Справа № 812/1786/18
Суддя: Є.О. Кисельова
Дата ухвалення: 2021-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
Іменем України

06 жовтня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 812/1786/18

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Кисельова Є.О. розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Луганській області про стягнення винагороди за безпосередню участі в антитерористичній операції,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулась до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Луганській області, в якому позивач просила суд стягнути з Головного управління Національної поліції в Луганській області на винагороду за участь в антитерористичній операції в розмірі 36492,57 грн з листопада по грудень 2015 року, січень - квітень 2016 року, вересень 2016 року та січень 2017 року.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач посилається на те, що відповідно до довідки від 03.02.2015 № ВДЗ/2022/А в період з 26.08.2014 по 03.02.2015, з 07.11.2015 по 16.05.2018, позивач брав участь в антитерористичній операції на території Луганської області. Дана довідка видана на підставі наказів першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) (по стройовій частині) від 12.12.2014 № 97, від 07.12.2015 №341.

На запит позивача щодо отриманих доходів з 07.11.2015 по 16.05.2018, головним управлінням національної поліції в Луганської області позивачу видано довідку від 13.06.2018 № 613/111/22-2018 про нарахування та виплату грошового забезпечення та винагороди за безпосередню участь в антитерористичних операціях за період з 07.11.2015 по 16.05.2018, в якій зазначено, що за період: листопад-грудень 2015 року, січень-квітень 2016 року, вересень 2016 року та січень 2017 року винагорода за участь в АТО не нараховувалась та не перераховувалась.

У зв`язку із вищевказаним, вважає, що відповідач зобов`язаний сплатити позивачу, заборгованість по винагороді за безпосередню участь в АТО в загальному розмірі 36492,57 грн.

Відповідно до частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи вимоги статті 205 КАС України, суд приходить до висновку про розгляд справи у письмовому провадженні.

Ухвалою суду від 27.06.2018 позов залишено без руху (арк. спр. 19-20).

Ухвалою суду від 04.09.2018 передано справу до Верховного Суду для вирішення питання про її розгляд Верховним Судом як судом першої інстанції у порядку, визначеному статтею 290 КАС України (арк. спр. 137).

Ухвалою суду від 03.10.2018 прийнято до розгляду адміністративну справу № 812/1786/18 (арк. спр. 163).

Ухвалою суду від 05.10.2018 зупинено провадження у справі (арк. спр. 171).

Ухвалою суду від 13.05.2019 прийнято справу до провадження (арк. спр. 184).

Ухвалою суду від 06.10.2021 поновлено провадження у справі (арк. спр. 193).

Ухвалою суду від 06.10.2021 у задоволенні клопотання відповідачу про залишення позову без розгляду відмовлено (арк. спр. 194-195).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 (арк. спр. 10-14).

Згідно із довідкою Головного управління Національної поліції у Луганській області від 03/02/2015 № ВДЗ/2022/А ОСОБА_1 в період з 26.08.2014 безпосередньо брала участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції в Луганській області (арк.спр. 9).

Зазначена інформація кореспондується з інформацією, зазначеною у витягах з наказів Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) (по стройовій частині) від 12.12.2014 № 97, від 07.12.2015 № 341, 07.12.2015 № 341, від 30.04.2018 №120дск (арк.спр. 61-63, 67-69).

Згідно з інформацією, зазначеною у витязі з наказу Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) (по стройовій частині) від 12.12.2014 № 97, визначено вважати такими, що перебувають у складі сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганських областей, забезпечені її проведення, з метою виконання службових завдань, працівників Головного управління МВС України у Луганській області, зокрема позивача (арк.спр. 61-63).

Відповідно до інформації, зазначеній у витязі з наказу Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) (по стройовій частині) від 07.11.2015 № 321, визначено вважати такими, що вибули зі складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганських областей, забезпечені її проведення, в тому числі і позивача (арк.спр. 64-66).

Згідно з інформацією, зазначеною у витязі з наказу Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) (по стройовій частині) від 07.12.2015 № 341, визначено вважати такими, що перебувають у складі сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганських областей, забезпечені її проведення, з метою виконання службових завдань, працівників Головного управління МВС України у Луганській області, зокрема позивача (арк.спр. 67-69).

