Справа № 520/17293/21
Суддя: Панов М.М.
Дата ухвалення: 2021-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2021 р. № 520/17293/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панова М.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Оніщенка Дмитра Степановича, треті особи - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія управління активами", Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Бердар Микола Миколайович про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №62607885, винесену приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Оніщенком Дмитром Степановичем.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржувана постанова винесена всупереч вимогам законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Ухвалою суду від 28.09.2021 відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Оніщенка Дмитра Степановича, треті особи - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія управління активами", Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Бердар Микола Миколайович про визнання протиправною та скасування постанови.

Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. Відповідні документи у встановлений строк до суду не надходили.

Розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи позовних вимог суд виходить з таких підстав та мотивів.

Судом встановлено, що 06.09.2021 ОСОБА_1 дізнався про наявність виконавчого провадження №62607885, відкритого на підставі виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем.

Примусове виконання вказаного виконавчого напису здійснює приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Оніщенко Дмитро Степанович.

Крім цього, звернувшись до бухгалтерії підприємства TOB «АВТО-ОВІ», з яким позивач перебуває у трудових відносинах, він дізнався про відрахування із його заробітної плати 20%, згідно постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника від 13.08.2020.

Позивачем зазначено, що будь-яких документів виконавчого провадження, в тому числі постанови про відкриття виконавчого провадження або постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника від 13.08.2020 він не отримував.

Також, позивачем зазначено, що перевіривши актуальні відомості Єдиного реєстру приватних виконавців України, позивачем встановлено, що діяльність відповідача як приватного виконавця припинена згідно наказу Міністерства юстиції України №525/5 від 12.02.2021.

Згідно повідомлення, розмішеного на офіційному веб-ресурсі Асоціації приватних виконавців України від 23.03.2021, рішенням Ради приватних виконавців України віл 09.03.2021 №33 тимчасовим приватним виконавцем для припинення діяльності Онішенка Д.С. призначено приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Бердара Миколу Миколайовича. Крім цього, сторонам виконавчого провадження роз`яснено, що за отриманням інформації про хід виконавчого провадження та організацією подальшого виконання рішень, що перебували на виконанні у приватного виконавця Онішенка Д.С. необхідно звертатись до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Нердара М.М.

Так, ознайомившись із змістом постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника від 13.08.2020, копія якої позивачем отримана в бухгалтерії ТОВ «АВГО-ОВІ», позивач вважає рішення приватного виконавця Оніщенка Д.С. щодо прийняття до примусового виконання виконавчого напису та відкриття виконавчого провадження №62607885 незаконним та вчиненим з порушення встановленого законом порядку, а постанову про відкриття виконавчого провадження №62607885 такою, що підлягає скасуванню.

Позивач не погоджуючись з діями відповідача, звернувся до суду з даним позовом.

Суд зазначає, що відповідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом п. 3 ч. 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підтягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до пункту 10 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувану органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Частиною 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 23 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.

Частиною першою статті 25 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» передбачено, що виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя. А відповідно до частини другої цієї статті, приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Місце виконання рішення згідно до п. 10 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, визначається відповідно до вимог, встановлених статтею 24 Закону України «Про виконавче провадження».

Частиною другою статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника фізичної особи, за місцезнаходженням боржника юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

За змістом статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що ними визначені вимоги (критерії) до місця відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження. При цьому, згідно до ст. 25 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» право приватного виконавця відкривати виконавче провадження обмежується виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України.

При цьому, в силу положень ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», якщо місце проживання, перебування боржника - фізичної особи та місцезнаходження боржника - юридичної особи або місцезнаходження майна боржника розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює діяльність та відповідно на яку розповсюджується відповідна компетенція цього приватного виконавця, він має право прийняти до виконання відповідні виконавчі документи та відкрити виконавче провадження з їх виконання.

З матеріалів справи вбачається, що приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Оніщенка Дмитра Степановича мав, а приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Бердар Микола Миколайович - має право на ведення незалежної професійної діяльності у виконавчому окрузі м. Києва.

Статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що: місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік (абзац четвертий); місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини (абзац п`ятий); довідка про реєстрацію місця проживання - документ, який видається органом реєстрації особі за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання або місця перебування особи (абзац восьмий); документи, до яких вносяться відомості про місце проживання, - паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист (абзац дев`ятий); документ, до якого вносяться відомості про місце перебування, - довідка про звернення за захистом в Україні (абзац десятий); реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку (абзац одинадцятий).

Згідно з частиною першою статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється вдень подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання.

З аналізу наведених норм вбачається, що законодавець не ототожнює поняття місце проживання особи та місце її перебування.

Відповідно до абзацу першого пункту 9 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 року №207, відомості про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання вносяться до паспорта громадянина України, тимчасового посвідчення громадянина України, посвідки на постійне проживання, посвідки на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист (далі - документи, до яких вносяться відомості про місце проживання), а відомості про реєстрацію місця перебування - до довідки про звернення за захистом в Україні (документ, до якого вносяться відомості про місце перебування) шляхом проставлення в них відповідного штампа реєстрації місця проживання/перебування особи за формою згідно з додатком 1.

Абзацами другим-четвертим пункту 9 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 року №207, регламентовано, що відомості про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання вносяться до паспорта громадянина України: у вигляді книжечки (зразка 1993 року) - шляхом проставлення в ньому штампа реєстрації місця проживання особи за формою згідно з додатком 1 або штампа зняття з реєстрації місця проживання особи за формою згідно з додатком 2; у формі картки (зразка 2015 року) - шляхом внесення інформації до безконтактного електронного носія, який імплантовано у такий паспорт, у разі наявності робочих станцій та підключення органу реєстрації до Єдиного державного демографічного реєстру (далі - Реєстр). У разі непідключення органу реєстрації до Реєстру особі видається довідка про реєстрацію або зняття з реєстрації місця проживання, а внесення інформації до безконтактного електронного носія здійснюється територіальним підрозділом ДМС на підставі такої довідки.

Відповідно до копію паспорту позивача, ОСОБА_1 , серія НОМЕР_1 виданого Червонозаводським РВ ХМУ УМВС України у Харківській області, місцем реєстрації є АДРЕСА_1 .

Як вбачається з наявних в матеріалах справи копій листа Приватного виконавця Оніщенка Д.С. та постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 13.08.2020, адресою реєстрації місяця проживання ОСОБА_1 вказано: АДРЕСА_2 . Тобто, на момент відкриття виконавчого провадження у відповідача була інформація про адресу реєстрації місця проживання ОСОБА_1 .

Доказів перебування майна позивача на території міста Києва в матеріалах справи не міститься.

Таким чином, суд доходить до висновку, що відповідачем при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження було порушено вимоги ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження».

Суд зазначає, що згідно ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З огляду на вищевикладене, суд доходить до висновку, що відповідачем не доказана правомірність прийнятого ним рішення, проте позивачем доведена його протиправність.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 14, 243-246, 271-272, 287, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Оніщенка Дмитра Степановича (вул. Сурикова, буд. 3, оф. 11, м. Київ, 03035, РНОКПП НОМЕР_3 ), треті особи - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія управління активами" (вул. Стельмаха, буд. 9А, оф. 203, м. Ірпінь, Київська область, 08205, ), Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Бердар Микола Миколайович ( АДРЕСА_4 ) про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №62607885, винесену приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Оніщенком Дмитром Степановичем.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М.Панов