Справа № 120/5615/20-а
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2021-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/5615/20-а

Головуючий у 1-й інстанції: Шаповалова Т.М.

Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.

30 вересня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Боровицького О. А. Матохнюка Д.Б.

за участю:

секретаря судового засідання: Смілянця Е. С.,

представників позивача: Паненка В.В., Шарлай Т.О.,

представника відповідача: Мілінчук І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Північного офісу Держаудитслужби в особі Управління Держаудитслужби у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2021 року у справі за адміністративним позовом комунального некомерційного підприємства "Вінницька обласна дитяча клінічна лікарня Вінницької обласної ради" до Північного офісу Держаудитслужби в особі Управління Держаудитслужби у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування вимоги та попередження,

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2020 року позивач, комунальне некомерційне підприємство «Вінницька обласна дитяча клінічна лікарня Вінницької обласної ради», звернулось в суд з адміністративним позовом до Північного офісу Держаудитслужби в особі Управління Північного офісу Державної аудиторської служби у Вінницькій області (відповідача) про визнання протиправними та скасування попередження про неналежне виконання бюджетного законодавства вих № 26-02-04-14/3805 від 11.09.2020 та вимогу про усунення виявлених порушень № 26-02-04-14/3840 від 15.09.2020.

Вінницький окружний адміністративний суд рішенням від 19.04.2021 позов задоволено.

Судове рішення мотивоване тим, що оскаржені пункти вимоги та попередження не відповідають критеріям обґрунтованості та розсудливості, прийняті без урахування усіх обставин, що мають значення для їх прийняття, та з порушенням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача, а також суспільних інтересів, і цілями, на досягнення яких вони спрямовані.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні застосовано норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 820/3534/16.

Щодо невідшкодування коштів медичної субвенції державного бюджету Управління Північного офісу Держаудитслужби з посиланням на нормативно-правові акти зазначає, що в лікарні видатки на надання високоспеціалізованої допомоги дітям з інших регіонів, крім екстреної, не передбачалися.

Щодо зайво отриманих доходів в загальній сумі 132895,80 грн вважає, що кошти були внесені добровільно, однак це не спростовує вчиненого порушення.

Щодо встановлення доплат працівникам, які фактично не надавали медичну допомогу хворим на коронавірусну хворобу (СОVID-І9), зазначає, що це суперечить вимогам постанови КМУ від 23.03.2020 №246 «Про деякі питання оплати праці медичних та інших працівників, які безпосередньо зайняті на роботах з ліквідації гострої респіраторної хвороби СОVID-І9, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та умовам договору №2551-Е520-Р000, укладеного між Лікарнею та НСЗУ.

Щодо зайво нарахованої і виплаченої доплати за роботу зі шкідливими і важкими умовами праці на суму 3346,05 грн та відрахувань ЄСВ в сумі 736,13 грн. то відповідач наголошує, що головний лікар не мав права видавати наказ від 24.05.2019 №226, яким затверджено перелік робочих місць, яким надаються доплати за роботу із шкідливими і важкими умовами праці, щодо неатестованих працівників, без результатів протоколу проведення дослідження повітря робочої зони.

Щодо недоотримання Лікарнею доходів від наданих платних консультативних та медичних послуг на загальну суму 53919,99 грн, зазначє, що протягом вересня-жовтня 2017 року встановлено факти звернення 610 громадян, без відповідних направлень лікарів та протягом січня 2018 року - 503 громадянина. Однак, при проведенні суцільної ревізії казначейських операцій, а саме м/о №3, казначейських та банківських виписок за період з 01.09.2017 по 30.11.2017 встановлено надходження плати лише від 533 пацієнтів за наданні їм консультативні послуги, а за період з 01.01.2018 по 28.02.2018 - оплата надійшла від 384 пацієнтів.

Крім того, при проведенні суцільного інспектування записів в Журналі рентгенологічних досліджень (платні послуги) за жовтень-грудень 2018 року, встановлено факти звернення 782 громадян без відповідних направлень лікарів та надання їм рентгенологічних послуг. Проте суцільною ревізією казначейських операцій, а саме м/о №3, казначейських та банківських виписок за період з 01.10.2018 по 31.12.2018 встановлено надходження плати лише від 172 пацієнтів за наданні рентгенологічні дослідження.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача зазначає, що на даний час наявна неоднозначна позиція Верховного Суду щодо розгляду такої категорії справ як оскарження вимоги органу державного фінансового контролю.

