Справа № 200/6807/21
Суддя: Аляб'єв І.Г.
Дата ухвалення: 2021-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2021 р. Справа№200/6807/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд

у складі головуючого судді Аляб`єва І.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження (за правилами загального позовного провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з вказаним адміністративним позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо припинення нарахування і виплати ОСОБА_1 з 01.06.2014 щомісячних страхових виплат та скасувати рішення відповідача (якщо таке є ) про припинення нарахування та виплати щомісячних страхових виплат;

- зобов`язати відповідача поновити виплату поточних щомісячних страхових виплат позивачу;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити заборгованість по щомісячним страховим виплатам з 01.06.2014 по даний час;

- встановити судовий контроль за виконанням постановленого судового рішення, відповідно до частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, зобов`язавши відповідача, не на користь якого може бути ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк суду звіт про виконання судового рішення.

В обґрунтування позову зазначає, що позивач є отримувачем страхових виплат, проте відповідачем протиправно з 01.06.2014 припинено нарахування та виплату страхових виплат. Вказані дії відповідача позивач вважає неправомірними та такими, що порушують його законні права та інтереси.

24.06.2021 представник відповідача надав засобами поштового зв`язку через канцелярію суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив відмовити у задоволені позовних вимог. В обґрунтування відзиву зазначає, що позиву припинено нарахування на виплату страхових внесків за його заявою від 06.03.2017 в якій останній просив зняти його з обліку у зв`язку зі зміною місця проживання. Станом на теперішній час позивач не перебуває на обліку в Фонді соціального страхування України у зв`язку з чим вважає, що позовні вимоги про сплату заборгованості по страховим виплатам є передчасними.

До судового засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

В матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи без участі позивача.

До судового засідання відповідач не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Відповідно до частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України(далі - КАС України) якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи наведене, суд розглядає позовну заяву в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши докази, що містяться у матеріалах справи, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час роботи на підприємстві шахта «Холодна Балка» ДІІ «Макіїввугілля» отримай професійне захворювання з 20.09.1990.

З 01.04.2001 позивач знаходився на постійному обліку у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Гірницькому районі м. Макіївка Донецької області. Згідно довідки МСЕК серія ДОН № 059708 від 15.03.2002 позивачу встановлено 50% втрати професійної працездатності за 3 група інвалідності безстроково.

З вересня по жовтень 2014 року позивач, як внутрішньо переміщена особа отримував щомісячну страхову у Добропілльському міському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду в Донецькій області (далі - Добропілльське відділення).

З листопада 2014 року по листопад 2015 року позивач, як внутрішньо переміщена особа отримував щомісячну страхову у Пологівському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду в Запорізькій області (далі - Пологівське відділення).

З грудня 2015 року по лютий 2017 року позивач, як внутрішньо переміщена особа отримував щомісячну страхову у Запорізькому відділенні управління виконавчої дирекції Фонду в Запорізькій області (далі - Запорізьке відділення).

Запорізьким відділенням відповідно до п.6 ч.1 ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон № 1105) винесена постанова про припинення позивачу з 01.03.2017 щомісячної страхової виплати за заявою потерпілого від 06.03.2017. ОСОБА_1 в своїй заяві від 06.03.2017 просив припинити йому страхові виплати з 01.03.2017 та видати копію постанови про припинення.

Згідно копії цієї заяви позивач отримав копію постанови Запорізького відділення про припинення щомісячних страхових виплат з 01.03.2017 від 06.03.2017 №0809/21817/21817/21.

18.05.2021 позивач звернувся на Урядову гарячу лінію щодо виплати заборгованості та поновлення щомісячних страхових виплат.

Листом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 26.05.2021 №Д-01-04/19-349 ОСОБА_1 повідомлено, що з грудня 2014 по лютий 2017 року позивач отримував виплати у відділеннях управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Запорізькій області. З лютого 2017 року місцезнаходження позивача на території підконтрольній українській владі управлінню не відоме. Запропоновано позивачу особисто звернутися до будь-якого обласного відділення (управління), з заявою та про продовження раніше призначених страхових виплат.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правові норми належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, факт припинення страхових виплат та нездійснення страхових виплат відповідачем в період з 01.03.2017 по теперішній час, визнається відповідачем, та підтверджується відповідними доказами, а тому не викликає у суду обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, що відповідно до ч. 1 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства, є підставою для звільнення від доказування.

Право позивача на отримання позивачем страхових виплат в органах Фонду соціального страхування України відповідачем не заперечується.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що станом на теперішній час позивач на обліку в органах виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України не перебуває.

