Справа № 420/4327/21
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2021-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про залишення касаційної скарги без руху

05 жовтня 2021 року

м. Київ

справа № 420/4327/21

адміністративне провадження № К/9901/34820/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Стародуба О.П.,

перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 травня 2021 року (суддя Марин П.П.)

та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2021 року (колегія у складі суддів: Косцової І.П., суддів Осіпова Ю.В., Скрипченка В.О.)

у справі № 420/4327/21

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального захисту населення Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області

про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії.

УСТАНОВИВ:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області (далі - Управління праці та соціального захисту населення; відповідач), в якому просив:

- визнати протиправною відмову відповідача виконати Закон України від 14.11.2017 № 2203-VIII «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - Закон № 2203-VIII) у частині нарахування та виплати разової грошової допомоги до 5-го травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, що становить 7 455,00 грн з урахуванням вже виплаченої суми;

- зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення нарахувати та виплатити разову грошову допомогу до 5-го травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, що становить 7 455,00 грн, з урахуванням вже виплаченої суми відповідно до Закону № 2203-VIII;

- стягнути з відповідача 250 000,00 грн відшкодування моральної шкоди;

- звернутися до Верховного Суду для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності редакції п. 22 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у частині визначення розміру щорічної грошової виплати до 5-го травня учасникам бойових дій.

Одеський окружний адміністративний суд рішення від 26.05.2021, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16.09.2021, задовольнив частково позов:

- визнав протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення щодо відмови, викладеної у листі від 05.03.2021 № 1130/02, у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком;

- зобов`язав Управління праці та соціального захисту населення нарахувати та виплатити ОСОБА_1 разову грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік як учаснику бойових дій у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України від 25.12.1998 № 367-XIV «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»;

- відмовив у задоволенні іншої частики позовних вимог.

20.09.2021 ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, із посиланням на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.05.2021 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16.09.2021 у частині визначення суми виплати та постановити у цій частині нове рішення про задоволення позову.

Як на підставу касаційного оскарження покликається на те, що суди попередніх інстанцій неправильно встановили обставини справи, не врахували мінімальний розмір пенсії за віком - 1 769,00 грн, на час нарахування виплати до 5 травня.

Перевіряючи наявність підстав для відкриття касаційного провадження, Суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно з ч. 4 ст. 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених ч. 2 і 3 ст. 353 цього Кодексу.

Вимоги до форми та змісту касаційної скарги передбачені ст. 330 КАС України.

Згідно з п. 4 ч. 2 статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням із урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду (судів), рішення якого (яких) оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом.

Скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та/або апеляційної інстанцій застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі ж подання касаційної скарги на підставі п. 3 ч. 4 статті 328 КАС України заявник повинен чітко вказати, щодо яких саме правовідносин Верховний Суд ще не сформував правового висновку, а не абстрактно на це покликатися.

У разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права (п. 4 ч. 4 статті 328 КАС України) щодо неналежного дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому, на думку скаржника, останні є недопустимими, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права, за умови заявлення у касаційній скарзі також підстав касаційного оскарження, передбачених п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 328 КАС України.

Отже, під час касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення ним (ними) норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) ч. 4 ст. 328 КАС України як на підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга.

Відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.

Проте ОСОБА_1 у касаційній скарзі не визначає підстав, передбачених ч. 4 ст. 328 КАС України для касаційного оскарження рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції, і відповідних обґрунтувань, передбаченим п. 4 ч. 2 ст. 330 КАС України.

За викладений обставин, Суд вважає, що касаційну скаргу слід залишити без руху та встановити скаржнику десятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків скарги шляхом подання до Суду обґрунтування наявності підстав касаційного оскарження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.05.2021 та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16.09.2021.

Також скаржнику слід роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали скарга бути повернута (п. 1 ч. 4 ст.169 КАС України).

Керуючись ст. 328, 330, 332 КАС України, Суд,-

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 травня 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16 вересня 2021 року у справі № 420/4327/21 залишити без руху.

2. Надати ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

3. Встановлений судом строк може бути продовжений за заявою особи, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

4. Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали у строк, визначений судом, касаційна скарга разом із доданими до неї матеріалами буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя В.М. Кравчук

Суддя А.А. Єзеров

Суддя О.П. Стародуб