Вважає, що оскаржувані попередження про неналежне виконання бюджетного законодавства від 11.09.2020 №26-02-04-14/3805 та вимога щодо усунення порушень законодавства від 15.09.2020 №26-02-04-14/3840 є необґрунтованими, такими що не містять чітких, конкретних і зрозумілих приписів на адресу позивача та не відповідають принципу правової визначеності як однієї із складових верховенства права, який вимагає, щоб правові норми були чіткими й точними, спрямованими на те, щоб забезпечити постійну прогнозованість ситуацій правовідносин, що виникають.

В судовому засіданні представники позивача заперечували проти задоволення апеляційної скарги відповідача та просили суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що у період з 18.05.2020 по 31.07.2020 відповідно до п. 2.2.2.3 Плану проведення заходів державного фінансового офісу Держаудитслужби на І півріччя 2020 року, на підставі направлень від 15.05.2020 №№ 135-140 працівниками відділу контролю у соціальній галузі та сфері культури Управління Північного офісу Держаудитслужби проведено планову ревізію фінансово - господарської діяльності КНП «Вінницька обласна дитяча клінічна лікарня» за період з 01.01.201. по 31.07.2020, за наслідками якої складений акт №04-30/6 від 07.08.2020.

19.08.2020 позивач, не погоджуючись із рядом виявлених порушень, надала до Управління Північного офісу Держаудитслужби заперечення № 01/1220 до акта ревізії.

На подані позивачем заперечення відповідач 10.09.2020 направив висновок.

11.09.2020 відповідачем відносно позивача застосовано попередження про неналежне виконання бюджетного законодавства вих. № 26-02-04-14/3805 від (далі - попередження).

15.09.2020 Управління Північного офісу Державної аудиторської служби пред`явило КНП «Вінницька обласна дитяча клінічна лікарня» вимогу про усунення виявлених порушень вих. № 26- 02-04-14/3840 (далі - вимога).

Не погодившись з таким попередженням та вимогою в частині:

- встановлення порушення норм ч. 1 ст. 103-4 БК України та п. 3 Порядку та умов надання медичної субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам, затвердженого постановою КМУ від 23.01.2015 №11, п.5 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою КМУ від 28.02.2002 №228 протягом 2017-2019 року та з січня-березня 2020 року, яким встановлено, що лікарнею за рахунок коштів медичної субвенції державного бюджету та коштів обласного бюджету виділеної на лікування мешканців Вінницької області надавались послуги з лікування 16 громадян з інших міст та областей України, без подальшого відшкодування витрат на медичне обслуговування з обласних бюджетів відповідних адміністративно-територіальних одиниць (за виключенням фактів надання екстреної та невідкладної медичної допомоги) на загальну 79828,32 грн та вимоги про забезпечення відшкодування до обласного бюджету коштів на загальну суму 79828,32 грн, зайво використаних внаслідок проведених Лікарнею видатків на медичне обслуговування мешканців з інших міст та областей України, відповідно до норм ст. 22 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), у випадку неможливості забезпечення відшкодування у вищезазначеному порядку, розглянути питання щодо відшкодування з винних осіб відповідно до норм статей 130-136 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України);

