Справа № 640/29953/20
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2021-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2021 року м. Київ № 640/29953/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Аблова Є.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредитор ХХІ»
доГоловного управління Державної податкової служби у м. Києві
провизнання протиправним та скасування рішення,-

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредитор ХХІ» (далі по тексту - позивач, ТОВ «Фінансова компанія «Кредитор ХХІ») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у м.Києві (далі по тексту - відповідач, ГУ ДПС у м.Києві), в якому просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДПС у м.Києві № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 12 листопада 2020 року.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачем своєчасно та в повному обсязі здійснено сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до бюджету. Проте, при здійсненні перерахування коштів в рахунок сплати ЄСВ позивачем помилково було перераховано єдиний внесок на рахунок ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м.Києві, в той час, як вони мали сплачуватись на рахунок ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м.Києві.

Проте, відповідач цих обставин не врахував та прийняв оскаржуване рішення про застосування фінансових санкцій та нарахування пені. Позивач зауважив, що така помилка при оплаті ЄСВ не призвело до ненадходження відповідної суми до бюджету та не вплинуло на виконання позивачем свого обов`язку щодо своєчасної сплати єдиного соціального внеску.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 грудня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №640/29953/20 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.

Крім того, вказаною ухвалою суду відповідачу надано п`ятнадцятиденний строк з дня вручення йому даної ухвали для надання відзиву на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, або заяву про визнання позову.

26 січня 2021 року (вх.№ 03-14/9986/21) через відділ документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян (канцелярію) Окружного адміністративного суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що відповідач позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки мав всі законодавчо визначені повноваження та підстави для винесення відносно позивача спірного рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату чинного законодавства, у порядку та у спосіб, ним передбачений.

Крім того, разом з відзивом на позовну заяву відповідачем було подано клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

У той же час, суд, дослідивши клопотання відповідача та в контексті ч. 3 ст. 257 КАС України - ознайомившись з матеріалами справи, враховуючи предмет та підстави позову, склад учасників справи, не вбачав обґрунтованих підстав для розгляду справи за правилами загального позовного провадження та дійшов висновку про необхідність призначення даної адміністративної справи до розгляду в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у порядку спрощеного позовного провадження про що винесено ухвалу від 14 вересня 2021 року.

У свою чергу позивачем 15 лютого 2021 року через відділ документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян (канцелярію) Окружного адміністративного суду міста Києва подано відповідь на відзив, у якій підтримано первинну позицію стосовно заявлених позовних вимог.

У судовому засіданні представник позивача Павлюк І.І. позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача Цюсьмак І.Д. у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Протокольною ухвалою від 27.09.2021 оголошено подальший розгляд справи продовжити без виклику сторін.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

За таких обставин суд завершує розгляду справи по суті за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Оцінивши наявні у справі документи і матеріали, належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У С Т А Н О В И В:

12.11.2020 Головним управлінням ДПС у м.Києві було прийнято рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску №, яким позивачу нарахований штраф у розмірі 53572,18 грн. за період прострочення з 23.04.2019 до 27.05.2019 та пеню у розмірі 3790,61 грн.

Так, в процесі здійснення господарської діяльності, в тому числі у період, за який Товариству нараховані штраф та пеня за несвоєчасну сплату єдиного внеску, позивач, як платник єдиного внеску - роботодавець, у строки визначені законодавством, а саме, при виплаті заробітної плати, але не пізні числа місяця, наступного за звітним сплачував нарахований єдиний внесок, що підтверджується платіжними дорученнями від 05.04.2019 на суму 139 078,81 грн., від 08.04.2019 на суму 59,47 грн., від 09.04.2019 на суму 214,66 грн., від 10.04.2019 на суму 610,77 грн. та 656,03 грн., від 11.04.2019 суму 331,79 грн., від 15.04.2019 на суму 1045,11грн., від 19.04.2019 на суму 29 752,29 грн., від 22.04.2019 р. на суму 1080,82 грн., від 23.04.2019 на суму 2 294,43 грн., від 24.04.2019 на 186,30 грн., від 02.05.2019 на суму 1 196,75 грн. та 2 195,23 грн., від 03.05.2019 на суму 393,91 грн. та 192.43 грн., від 08.05. 2019 на суму 133 933,39 грн., та від 10.05. 2019 на суму 1 577,42 грн.