Відповідно до інформації, зазначеній у витязі з наказу Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) (по стройовій частині) від 30.08.2018 № 120дск, визначено вважати такими, що вибули зі складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганських областей, забезпечені її проведення, в тому числі і позивача (арк.спр. 70-72).

З рапортів ГУНП в Луганській області від 26.02.2016, 25.03.2016, 11.04.2016, з 14.09.2016 по 28.09.2016 вбачається, що ОСОБА_1 у лютому-квітні 2016 року, вересні 2016 року та січні 2017 року чергувала на травмпункті Сєвєродонецької МБЛ (арк. спр.73-87).

Відповідно до листа Сєвєродонецького ВП ГУНП в Луганській області від 25.07.2018 № 18346/111/34-2018 ОСОБА_1 у лютому-квітні 2016 року, вересні 2016 року та січні 2017 року до реагування на протиправні дії з боку незаконних озброєних формувань чи диверсійно-розвідувальних груп не здійснювалося, під час чергувань участь у попередженні, припиненні та документуванні порушень, пов`язаних з тероризмом чи сепаратизмом, не приймала (арк. спр. 88).

Згідно з інформацією довідки Сєвєродонецького ВП ГУНП в Луганській області від 25.07.2018 ОСОБА_1 на блокпости для несення служби з охорони публічного порядку, боротьби з тероризмом, запобігання, виявлення та припинення злочинів, вчинених з терористичною метою в межах проведення антитерористичної операції на території Луганської області у лютому-квітні 2016 року, вересні 2016 року та січні 2017 року відкомандирована не була (арк. спр. 90).

Відповідно до довідки Сєвєродонецького ВП ГУНП в Луганській області від 25.07.2018 ОСОБА_1 у період лютому-квітні 2016 року, вересні 2016 року та січні 2017 року перебувала на лікарняному з 28.03.2016 по 05.04.2016, з 18.01.2017 по 23.01.2017, а також перебувала у відпустці з 01.09.2016 по 11.09.2016, з 04.01.2017 по 17.01.2017 (арк. спр. 89).

Крім того, позивач відповідно до довідки Сєвєродонецького ВП ГУНП в Луганській області від 25.07.2018 перебував на лікарняному з 17.11.2015 по 27.11.2015 та з 07.12.2015 по 21.12.2015, з 07.12.2015 по 21.12.2015, з 28.03.2016 по 05.04.2016, з 13.10.2016 по 25.10.2016, з 26.10.2016 по 31.10.2016, з 06.12.2016 по 12.12.2016, з 18.01.2017 по 23.01.2017 (арк. спр. 89).

Спірним у справі є наявність підстав для нарахування та виплати позивачу винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з листопада по грудень 2015 року, січень - квітень 2016 року, вересень 2016 року та січень 2017 року.

Позивачем здійснено власний розрахунок невиплаченої винагороди, згідно із яким за період з листопад-грудень 2015, січень-квітень 2016 року відповідач повинен був виплатити винагороду за безпосередню участь в АТО в розмірі 37213,59 грн.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до вимог частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України від 20 березня 2003 року № 638-VІ «Про боротьбу з тероризмом» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 638-VІ) встановлено, що антитерористична операція - комплекс скоординованих спеціальних заходів, спрямованих на попередження, запобігання та припинення терористичної діяльності, звільнення заручників, забезпечення безпеки населення, знешкодження терористів, мінімізацію наслідків терористичної діяльності.

Згідно з частиною другою статті 5 Закону № 638-VІ Міністерство внутрішніх справ України здійснює боротьбу з тероризмом шляхом запобігання, виявлення та припинення злочинів, вчинених з терористичною метою, розслідування яких віднесене законодавством України до компетенції органів внутрішніх справ; надає Антитерористичному центру при Службі безпеки України необхідні сили і засоби; забезпечує їх ефективне використання під час проведення антитерористичних операцій.

Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 158 від 04 червня 2014 року «Про перерозподіл деяких видатків державного бюджету, передбачених Міністерству фінансів на 2014 рік, та виділення коштів з резервного фонду державного бюджету» (що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) установлено, що за безпосередню участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбиття збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення цих об`єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою військовослужбовцям, у тому числі строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, резервістам та працівникам (невійськовослужбовцям) льотного, льотно-підйомного, інженерно-технічного складу авіації Національної гвардії і Державної прикордонної служби, водіям автотранспортних засобів Національної гвардії і Державної прикордонної служби починаючи з 01 травня 2014 року виплачується винагорода в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення та заробітної плати, але не менш ніж 3000 гривень, у розрахунку на місяць.

У відповідності до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій від 31 січня 2015 року № 24 (далі - Постанова №24), в особливий період або під час проведення антитерористичної операції військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань, правоохоронних органів, Державної служби з надзвичайних ситуацій, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду виплачується винагорода у відсотках місячного грошового забезпечення.

Розмір винагороди визначається виходячи з розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних додаткових видів місячного грошового забезпечення постійного характеру, премії та повинен становити не менш як 3000 гривень на місяць.

У разі коли військовослужбовець, особа рядового або начальницького складу, що брали безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду менше одного календарного місяця, розмір винагороди визначається пропорційно дням участі виходячи з її розміру, що становить не менш як 3000 гривень. Винагорода військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу виплачується також під час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я після отриманих під час безпосередньої участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду поранень (контузії, травми, каліцтва).

Згідно з пунктом 2 Постанови № 24 військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та резервістам виплачуються додаткові винагороди за виконання окремих завдань під час безпосередньої участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду.

Пунктом 3 Постанови № 24 затверджено розмір винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду згідно з додатком 1, розмір додаткових винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та резервістам за виконання окремих завдань під час безпосередньої участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду згідно з додатком 2.

Відповідно до пункту 6 Постанови № 24 визнано таким, що втратив чинність, пункт 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про перерозподіл деяких видатків державного бюджету, передбачених Міністерству фінансів на 2014 рік, та виділення коштів з резервного фонду державного бюджету від 4 червня 2014 року № 158» (Офіційний вісник України, 2014 року, № 46, стаття 1211) у частині виплати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу винагороди в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення, але не менш як 3000 гривень, у розрахунку на місяць.

Наказом Міністерства оборони України «Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій» від 02 лютого 2015 року № 49, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05 лютого 2015 року за №135/26580, затверджено Порядок та умови виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та резервістам, механізм підтвердження виконання окремих завдань під час безпосередньої участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду (далі - Порядок № 49).

Пунктом 4 розділу І Порядку № 49 встановлено, що виплата винагород та додаткових винагород здійснюється військовослужбовцям за місцем проходження служби на підставі наказів командирів (начальників) органів військового управління (військових частин, закладів, установ, організацій), керівництва військових формувань та органів державної влади. Командирам (начальникам) військових частин (закладів, установ, організацій) - наказами вищих командирів (начальників, керівників).

Згідно з пунктом 6 розділу 1 Порядку № 49 виплата винагород військовослужбовцям здійснюється за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи АТО, інших заходах в умовах особливого періоду, визначених додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів України «Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій» від 31 січня 2015 року № 24.

Пунктами 1, 2, 3, 7 розділу II Порядку № 49 передбачено, що військовослужбовцям (крім резервістів) у період мобілізації (у тому числі часткової) або з моменту введення воєнного стану та до дати завершення демобілізації або закінчення (скасування) воєнного стану, у період проведення АТО за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи АТО, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбитті збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільненні таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою виплачується винагорода у розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення. Розмір винагороди визначається, виходячи з розміру посадового окладу (у тому числі посадового окладу за посадою, до тимчасового виконання обов`язків (завдань) за якою допущено військовослужбовця), окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних додаткових видів місячного грошового забезпечення постійного характеру, премії, та повинен становити не менш як 3000 гривень на місяць. У разі участі у воєнних конфліктах чи АТО, інших заходах в умовах особливого періоду менше одного календарного місяця розмір винагороди визначається пропорційно дням участі, виходячи з її розміру, що становить не менш як 3000 гривень. Винагорода виплачується за час, обрахований з дня фактичного початку участі військовослужбовців (крім резервістів) у заходах, зазначених у п. 1 цього розділу, до дня завершення такої участі, про що зазначається у відповідних наказах командирів (штабу АТО).

