Справа № 640/27092/20
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2021-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Іщука І.О., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника позивача про розподіл судових витрат в адміністративній справі
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія "Браво"
до про Головного управління Державної податкової служби у місті Києві, Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві, Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, Державної податкової служби України в особі відокремленого підрозділу Головного управління Державної податкової служби у Київській області визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, стягнення заборгованості,
Товариство з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «Браво» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві, Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві, Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, Державної податкової служби України в особі відокремленого підрозділу Головного управління Державної податкової служби у Київській області, в якій просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної податкової служби у місті Києві та Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області:
щодо невнесення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість даних щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «Браво» в сумі 2 001 423 грн. (за період січень 2017 року) та 1 521 863 грн. (за період березень 2017 року), у загальній сумі 3 523 286 грн. та неперерахування цієї суми на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «Браво»;
щодо ненарахування пені за нездійснення вчасного перерахування узгодженої суми бюджетного відшкодування Товариству з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «Браво» в сумі 2 001 423 грн. (за період січень 2017 року) та 1 521 863 грн. (за період березень 2017 року), у загальній сумі 3 523 286 грн.;
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.09.2021 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «Браво» задоволено частково.

Суд вирішив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області щодо невнесення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість даних щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «Браво» в сумі 2 001 423 грн. (за період січень 2017 року) та 1 521 863 грн. (за період березень 2017 року), у загальній сумі 3 523 286 грн. та неперерахування цієї суми на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «Браво»;

- cтягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «Браво» суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в сумі 2 001 423,00 грн. (за січень 2017 року) та 1 521 863,00 грн. (за березень 2017 року), а всього 3 523 286,00 грн (три мільйона п`ятсот двадцять три тисячі двісті вісімдесят шість гривень);

- cтягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «Браво» пеню на рівні 120% облікової ставки Національного банку України, що дорівнює 1 712 317,00 грн (один мільйон сімсот дванадцять тисяч триста сімнадцять гривень);

- в іншій частині позовних вимог відмовити;

- cтягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «Браво» (04116, м. Київ, вул. Шулявська, 7, ) понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 21 020,00 грн (двадцять одна тисяча двадцять гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України в особі відокремленого підрозділу Головного управління Державної податкової служби у Київській області (03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 5А, ).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.09.2021 виправлено описку в рішенні Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.09.2021 в адміністративній справі №640/27092/20 шляхом зазначення в пункті 6 резолютивної частини рішення правильного коду ЄДРПОУ Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «Браво» - "32259588".

Через відділ документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян (канцелярію) Окружного адміністративного суду міста Києва 15.09.2021 від представника позивача надійшла заява про стягнення вират на правову допомогу.

В обґрунтування поданої заяви позивач представник позивача зазначила про те, що за результатом розгляду справи №640/27092/20 позивач поніс витрати на правничу допомогу у розмірі 124 000,00 грн, які підтверджуються наступними доказами: Договором про правничу допомогу від 17.03.2020; додатковою угодою до Договору від 05.10.2020; Актом виконаних робіт від 08.09.2021.

Таким чином, представник позивача просить суд ухвалити додаткове рішення про стягнення з Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «Браво» судові витрати за надання правової допомоги на загальну суму 124 000,00 грн.

Відповідно до частини першої та другої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Дослідивши матеріали справи та заяву представника позивача про відшкодування витрат на надання правничої допомоги, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у даній справі.

Розглянувши подану представником позивача заяву, додані до неї документи та матеріали адміністративної справи, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до приписів статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з положеннями частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Як вбачається з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21.03.2018 у справі №815/4300/17, від 11.04.2018 у справі №814/698/16.

Також, суд зазначає, що розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Суд наголошує на тому, що належним доказом для відшкодування витрат на правову допомогу є документи у яких конкретизовано справу у якій таку допомогу надано.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15.05.2018 по справі № 821/1594/17.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 №5076-VI договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 цього ж Закону визначено такі види адвокатської діяльності, як: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Тобто, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 №5076-VI ).

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 №5076-VI ).

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Суд наголошує на тому, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 24.01.2019 у справі №910/15944/17.