Проте зазначені суми єдиного внеску помилково перераховувались позивачем на рахунок для сплати єдиного внеску ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві, в той час як підлягали сплаті на рахунок ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві.

У зв`язку з цим, 14.05.2019 та 27.05.2019 позивач звертався до Головного управління ДФС у м. Києві, з заявами про перерахування помилково сплачених коштів на небюджетний рахунок для обслуговування коштів єдиного внеску ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві.

Тобто, як зазначає позивач, недоїмка, яка виникла за платежем №00 (заробітна плата), відповідно до спірного рішення, виникла у зв`язку з помилковим перерахуванням ЄСВ на рахунок ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві, замість належного - ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві.

Не погоджуючись з рішенням контролюючого органу від 12.11.2020 № позивач звернувся з даним позовом до суду. ..

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступних висновків.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон № 2464-VI).

Відовідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Частиною 2 ст. 6 Закону № 2464-VI встановлено обов`язок платника єдиного внеску своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до вимог ч.ч. 5, 6, 7 ст. 9 Закону № 2464-VI сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь).

Для зарахування єдиного внеску в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та його територіальних органах відкриваються в установленому порядку небюджетні рахунки відповідному органу доходів і зборів. Зазначені рахунки відкриваються виключно для обслуговування коштів єдиного внеску.

Обслуговування коштів єдиного внеску здійснюється згідно з положенням про рух коштів, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної бюджетної політики, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Платники, зазначені в абзацах 3 та 4 пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, які не мають банківського рахунку, сплачують внесок шляхом готівкових розрахунків через банки чи відділення зв`язку.

Згідно з вимогами абз.3 ч. 8 ст. 9 Закону № 2464-VI платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Днем сплати єдиного внеску вважається: 1) у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів; 2) у разі сплати єдиного внеску готівкою - день прийняття до виконання банком або іншою установою - членом платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі (ч.10 ст.9 Закону № 2464-VI).

Відповідно до вимог ч. 11 ст. 9 Закону № 2464-VI у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

За змістом п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464-VI недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Згоном

Частиною 10 статті 25 Закону № 2464-VI передбачено, що на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до вимог пункту 1 розділу VII Інструкції "Про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 р. № 449, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 7 травня 2015 р. за № 508/26953 (далі - Інструкція № 449), за порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до платників, на яких згідно із Законом покладено обов`язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції (штрафи та пеня) відповідно до Закону.

Підпунктом 2 пункту 2 розділу VII Інструкції № 449 передбачено, що відповідно до частини одинадцятої статті 25 Закону № 2464 до платників, визначених підпунктами 1-4 пункту 1 розділу ІІ цієї Інструкції, фіскальні органи застосовують штрафні санкції у таких розмірах, зокрема, за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення у період до 1 січня 2015 роту, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.

За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення, починаючи з 1 січня 2015 року та надалі, накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за формою згідно з додатком 12 до цієї Інструкції.

Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних інформаційної системи фіскального органу.

При застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одне рішення на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки, незалежно від періодів та кількості випадків сплати за вказані періоди.

Таким чином, за несплату платником податків єдиного внеску у певний термін законодавець для такого платника передбачив негативні наслідки у вигляді штрафних санкцій, а також нарахування пені.

Судом встановлено, що суми єдиного соціального внеску сплачувалися позивачем до бюджету своєчасно та у повному обсязі, проте суми єдиного внеску помилково перераховувались позивачем на рахунок для сплати єдиного внеску ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві, замість ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 45 Бюджетного кодексу України податки і збори та інші доходи державного бюджету зараховуються безпосередньо на єдиний казначейський рахунок і не можуть акумулюватися на рахунках органів, що контролюють справляння надходжень бюджету (за винятком установ України, які функціонують за кордоном).

