Справа № 640/12045/20
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2021-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху після відкриття провадження

05 жовтня 2021 року м. Київ № 640/12045/20

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі судді Каракашьяна С.К., здійснюючи розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративної справи

за позовомГоловного управління Держпродспоживслужби в Харківській області
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Ай Он"
простягнення штрафу,
ВСТАНОВИВ:

Головне управління Держпродспоживслужби в Харківській області звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Ай Он" про стягнення штрафу в розмірі 357000 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.06.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №640/12045/20, суд ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

31 березня 2021 року від представника відповідача надійшов відзив (вх.№03-14/50076/21).

В той же час, в додатках до поданого відзиву міститься клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, вмотивоване пропуском позивачем встановленого строку на звернення до адміністративного суду.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, суд зазначає наступне.

Приписами п. 3 ч. 1 ст. 171 КАС України передбачено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 13 ст. 171 КАС України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Головне управління Держпродспоживслужби в Харківській області звернулось з позовом щодо стягнення з відповідача штрафу в загальному розмірі 357000 грн. за постановами про накладання штрафних санкцій від 22.04.2019 №5.0-79, №5.0-80, №5.0-81, №5.0.-82, №5.0-83, №5.0-84, №5.0-85, №5.0-86, №5.0-87, №5.0-88, №5.0-89, №5.0-90, №5.0-91, №5.0-92, застосованих за порушення вимог Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції».

Правові та організаційні засади здійснення державного ринкового нагляду і контролю нехарчової продукції визначені Законом України «Про державний ринковий нагляді і контроль нехарчової продукції».

Так, за змістом норм ст. 1, 11 Закону України «Про державний ринковий нагляді і контроль нехарчової продукції» державний ринковий нагляд (далі - ринковий нагляд) - діяльність органів ринкового нагляду з метою забезпечення відповідності продукції встановленим вимогам, а також забезпечення відсутності загроз суспільним інтересам.

З метою здійснення ринкового нагляду органи ринкового нагляду в межах сфер їх відповідальності, в т.ч.: проводять перевірки характеристик продукції, в тому числі відбирають зразки продукції та забезпечують проведення їх експертизи (випробування); вживають у порядку, визначеному цим та іншими законами України, заходів щодо притягнення до відповідальності осіб, винних у вчиненні порушень вимог цього Закону та встановлених вимог.

Згідно зі ст. 15 цього Закону посадові особи, які здійснюють ринковий нагляд, мають право, зокрема складати акти перевірок та застосовувати в установленому законом порядку адміністративно-господарські санкції у вигляді штрафу до суб`єктів господарювання за порушення вимог цього Закону, Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції» та встановлених вимог.

У силу приписів норм ч. 1, п. 3 ч. 3 ст. 44 Закону України «Про державний ринковий нагляді і контроль нехарчової продукції» (у редакції чинній на момент прийняття постанови про накладення штрафу) суб`єкти господарювання за порушення цього Закону несуть згідно з законами України цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність.

Зокрема, до розповсюджувача застосовуються штрафні санкції у разі розповсюдження продукції, на якій відсутній знак відповідності технічним регламентам, якщо його нанесення на продукцію передбачено технічним регламентом на відповідний вид продукції, - у розмірі від ста п`ятдесяти до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а за повторне протягом трьох років вчинення такого самого порушення, за яке на особу вже було накладено штраф, - у розмірі від двохсот до трьохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 44 Закону України «Про державний ринковий нагляді і контроль нехарчової продукції», відповідальність за порушення інших вимог цього Закону визначається згідно з законом.

Справи про накладення штрафів за порушення, визначені цією статтею, розглядаються керівниками органів ринкового нагляду або заступниками таких керівників у межах їх компетенції.

Суми штрафів, що накладаються органами ринкового нагляду, перераховуються до Державного бюджету України.

Про вчинення порушень, зазначених у цій статті, посадовими особами органів ринкового нагляду, що виявили правопорушення, складається протокол, який разом із поясненнями керівника, іншої відповідальної посадової особи та документами, що стосуються справи, передається посадовим особам, уповноваженим розглядати такі справи.

В подальшому керівник чи заступник керівника органу ринкового нагляду розглядає справу протягом 15 днів з дня отримання відповідних документів.

