Справа № 280/861/21
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2021-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 вересня 2021 року м. Дніпросправа № 280/861/21

головуючий суддя І інстанції Кисель Р.В.

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді (доповідача) Іванова С.М.,

суддів: Панченко О.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 08.04.2021 року в адміністративній справі №280/861/21 за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про стягнення вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Офісу Генерального прокурора, в якому просив:

- стягнути з відповідача, правонаступника Генеральної прокуратури України, на користь позивача вихідну допомогу у сумі 31592,75 грн.;

- стягнути з відповідача, правонаступника Генеральної прокуратури України, на користь позивача середній заробіток за весь час затримки при звільненні по день постановлення судового рішення.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 08.04.2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 було залишено без розгляду.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати вищезазначене рішення, як незаконне та прийняти нову постанову про направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивач не знав про порушення своїх прав та сумлінно перебував в омані, а дізнався про наведені обставини лише з листа Офісу Генерального прокурора 24.01.2021 року.

Офісом Генерального прокурора було подано відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції, останній просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ст. 311 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Залишаючи без розгляду адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем було пропущено строк звернення до суду за відсутності поважних причин.

Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. ч. 1, 2, 5 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Приписами ч. ч 1, 2, 3 ст. 123 КАС України визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Зі змісту зазначених правових приписів вбачається, що загальний строк для звернення до суду з адміністративним позовом становить шість місяців, однак у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, останній становить один місяць та починає обчислюватись з моменту, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частин 1, 2 статті 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (ратифіковано Україною 17 липня 1997 року) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Таким чином, особі гарантується право на звернення до суду.

Водночас, як зазначив Європейський Суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності справи від 30.08.2006 (справа «Каменівська проти України»), «право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду ..., не є абсолютним; воно може бути обмеженим ... Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані...».

Отже, законодавцем, встановленими строками, обмежено звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Такі строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними, вони покликані забезпечити юридичну визначеність у публічно-правових відносинах.

Як свідчать встановлені обставини справи, предметом даного спору виступає правомірність стягнення з відповідачана користь позивача вихідної допомоги у сумі 31592.75 грн., а відповідно у зв`язку з такою не виплатою і середнього заробітку за весь час затримки при звільненні по день постановлення судового рішення.

Відповідно до ст. 116 Кодексу законів про працю України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

Отже, з огляду на вказані обставини справи, строк на подання адміністративного позову у даній справі становить один місяць з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про не виплату вихідної допомоги.

Як вбачається з листа позивача від 12.01.2020 року, який було адресовано в.о. начальника кадрової роботи та державної служби Офісу Генерального прокурора Дунасу Т., позивач просив виплатити вихідну допомогу та повідомити про причини її невиплати у встановлений законом строк (а.с. 61).

Відтак, станом на 12.01.2020 року позивачу було відомо про факт невиплати йому вихідної допомоги при звільнені.

В свою чергу, з адміністративного позову вбачається, що останній було подано позивачем до суду через систему «Електронний суд» 01.02.2021 року, тобто з порушенням строку, визначеного ч. 5 ст. 122 КАС України.

В свою чергу, з апеляційної скарги позивача вбачається, що останній обгрунтовує поважність пропуску строку на подання адміністративного позову посиланням на неотримання відповіді від відповідача на свій лист від 12.01.2020 року та ознайомленням з підставам такої невиплати вже з листа відповідача від 24.01.2021 року.

Однак, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що в силу приписів ч. 5 ст. 122 КАС України, ст. 116 КЗпП України, строк на подання адміністративного позову починає обчислюватись з моменту коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав.

Як вірно було встановлено судом першої інстанції, позивач достеменно знав про невиплату вихідної допомоги та, як наслідок про порушення своїх прав 12.01.2020 року, а з позовом до суду звернувся лише 01.02.2021 року, що свідчить про відсутність поважних підстав пропуску строку на подання адміністративного позову.

Також, що стосується посилань віповідача на те, що останній не міг знати про порушення своїх прав, а сумлінно перебував в омані про відсутність підстав для нарахування вихідної допомоги, допоки суди в інших справах не почали задовольняти вимоги прокурорів, то колегія суддів апеляційного суду вважає їх безпідставними, оскільки вони є суто суб`єктивними та відповідно не можуть вважатись поважними підставами пропуску строку звернення до суду.

Інших доказів або пояснень, які б підтверджували поважність підстав пропуску строку зверненя до суду, позивачем до суду подано не було.

Таким чином, проаналізувавши обставини справи у сукупності, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивачем було пропущено строк звернення до суду, а поважні підстави такого пропуску відсутні, у зв`язку з чим поданий адміністративний позов підлягає залишенню без розгляду.

Щодо доводів позивача відносно того, що вихідна допомога входить до структури заробітної плати, а отже на вимоги щодо стягнення останньої не поширюється строк звернення до суду, колегія суддів зазначає, що вихідна допомога та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні (зокрема, і за час затримки виплати такої допомоги) не належать до структури заробітної плати, тобто не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є іншою заохочувальною чи компенсаційною виплатою, що входить до такої структури.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду, викладеній в постанові від 18.03.2020 року по справі № 711/4010/13-ц, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316 КАС України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 08.04.2021 року в адміністративній справі №280/861/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених ст. 328 КАС України.

Головуючий - суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко

суддя В.Є. Чередниченко