- встановлення порушення вчиненого в період з 01.01.2017 по 09.10.2019 ч.3 ст. 49 Конституції України, в частині безоплатного надання медичної допомоги державними і комунальними закладами охорони здоров`я, ч. 2 ст. 38 розділу V Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» ч. 2 «Програми про надання громадянам гарантованої державою безоплатної медичної допомоги», яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2002 №955, в частині надання права кожному пацієнту, коли це виправдано його станом, бути прийнятим у будь-якому закладі охорони здоров`я за своїм вибором, якщо цей заклад має можливість забезпечити відповідне лікування, зокрема стаціонарне - у разі гострого захворювання та в невідкладних випадках, вимог Постанови №1138 та розпорядження Вінницької обласної державної адміністрації від 24.05.2017 №362 «Про внесення змін до розпорядження голови Вінницької ОДА від 02.01.2013 №8 «Про затвердження тарифів на платні послуги, що надаються Лікарнею», в частині відсутності такого виду платних послуг та відповідно затвердженого тарифу, отримано плату за лікування і перебування 42 громадян (дітей) в стаціонарі, згідно заяв їх батьків (опікунів), з дозволу головного лікаря ОСОБА_1 , в загальній сумі 132895,80 грн, що призвело до зайвого отримання доходів лікарнею, що в свою чергу суперечить нормам ч. 4 ст. 13 БК України, в частині отримання власних надходжень бюджетних установ від плати за послуги, що надаються бюджетними установами згідно з їх основною діяльністю та зобов`язання забезпечити повернення до обласного бюджету коштів на загальну суму 132895,80 грн, як зайво отриманих доходів Лікарні за надання платних послуг з «лікування та перебування дітей в стаціонарі», що надаються безкоштовно, з врахуванням норм ч.4 ст. 13 Бюджетного кодексу України;

- встановлення порушення вимог п. 1 постанови КМУ від 23.03.2020 №246 «Деякі питання оплати праці медичних та інших працівників, які безпосередньо зайняті на роботах з ліквідації гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2», які виявилися у тому, що лікарнею протягом травня-червня 2020 року, нараховано та виплачено доплати працівникам, які фактично не надавали медичну допомогу хворим (за їх відсутності) на коронавірусну хворобу (СОVID-19), в сумі 133170,87 грн та проведено відрахувань єдиного соціального внеску в сумі 25447,84 грн. та зобов`язання забезпечити відшкодування на користь лікарні зайво нарахованої і виплаченої заробітної плати на суму 133170,87 грн, згідно норм статей 130-136 КЗпП України та повернення до обласного бюджету зайво перерахованого єдиного соціального внеску, відповідно до норм п.13 ст.9, п.2 ч.2 ст.11 Закону України «Про збір та облік єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування затвердженого наказом Міністерством фінансів України від 14.04.2015 №435, Порядку зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 16.01.2016 № 6;

- встановлення порушення вимог п. 3.4.5 Умов оплати праці працівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту населення, затверджених Наказом Міністерства праці та соціальної політики України та МОЗ від 05.10.2005 №308/519, протягом червня-липня 2019 року, без атестації робочого місця кухаря та слюсаря-сантехніка проводилось нарахування та виплата доплати за роботу із шкідливими і важкими умовами праці вказаним працівникам в загальній сумі 3346,05 грн та проведено відрахувань єдиного соціального внеску в сумі 736,13 грн. та зобов`язання забезпечити відшкодування на користь лікарні зайво нарахованої і виплаченої доплати за роботу із шкідливими і важкими умовами праці на суму 3346,05 грн відповідно, згідно норм статей 130-136 КЗпП України та повернення до обласного бюджету зайво перерахованого єдиного соціального внеску, відповідно до норм п.13 ст. 9, п. 2 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про збір та облік єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування затвердженого наказом Міністерством фінансів України від 14.04.2015 №435, Порядку зарахування у рахунок майбутніх платежів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування або повернення надміру та/або помилково сплачених коштів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 16.01.2016 №6;

- встановлення не дотримання норм ч. 4 ст. 13 БК України, вимог Постанови №1138, розпорядження Вінницької обласної державної адміністрації від 24.05.2017 №362 «Про внесення змін до розпорядження голови Вінницької ОДА від 02.01.2013 №8 «Про затвердження тарифів на платні послуги, що надаються Лікарнею», внаслідок чого лікарнею, протягом ревізійного періоду, без направлення лікарів, 806 громадянам надавались на безоплатній основі рентгенологічні та консультативні послуги, що призвело до недоотримання лікарнею доходів від вказаних наданих платних медичних послуг на загальну суму 53919,99 грн та зобов`язання забезпечити відшкодування коштів на користь лікарні на загальну суму 53919,99 грн, що останньою недоотримані внаслідок надання визначених платних медичних послуг на безоплатній основі, відповідно до норм статей 193, 199, 216-229 Господарського кодексу України (далі ГК України), та статей 610-625, 629 ЦК України, а у випадку неможливості забезпечення відшкодування у вищезазначеному порядку, розглянути питання щодо відшкодування недоотриманих лікарнею доходів від наданих платних медичних послуг з винних осіб відповідно до норм статей 130-136 КЗпП України, - позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Критерії, за якими адміністративний суд перевіряє рішення суб`єктів владних повноважень, визначені у ч. 2 ст. 2 КАС України.