Рішення керівника чи заступника керівника органу ринкового нагляду про накладення штрафу оформляється постановою.

Згідно з абз. 9 ч. 5 зазначеної статті Закону України «Про державний ринковий нагляді і контроль нехарчової продукції» рішення про накладення штрафу в справах про порушення, передбачені цією статтею, може бути оскаржено відповідно до цього Закону.

Водночас абз. 7 і 8 цієї ж частини ст. 44 Закону встановлено, що суб`єкт господарювання має сплатити штраф у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання постанови про його накладення. У разі несплати штрафу в зазначений строк він стягується в судовому порядку.

Тобто, приписами ст. 44 Закону України «Про державний ринковий нагляді і контроль нехарчової продукції» чинного законодавства встановлено обов`язок органу ринкового нагляду, як суб`єкта владних повноважень, після спливу п`ятнадцятиденного строку на добровільну сплату штрафу за винесеною постановою звернутися до суду з позовом про стягнення відповідних сум штрафу у примусовому порядку.

Виходячи зі змісту положень ст. 44 Закону України «Про державний ринковий нагляді і контроль нехарчової продукції» Головне управління Держпродспоживслужби в м. Києві, право звернення до суду з даним позовом виникло з 08.05.2019.

З адміністративним позовом Головне управління Держпродспоживслужби в Харківській області звернулось наприкінці травня 2020 року, тобто з пропуском тримісячного строку, встановленого абз. 2 ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Щодо посилань позивача на приписи ч. 1 ст. 223 Господарського кодексу України та п. 1 ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України, суд зазначає наступне.

Так, в даному випадку позов подано суб`єктом владних повноважень, а спірні правовідносини є публічно-правовими.

Згідно з ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Тобто, КАС України передбачено можливість встановлення іншими законами строків для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

При цьому, Господарським кодексом України та Цивільним кодексом України не встановлено строку подання позову до суду для органів Держпродспоживслужби.

Отже, суд вважає за необхідне керуватись у даних спірних правовідносинах приписами КАС України, як спеціальної норми.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про безпідставність вищевказаних посилань позивача.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 10.12.2020 по справі №360/376/19.

Згідно ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Щодо посилань позивача на приписи ч. 1 ст. 250 Господарського кодексу України, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 250 Господарського кодексу України адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб`єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб`єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Строки застосування, визначені ст. 250 Господарського кодексу України, відповідно до якої адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб`єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб`єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до вказаної ст. 250 Господарського кодексу України дія цієї статті не поширюється на штрафні санкції, розмір і порядок стягнення яких визначені Податковим кодексом України, Законами України «Про валюту і валютні операції», «;Про банки і банківську діяльність» та іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на податкові та митні органи, а також не поширюється на адміністративно-господарські санкції, передбачені законами України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» та «;Про загальну безпечність нехарчової продукції».

Частиною 5 статті 242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Питання застосування строків звернення до суду та судочинства, в якому повинні вирішуватися питання стягнення адміністративно-господарських санкцій відображені в постанові Верховного суду від 11.04.2018 по справі №804/401/17.

Згідно правового висновку Верховного Суду строки, визначені в ст. 250 Господарського кодексу України, не можуть бути способом легалізації триваючого правопорушення; вони мають слугувати засобом створення правової визначеності для особи, зокрема, щодо неможливості застосувати до неї заходів відповідальності після закінчення встановлених цією статтею строків.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до ч. 3 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Зважаючи на те, що зміст наведених положень передбачає право особи надати обґрунтоване клопотання про поновлення строків звернення до суду, позовну заяву слід залишити без руху із наданням часу для реалізації даного права.

Керуючись статтями 123, 160, 161 169, 171, 241- 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В :

1. Позовну заяву Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області залишити без руху.

2. Установити позивачу десятиденний строк з дня одержання даної ухвали для усунення недоліків.

3. Попередити позивача про те, що у випадку визнання неповажними причин пропуску строку звернення до суду, позовну заяву буде залишено без розгляду відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 240 Кодексу адміністративного судочинства України.

4. Роз`яснити позивачу, що залишення позову без розгляду не позбавляє його права повторного звернення до адміністративного суду в загальному порядку.

Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 256 КАС України та оскарженню не підлягає.

Суддя С.К. Каракашьян