Безпосередня участь у відбитті збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільненні таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою підтверджується журналом бойових дій (журналом ведення оперативної обстановки), бойовим донесенням (підсумковим, терміновим та позатерміновим), рапортом керівника підрозділу, який виконував завдання. Крім того, підтвердними документами є бойовий наказ командира військової частини для виконання поставлених завдань охорони об`єктів (несення служби на блокпостах, звільнення об`єктів, які захоплені, тощо), письмовий наказ командира військової частини, який виконував завдання, запис у книзі прикордонної служби підрозділу охорони державного кордону про виконання завдань прикордонними нарядами щодо відбиття збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою, постова відомість під час охорони об`єкта (блокпоста, базового табору, складу ракетно-артилерійського озброєння, польового парку тощо), де визначені особовий склад, який залучається до охорони, час, місце, порядок виконання завдань, книга служби нарядів та подій, що відбувалися.

Таким чином, винагорода за безпосередню участь в АТО виплачується не за весь час залучення особи до складу сил та засобів АТО, а тільки за час фактичної участі цієї особи у відповідних заходах. Зарахування особи до списку осіб, що безпосередньо беруть участь у проведенні антитерористичних операцій, здійснюється на підставі відповідних наказів командирів (штабу АТО), в яких зазначається про дату початку такої участі та дату фактичного завершення такої участі. В подальшому, на підставі вмотивованого рапорту керівника структурного підрозділу, де проходить службу особа, Головним управлінням МВС України в області видається відповідний наказ, який, в свою чергу, є підставою для нарахування грошової винагороди особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, призначеної за безпосередню участь у проведенні АТО.

З матеріалів справи вбачається, що позивач проходив службу в Національній поліції на посаді інспектора слідчого відділу.

Накази першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) підтверджують включення позивача до сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей. Військовослужбовці з числа включених до таких сил та засобів у подальшому можуть залучатися до проведення Антитерористичної операції.

Посилання позивача на те, що він брав безпосередню участь в АТО з 07 листопада 2015 року по січень 2017 року судом визнаються незмістовними, оскільки вказаний період часу є загальним періодом, що визначає участь позивача в проведенні антитерористичної операції.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач у спірний період не брав фактичної участі у відповідних заходах в АТО відповідно до наказів, що, в свою чергу, є підставою для нарахування грошової винагороди особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, призначеної за безпосередню участь у проведенні АТО

Судом вже зазначалось, що однією з обов`язкових умов для визнання військовослужбовця таким, що бере безпосередню фактичну участь у відповідних заходах в АТО є перебування такої особи у підпорядкуванні (виконання завдань) керівництва штабу АТО.

Така фактична участь осіб в Антитерористичній операції має бути підтверджена наказом командира штабу АТО.

Аналогічна правова позиція була викладена у постановах Верховного Суду від 01.08.2018 № 820/4770/16, від 20.12.2019 № 360/3453/16, від 24.01.2020 № 812/1487/17, від 24.04.2020 № 812/1511/17, від 24.09.2020 № 812/1060/18.

Судом встановлено, що позивачем до матеріалів справи не надано доказів, які б свідчили про його фактичну участь у проведенні антитерористичної операції у періоді з листопад-січень 2015 року, січень-квітень 2016 року, вересень 2016 року, січень 2017 року.

Тобто, виконання позивачем службових обов`язків у містах, які відносяться до зони проведення АТО, не свідчить про виконання позивачем конкретних завдань, пов`язаних з його безпосередньою участю в проведенні АТО.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах від 30 січня 2019 року у справі № 805/4523/16-а від 02 липня 2019 року справа № 805/1189/16-а.

Судом встановлено, що безпосередня участь позивача з 07.11.2015 у проведенні антитерористичної операції території Луганської області підтверджена наказом Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) (по стройовій частині) від 12.12.2014 № 97.