Згідно частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, ст. 2 та ч. 4 ст. 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні визначені Законом України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26.01.1993 №2939-ХІІ (далі - Закон №2939-ХІІ).

Згідно зі ст. 2 Закону № 2939-XII головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов`язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб`єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про закупівлі, діяльністю суб`єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні. Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, інспектування, перевірки закупівель та моніторингу закупівлі. Порядок проведення органом державного фінансового контролю державного фінансового аудиту, інспектування та перевірки закупівель установлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», інспектування здійснюється органом державного фінансового контролю у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. Результати ревізії викладаються в акті.

На підконтрольних установах, щодо яких за відповідний період їх фінансово-господарської діяльності відповідно до цього Закону проведено державний фінансовий аудит, інспектування за ініціативою органу державного фінансового контролю не проводиться.

Постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 28.10.2015 створено Державну аудиторську службу України, як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів, реорганізувавши Державну фінансову інспекцію шляхом перетворення.

Відповідно до Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2016 № 43 (далі - Положення № 43) Державна аудиторська служба України (Держаудитслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України та який забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.

Згідно із пунктом 7 Положення № 43, Держаудитслужба здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку міжрегіональні територіальні органи.

Пунктом 13 статті 10 Закону № 2939-XII органу державного фінансового контролю надається право при виявленні збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір у встановленому законодавством порядку.

Згідно з частиною другою статті 15 Закону № 2939-XII законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов`язковими для виконання службовими особами об`єктів, що контролюються.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред`являти обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір згідно з методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, та звернутись до суду в інтересах держави, якщо підконтрольним об`єктом не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на коригування роботи підконтрольного об`єкта та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов`язковою до виконання.

Щодо відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом прийняття такої вимоги. Такі збитки відшкодовуються в добровільному порядку або шляхом звернення органу державного фінансового контролю до суду з відповідним позовом. Тобто, в органу державного фінансового контролю є право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних об`єктів, яка обов`язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

Отже, пункти (частини) вимоги, які не вказують на стягнення збитків, можуть бути перевірені судом у справі за відповідним позовом підконтрольної установи з їх оскарження. Проте, пункти (частини) вимоги, які вказують на відшкодування збитків мають перевірятись у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, а не за позовом підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною. Збитки, щодо наявності яких зроблено висновок Держаудитслужбою, стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю. Наявність збитків, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає позов про відшкодування збитків, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Вказаний висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постанові від 21 листопада 2018 року у справі № 820/3534/16, а також правовій позиції Верховного Суду, яка викладена у постановах від 02 липня 2020 року у справі № 826/1508/17, від 28 лютого 2020 року справа № 1340/5972/18.

За змістом ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З матеріалів справи встановлено, що відповідно до абз. 2 п. 4.2 Статуту Вінницької обласної дитячої клінічної лікарні, затвердженого рішенням 4 сесії Вінницької обласної Ради 7 скликання від 03.02.2017 № 295 (далі - Статут), основними завданнями лікарні є організація та проведення за рахунок коштів обласного бюджету таких видів діяльності та форм медичної допомоги: надання невідкладної медичної допомоги дитячому населенню при гострих захворюваннях, травмах, отруєннях та інших нещасних випадках, незалежно від місця проживання (Додаток № 8).

За приписами абз. 5 п. 4.2. Статуту КНП «Вінницька обласна дитяча клінічна лікарня», затвердженого рішенням 39 сесії Вінницької обласної Ради 7 скликання від 26.09.2019 № 849 (далі - Статут КНП), відповідно до поставленої мети предметом діяльності підприємства є організація та проведення невідкладної медичної допомоги дитячому населенню при гострих захворюваннях, травмах, отруєннях та інших нещасних випадках, незалежно від місця проживання.