На підтвердження наявності у позивача витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано копії таких документів:

- Договір про надання правничої допомоги від 17.03.2020;

- Додаток від 05.10.2020 до Договору про надання правової допомоги від 17.03.2020;

- Акт №1 приймання-передачі наданих послуг від 08.09.2021 до Договору про надання правової допомоги від 17.03.2020.

Відповідно до пункту 2 Договору про надання правової допомоги від 17.03.2020 гонорар - винагорода адвоката за здійснення захисту, представництва інтересів клієнта та надання йому інших видів правничої допомоги на умовах і в порядку, що визначений Договором. Гонорар складається з суми вартості послуг. Розмір гонорару не залежить від досягнення чи недосягнення Адвокатом позитивного результату, якого бажає клієнт. Сума гонорару подвоюється у разі надання адвокатом послуг клієнту у неробочий час, вихідні та святкові дні. До гонорару не включаться фактичні витрати, необхідні для виконання Договору. Факт наданих послуг підтверджується актом наданих послуг. Вартість послуг, перелік наданих послуг та порядок розрахунків визначається в додатку до Договору. У випадку дострокового розірвання даного Договору з ініціативи клієнта, адвокат не повертає раніше отриманий від клієнт гонорар та відшкодовані фактичні витрати, необхідні для виконання Договору.

Як вбачається з копії Акта №1 приймання-передачі наданих послуг від 08.09.2021 до Договору про надання правової допомоги від 17.03.2020, вартість наданих послуг згідно п. 1.2 цього Акта складає 124 000,00 грн.

Суд зазначає, що доказів оплати позивачем гонорару та інших витрат (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), пов`язаних із наданням правничої допомоги, в матеріалах справи відсутні.

Разом з тим, у постановах Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №813/481/18 та від 21.01.2021 у справі №280/2635/20 зроблено такий висновок: "Зважаючи на положення частини сьомої статті 139 КАС України, суд касаційної інстанції констатує помилковість посилання суду апеляційної інстанції у якості аргументу для відмови в задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення на відсутність документа про оплату позивачем витрат на професійну правничу допомогу, адже у пункті 2 вищенаведеного додатку від 11 лютого 2019 року до договору про надання правової допомоги від 11 лютого 2019 року № 01/2019-02 сторони узгодили, що клієнт (позивач) зобов`язаний сплатити гонорар протягом шести місяців після ухвалення судом апеляційної інстанції рішення по суті."

Однак, суд вважає, що заявлений представником позивача до відшкодування розмір правової допомоги (124 000,00 грн) про фактично надані послуги адвокатом у справі №640/27092/20 є завищеним та таким, що підлягає зменшенню.

Також, визначаючи розмір відшкодування коштів направничу допомогу у справі №640/27092/20, суд враховує складність справи та наявність численної усталеної судової практики в аналогічних справах, час, вказаний як витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Крім того, суд наголошує, що ставки за надання послуг з правничої допомоги не є відсотковою ставкою від суми позову та не залежать від обсягів виконаної роботи або витраченого часу на надання послуг.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 14.11.2019 у справі №826/15063/18, відповідно до яких при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Суд звертає увагу, що оскільки Головним управлінням Державної казначейської служби України у місті Києві відносно позивача протиправних дій/бездіяльності не вчинялось, а на останнього покладено обов`язок щодо відшкодування коштів позивача на підставі відповідного подання органу державної податкової служби, суд вважає, що заява про розподіл витрат на правничу допомогу підлягає задоволенню частково шляхом стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія "Браво" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області понесених ним витрати, пов`язаних з правничою допомогою у розмірі 25 000,00 грн.

Відтак, враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що судові витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги при розгляді даної адміністративної справи в суді на користь позивача підлягають стягненню частково.

Керуючись статтями 132, 133, 134, 139, 143, 252, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Заяву представника позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у справі №640/27092/20 задовольнити частково.

2. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «Браво» (04116, м. Київ, вул. Шулявська, 7, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області (03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 5А, ) понесені ним витрати, пов`язані з правничою допомогою у розмірі 25 000,00 грн (двадцять п`ять тисяч гривень).

3. В іншій частині заяви про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат відмовити.

Додаткове рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Іщук І.О.