Частиною 5 ст. 45 Бюджетного кодексу України передбачено, що податки і збори (обов`язкові платежі) та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок.

Аналіз норм Бюджетного кодексу України дає підстави для висновку, що усі податкові надходження, справляння яких передбачено законодавством України, є доходами державного бюджету, які визнаються зарахованими до бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок.

Поняття "єдиний казначейський рахунок" закріплене в Положенні про єдиний казначейський рахунок, затверджене наказом Державного казначейства України від 26 червня 2002 р. № 122 (далі - Положення № 122), та визначається як консолідований рахунок, відкритий Державному казначейству України в Національному банку України для обліку коштів та здійснення розрахунків у системі електронних платежів Національного банку України.

Пунктом 2.1 Положення № 122 встановлено, що єдиний казначейський рахунок консолідує кошти державного та місцевих бюджетів, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, коштів інших клієнтів, обслуговування яких здійснюється органами Державного казначейства України та регламентується законодавством.

Тобто, зі змісту пунктів Положення № 122 слідує, що всі сплачені податки і збори (обов`язкові платежі), в будь-якому випадку зараховуються та акумулюються на один консолідований рахунок - єдиний казначейський рахунок.

Правовий аналіз наведених вище норм Бюджетного кодексу України та Положення №122 дає підстави для висновку про те, що допущення платником помилок під час перерахування сум єдиного внеску на невірний бюджетний казначейський рахунок, має кваліфікуватися як дія, хоч й помилкова.

Варто відмітити, що єдиний внесок належить до загальнодержавних податків та надходять до державного бюджету України.

Також суд відмічає, що для підтвердження факту несплати узгодженої суми грошового зобов`язання необхідно встановити, що у визначений законодавством строк, платник податків не вчинював дії, спрямовані на перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до державного бюджету.

Оскільки суми єдиного внеску сплачені позивачем на єдиний казначейський рахунок, то перерахування таких коштів із помилковим зазначенням рахунку для сплати ЄСВ не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату необхідної суми внеску у визначений відповідною нормою Закону № 2464-VI строк.

Відтак дії, які не містять ознак бездіяльності платника при сплаті задекларованої суми єдиного внеску, не можуть бути підставою для застосування штрафів та нарахування пені, передбачених ч. 10 і п. 2 ч.11 ст. 25 Закону № 2464-VI.

Дані висновки суду узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2018 року у справі № 816/591/16, від 21 лютого 2018 року у справі №813/1008/16, від 14 лютого 2018 року у справі № 816/1254/17, від 12 червня 2018 року у справі №826/1/16, від 14 листопада 2018 р. у справі № 805/3665/16-а, від 24 жовтня 2018 року у справі №760/6097/16-а (2а/760/590/16) та від 7 лютого 2019 року у справі № 820/3561/16.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем протиправно притягнуто позивача до відповідальності у вигляді штрафу та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску. Отже, з наведених мотивів і підстав спірне рішення Головного управління ДПС у м.Києві від 12.11.2020 № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну .сплату (несвоєчасне нарахування) єдиного внеску підлягає скасуванню.

Суд зазначає, що згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ураховуючи викладене, суд визнає, що рішення Головного управління ДПС у м.Києві від 12.11.2020 № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску підлягає скасуванню, оскільки ним порушено права позивача та не дотримано вимог, передбачених частиною другою статті 2 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст.139, 244-250, 255, 262, 295, 297, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредитор ХХІ» (03048, Київ. вул. Ернста, 16 Б, ) до Головного управління ДПС в м. Києві (04116, Київ. вул.Шолуденка, 33/19, ) про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної податкової служби у м. Києві від 12.11.2020 № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне нарахування) єдиного внеску.

3. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредитор ХХІ» (03048, Київ. вул. Ернста, 16 Б, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у місті Києві (, 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19) сплачений судовий збір у розмірі 2 102,00 грн. (дві тисячі сто дві гривні 00 коп.).

За приписами статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Порядок та строки подання апеляційної скарги врегульовано приписами статей 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.В. Аблов