Відповідно до п. 4.1. Статуту КНП головною метою підприємства є здійснення медичної практики та надання високоспеціалізованої, поліклінічно-консультативної, лікувально-діагностичної та стаціонарної медичної допомоги дитячому населенню Вінницької області ті іншому дитячому населенню, яке потребує високоспеціалізованої медичної допомоги, встановлених законодавством України.

Як встановлено судом першої інстанції, 11.09.2020 відповідачем відносно позивача застосовано попередження про неналежне виконання бюджетного законодавства вих. № 26-02-04-14/3805 та 15.09.2020 Управління Північного офісу Державної аудиторської служби пред`явило КНП «Вінницька обласна дитяча клінічна лікарня» вимогу про усунення виявлених порушень вих. № 26- 02-04-14/3840.

Позивач не погодившись з таким попередженням та вимогою в частині, зокрема, забезпечення відшкодування до обласного бюджету коштів на загальну суму 79828,32 грн; повернення до обласного бюджету коштів на загальну суму 132895,80 грн; відшкодування на користь лікарні зайво нарахованої і виплаченої заробітної плати на суму 133170,87 грн; зобов`язання забезпечити відшкодування на користь лікарні зайво нарахованої і виплаченої доплати за роботу із шкідливими і важкими умовами праці на суму 3346,05 грн відповідно; зобов`язання забезпечити відшкодування коштів на користь лікарні на загальну суму 53919,99 грн, - звернувся до суду з позовом.

При цьому, вимога містить інформацію про те, що у разі, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів, контролюючий орган має право звернутись до суду в інтересах держави (Т1, а.с. 124).

Відповідно до пункту 10 частини першої статті 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» органи державного фінансового контролю наділені повноваженнями звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що на момент розгляду справи Управління Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області з позовом про відшкодування збитків в дохід держави позивачем не зверталася, тому колегія суддів не розглядає пункти оскаржуваної вимоги, які вказують на відшкодування збитків.

Натомість, при вирішенні справи суд першої інстанції врахував правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 11.10.2018 у справах №813/4101/17, №825/1481/16, №821/1342/17, відповідно до якої з огляду на правову природу письмової вимоги контролюючого органу, вона породжує правові наслідки (зокрема обов`язки) для свого адресата, відтак наділена рисами правового акта індивідуальної дії (з урахуванням її змістовної складової, незалежно від форми документу, в якому вона міститься) і як такий акт може бути предметом судового контролю в порядку адміністративного судочинства у разі звернення із відповідним позовом. У даній справі зміст спірної вимоги, яка є індивідуально-правовим актом, а відтак породжує права і обов`язки для підконтрольної установи, якій вона адресована, полягає в тому, щоб «усунути виявлені порушення», встановлені контролюючим органом.

Також вважав, що на даний час наявна неоднозначна позиція касаційної інстанції щодо розгляду такої категорії справ як оскарження вимоги органу державного фінансового контролю.

При цьому, судом першої інстанції задовольняючи позов не враховано сталу практику, відповідно до якої в задоволенні позову має бути відмовлено з огляду на те, що наявність збитків, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає позов про відшкодування збитків, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Зокрема, Постанова Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 820/3534/16 дійсно містить висновки, що стосовно відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги, оскільки такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, позов комунального некомерційного підприємства «Вінницька обласна дитяча клінічна лікарня Вінницької обласної ради» не може бути задоволений, оскільки позивач оскаржує вимогу відповідача в частині повернення до державного бюджету завданих збитків.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Північного офісу Держаудитслужби в особі Управління Держаудитслужби у Вінницькій області задовольнити повністю.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2021 року у справі за адміністративним позовом Комунального некомерційного підприємства "Вінницька обласна дитяча клінічна лікарня Вінницької обласної ради" до Північного офісу Держаудитслужби в особі Управління Держаудитслужби у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування вимоги та попередження скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову комунального некомерційного підприємства "Вінницька обласна дитяча клінічна лікарня Вінницької обласної ради" відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 06 жовтня 2021 року.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Боровицький О. А. Матохнюк Д.Б.