині притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.122 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення в цій частині, без зміни накладеного адміністративного стягнення.

У зв`язку із тим, що суд лише частково скасовує рішення відповідача, але не змінює накладене на відповідача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн., судові витрати позивача слід залишити за ним.

Однак суд вважає за доцільне щодо позовної вимоги до відповідача поліцейського СРПП відділу поліцейської діяльності № 1 (сел. Іваничі) Володимир-Волинського районного відділення поліції Нича М.Ю. зазначити наступне.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 246 КУпАП визначений порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України. Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно ст. 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Стаття 217 КУпАП передбачає, що посадові особи, уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть накладати адміністративні стягнення, передбачені цим Кодексом, у межах наданих їм повноважень і лише під час виконання службових обов`язків. Перелік посадових осіб, які від імені органів, згаданих у п. 2, 5 ст. 213 цього Кодексу, розглядають справи про адміністративні правопорушення, встановлюється законами України.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи внутрішніх справ (Національна поліція) розглядають, зокрема, справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Отже, працівники органів Національної поліції при розгляді справи про адміністративне правопорушення діють від імені органів Національної поліції.

Тому належним відповідачем, як суб`єктом владних повноважень у адміністративній справі щодо оскарження рішень (дій чи бездіяльності) у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення щодо правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, повинен бути відповідний орган Національної поліції.

Таким чином, адміністративний позов в частині вимоги до поліцейського СРПП відділу поліцейської діяльності № 1 (сел. Іваничі) Володимир-Волинського районного відділення поліції Нича М.Ю. завлено до неналежного відповідача.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позов до поліцейського СРПП відділу поліцейської діяльності № 1 (сел. Іваничі) Володимир-Волинського районного відділення поліції Нича М.Ю., який не є належним відповідачем у справі, про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення задоволенню не підлягає.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи, що ч. 3 ст. 286 КАС України не передбачено право суду визнавати постанову незаконною, то вказана частина вимог до задоволення не підлягає.

Ухвалюючи дане судове рішення суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Керуючись статею 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Нича Михайла Юрійовича поліцейського СРПП відділу поліцейської діяльності № 1 (сел. Іваничі) Володимир-Волинського районного відідлення поліції, Головного управління національної поліції у Волинській області про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху - задоволити частково.

Скасувати постанову поліцейського СРПП відділу поліцейської діяльності № 1 (сел. Іваничі) Володимир-Волинського районного відділення поліції Нича Михайла Юрійовича про накладення адміністративного стягнення по справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 985986 від 12 липня 2021 року в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, а провадження у справі про адміністративні правопорушення в цій частині - закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

В іншій частині постанову поліцейського СРПП відділу поліцейської діяльності № 1 (сел. Іваничі) Володимир-Волинського районного відділення поліції Нича Михайла Юрійовича про накладення адміністративного стягнення по справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 985986 від 12 липня 2021 року, в тому числі накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. - залишити без змін.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Нича Михайла Юрійовича поліцейського СРПП відділу поліцейської діяльності № 1 (сел. Іваничі) Володимир-Волинського районного відідлення поліції про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху - відмовити.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.О. Федечко