Справа № 308/12130/21
Суддя: Логойда І. В.
Дата ухвалення: 2021-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючого - судді Логойди І.В., за участі секретаря судового засідання Лупак В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Силадій Михайло Іванович, до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Закарпатській області, третя сторона без самостійних вимог на стороні відповідача: інспектор 1 батальйону 2 роти Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Закарпатській області капітан поліції Матлах Михайло Стефанович, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Силадій Михайло Іванович, звернулася до суду із адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Закарпатській області про скасування Постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАО № 4652177 від 18.08.2021 р. за ч. 6 ст. 121 КУпАП у справі про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги вмотивовані наступним. 18.08.2021 ОСОБА_1 , керуючи т/з VOLKSWAGEN GOLF, д.р. № НОМЕР_1 по вул. Баб`яка у м.Ужгород, була зупинена працівниками Управління патрульної поліції в Закарпатській області. За результатами розгляду справи було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО № 4652177 від 18.08.2021 на підставі порушення позивачем п.2.9 ПДР (керування транспортним засобом з номерним знаком неосвітленим чи перевернутим), що тягне за собою відповідальність, передбачену ч.6 ст.121 КУпАП, а саме - накладення штрафу в розмірі 850 гривень. Вказала, що під час розгляду справи на місці вона пояснювала працівникам поліції, що конструкція освітлення транспортного засобу знаходиться в справному стані, однак її доводи не були перевірені та взяті до уваги; у оскаржуваній постанові відсутні будь-які дані, які можуть свідчити про вчинення нею адміністративного правопорушення. У постанові вказано тільки те, що водій керував транспортним засобом у темну пору доби з недостатньо освітленим номерним знаком, тобто у постанові міститься суб`єктивне твердження про недостатнє освітлення, тоді як п.2.9 ПДР, чітко визначає настання відповідальності при керуванні транспортним засобом з номерним знаком, що є неосвітленим. Таким чином, між сторонами склалися правовідносини з приводу оскарження постанови суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.09.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Копію даної ухвали надіслано сторонам та запропоновано відповідачеві надати суду відзив на позовну заяву та копію відзиву одночасно надіслати позивачу. Розгляд справи відкладено ухвалою суду на 07.10.2021.

Позивач та його представник у судове засідання не з"явились.

Відповідач подав письмовий відзив на позов, у якому, зокрема, вказав, що враховуючи вимоги п.п. 2.3 б ПДР України, згідно з якими водій для забезпечення безпеки дорожнього руху зобов"язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, а отже дії водія щодо частково освітленого транспортного засобу вірно кваліфіковано як порушення п. 2.9. в ПДР. Про вказане подав запис з відеореєстратора. Просить поновити строк для подачі відзиву. Вказує, що при оформленні матеріалів водієві було розяснено його права. Заперечує стосовно витрат на правничу допомогу.

У судове засідання по розгляду даної справи відповідач не з"явився.

У зв"язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у відповідності до положень ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно дост. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно з п. 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.2.9 (в) вказаних Правил водієві забороняється керувати транспортним засобом з номерним знаком, що неосвітлений (в темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Позивач не погоджується з тим, що умисно порушила вимоги п. 2.9 Правил дорожнього руху, оскільки вважає, що конструкція освітлення транспортного засобу працює справно. Вважає, що у постанові не вказано номерний знак передньої чи задньої частини, у тексті постанови міститься твердження "про недостатнє освітлення", що не відповідає змісту п. 2.9 ПДР.

Проаналізувавши постанову серії ЕАО № 4652177 від 18.08.2021 та доданий запис з відеореєстратора, суд приходить до висновку, що задній номерний знак освітлювався частково, а мова про те, що номерний знак був неосвітленим - не йде. За вказаних обставин порушення п.2.9 ПДР в діях позивача - не вбачається.

Поряд з цим, згідно з вимогами ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити також відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

З матеріалів справи вбачається та не оспорюється сторонами, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить інформації про будь - яку фіксацію правопорушення.

У разі відсутності ж в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, з точки зору процесуального законодавства - статті 70 КАС України, не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Окрім того, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід зауважити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі № 524/5536/17, від 30.05.2018 у справі № 337/3389/16, від 17.07.2019 у справі №295/3099/17.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно дост. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Згідно ст.76 КАС України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з приписами ч. ч. 1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 „Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні порушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався порушник чи встановлених останнім доводів.

Враховуючи подані суду докази та норми чинного законодаства, суд приходить до висновку про відсутність в діях позивача порушень п. 2.9 Правил дорожнього руху.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення та те, що дії ОСОБА_1 , вказані в постанові ЕАО № 4652177 від 18.08.2021, як підстава притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121 КУпАП, а саме: водій керувала транспортним засобом в темну пору доби з недостатньо освітленим номерним знаком - не є порушенням п.2.9 ПДР, а тому не можуть слугувати підставою притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст.121 КУпАП.

Вимогами ч.ч. 1, 2 статті 121 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Враховуючи вимоги ухвали суду від 15.09.2021, суд вважає, що процесуальний строк на подання відзиву на позов з урахуванням наданих пояснень наданим вчасно.

Враховуючи наслідки розгляду справи, а також те, що позивачем у справі понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору за подання адміністративного позову у сумі 454,00 грн, що підтверджується квитанцією № 95772 від 28.08.2021, то на користь позивача підлягають стягненню витрати на судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Однак що стосується відшкодування понесених позивачем витрат на професійну правову допомогу, то суду не було надано належних доказів про розмір таких.

Згідно ч.7 ст.139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Верховний Суд у постанові від 23.11.2020 у справі № 638/7748/18 зазначив, що неподання стороною, на користь якої ухвалено судове рішення, розрахунку, детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу за кожним із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги, позбавляє іншу сторону можливості спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу.

Для відшкодування понесених судових витрат сторона повинна виконати всі законодавчі вимоги: подати разом із першою заявою по суті спору попередній розрахунок судових витрат (за винятком адміністративного судочинства), подати клопотання про відшкодування витрат до закінчення судових дебатів або ж завчасно подати заяву про те, що судові витрати будуть заявлені протягом п`яти днів після винесення рішення (у такому разі суд прийме додаткове рішення щодо розподілу судових витрат).

Зважаючи на вищенаведене, вимоги в частині відшкодування витрат, понесених позивачем на професійну правову допомогу, не підлягають задоволенню.

Керуючись статями 6, 7, 9, 10, 12, 19, 20, 72-77, 90, 94, 139, 192,193,210, 211, 241-246, 257, 258, 262, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. ст. 7, 246Кодексу України про адміністративні правопорушення, п.п. 1.9, 2.9 Правил дорожнього руху, суд

УХВАЛИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Силадій Михайло Іванович, до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Закарпатській області, третя сторона без самостійних вимог на стороні відповідача: інспектор 1 батальйону 2 роти Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Закарпатській області капітан поліції Матлах Михайло Стефанович, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, - задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАО № 4652177 від 18.08.2021 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Закарпатській області судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 454, 00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого спеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач: ОСОБА_1 , проживає: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції: 88000, м.Ужгород, вул.Олега Кошового, 2.

Третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача: інспектор 1 батальйону 2 роти Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Закарпатській області капітан поліції Матлах Михайло Стефанович: місце роботи: 88000, м.Ужгород, вул.Олега Кошового, 2.

Повний текст рішення складено 07.10.2021.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області І.В.Логойда