Судом встановлено, що керівництвом ГУНП в Луганській області не видавались накази про залучення позивача до виконання заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбиття збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення цих об`єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою тощо.

Відсутність відповідних наказів про залучення позивача до безпосередньої участі у виконанні заходів АТО у період з листопад-січень 2015 року, січень-квітень 2016 року, вересень 2016 року, січень 2017 року унеможливлює вирішення питання про нарахування позивачу винагороди за безпосередню участь в АТО за визначений період.

Враховуючи відсутність доказів на підтвердження доводів позивача щодо виконання ним завдань, пов`язаних з участю в АТО, за вказаний вище період, а також беручи до уваги те, що виконання службових обов`язків в містах, які відносяться до зони проведення АТО, не свідчить про виконання позивачем конкретних завдань, пов`язаних з його безпосередньою участю у проведенні АТО, суд дійшов висновку про відсутність підстав для виплати позивачу винагороди за безпосередню участь в АТО за спірний період.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 30.01.2019 у справі № 805/4523/16-а, від 10.05.2019 у справі № 805/416/16-а, від 11.08.2020 у справі № 360/5181/19.

Щодо доводів позивача про необхідність нарахування винагороди за участь в АТО у розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення та заробітної плати, у розрахунку на місяць, а саме: за листопад 2015 року - 4032 грн; за грудень 2015 року 5040 грн; за січень 2016 року 5040 року; за лютий 2016 року 7590 грн; за березень 2016 року 9009,99 грн; за квітень 2016 року 6501,60 грн, разом 37213,59 грн, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що винагорода за безпосередню участь в антитерористичній операції за лютий-квітень 2016 року виплачена позивачу:

- у травні 2016 року у розмірі 3121,02 грн (за лютий -березень 2016 року нарахована на підставі наказу ГУНП в Луганській області від 24.05.2016 № 1189, за квітень 2016 року нарахована на підставі наказу ГУНП в Луганській області від 25.05.2016 № 1202;

- за вересень 2016 року у розмірі 1200,00 грн;

- за вересень 2016 року у розмірі 915,00 грн (нарахована на підставі наказу ГУНП в Луганській області від 02.11.2016 № 2922);

- за січень 2017 року у розмірі 1200,00 грн (нарахована на підставі наказу ГУНП в Луганській області від 28.02.2017 № 639) (арк. спр. 97-98,107-108, 115-116).

Як вже зазначалося судом раніше, позивач відповідно до довідки Сєвєродонецького ВП ГУНП в Луганській області від 25.07.2018 перебував на лікарняному з 17.11.2015 по 27.11.2015 та з 07.12.2015 по 21.12.2015, з 07.12.2015 по 21.12.2015, з 28.03.2016 по 05.04.2016, з 13.10.2016 по 25.10.2016, з 26.10.2016 по 31.10.2016, з 06.12.2016 по 12.12.2016, з 18.01.2017 по 23.01.2017 (арк. спр. 89).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.2016 № 18 «Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських» пункт 2 визанано таким, що втратив чинність відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31.01.2015 № 24 «Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій».

Таким чином, постанова Кабінету Міністрів України від 31.01.2015 № 24 «Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій» не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, у зв`язку з чим відповідачем нарахування розміру винагороди за участь в АТО за лютий-вересень 2016 року та січень 2017 року проведений із дотриманням чинного законодавства.

Враховуючи відсутність доказів на підтвердження доводів позивача про його безпосередню участь в антитерористичній операції в спірний період, а також беручи до уваги те, що виконання службових обов`язків в містах, які відносяться до зони проведення АТО, не свідчить про виконання позивачем конкретних завдань, пов`язаних з його безпосередньою участю в проведенні АТО, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог належить відмовити повністю.

Питання про розподіл судових витрат судом не вирішується, оскільки позивач як учасник бойових дій звільнений від сплати судового збору відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України Про судовий збір.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Луганській області про стягнення винагороди за безпосередню участі в антитерористичній операції відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Суддя Є.О. Кисельова