Вирішуючи спірні правовідносини суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 1 Конституції України Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава.

Стаття 3 Конституції України, відповідно, гарантує, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Офіційне тлумачення положення статті 1 Конституції України міститься у рішенні Конституційного Суду України № 3-рп/2012 від 25 січня 2012 року, згідно якого Основними завданнями соціальної держави є створення умов для реалізації соціальних, культурних та економічних прав людини, сприяння самостійності і відповідальності кожної особи за свої дії, надання соціальної допомоги тим громадянам, які з незалежних від них обставин не можуть забезпечити достатній рівень життя для себе і своєї сім`ї.

Відповідно до частин першої та другої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до статті 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначені Законом України від 23.09.1999 № 1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 1105-XIV).

Пунктом третім розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1105-XIV встановлено, що особливості надання соціальних послуг та виплати матеріального забезпечення за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам (громадянам України, які переселилися з тимчасово окупованої території, території проведення антитерористичної операції або зони надзвичайної ситуації) визначаються Кабінетом Міністрів України.

Статтею 3 Закону № 1105-XIV визначені принципи, на яких здійснюється соціальне страхування, зокрема законодавчого визначення умов і порядку здійснення соціального страхування; державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав (пп.1, 3 ч. 1 ст. 3).

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч.ч. 4, 7 Закону № 1105-XIV, страхові виплати провадяться щомісячно в установлені Фондом дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду потерпілому - з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання.

Виплати, призначені, але не одержані своєчасно потерпілим або особою, яка має право на одержання виплат, провадяться за весь минулий час, але не більш як за три роки з дня звернення за їх одержанням.

Якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України "Про оплату праці".

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону № 1105-XIV страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються: 1) на весь час проживання потерпілого за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови, що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого; 3) якщо з`ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку; 4) якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми; 5) якщо потерпілий ухиляється від медичної чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов`язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню; 6) в інших випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі - Закон № 1706-VII) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Наведене визначення поняття внутрішньо переміщеної особи має описовий характер та охоплює три види конституційно-правового статусу людини (громадянин України, іноземець та особа без громадянства).

З огляду на визначення, внутрішньо переміщена особа - це особа, яка: перебуває на території України на законних підставах; має право на постійне проживання в Україні; була змушена залишити або покинути своє місце проживання в результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до ст. 4 Закону України від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII, факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи така особа звертається із заявою до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 7 Закону № 1706-VII для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина з інвалідністю та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Відповідно до ст. 12 Закону № 1706-VII, підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа: 1) подала заяву про відмову від довідки; 2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину; 3) повернулася до покинутого місця постійного проживання; 4) виїхала на постійне місце проживання за кордон; 5) подала завідомо недостовірні відомості.

У разі отримання інформації з Єдиної інформаційної бази даних про взяття на облік осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, про закінчення строку дії довідки про взяття на облік, її скасування або про відмову у продовженні строку дії такої довідки робочий орган виконавчої дирекції Фонду за фактичним місцем проживання (перебування) особи, яка тимчасово переміщена, припиняє нарахування і фінансування страхових виплат та страхових витрат на медичну і соціальну допомогу (абз.3 п. 2 постанови правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 11.12.2014 № 20 «Про затвердження Порядку надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території і районів проведення антитерористичної операції»).

Відповідно п. 9 Порядоку № 509 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509 (далі - Порядок № 509), у разі зміни місця проживання/перебування (крім зміни місця проживання в межах однієї адміністративно-територіальної одиниці: району, міста без поділу на райони, району в місті, селища, села) заявник звертається за видачею довідки до уповноваженого органу за місцем фактичного проживання, а раніше видана йому довідка вилучається, про що вносяться відповідні зміни до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.

Пунктом 2 Постанови № 365 установлено, що комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, утворені районними, районними у мм. Києві і Севастополі державними адміністраціями, виконавчими органами міських, районних у містах (у разі утворення) рад, приймають рішення про відновлення або про відмову у відновленні соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, довідки яких недійсні на дату набрання чинності цією постановою, відповідно до Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого цією постановою, за умови отримання внутрішньо переміщеною особою нової довідки відповідно до Порядку № 509.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Судом встановлено, що позивач звернувся до відповідача з заявою про припинення страхових виплат у зв`язку зі зміною місця проживання.

Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 05.11.2014 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» передбачено, що здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам відбувається за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи.

Відповідно до п. 2 Розділу І Порядку надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території і районів проведення антитерористичної операції, затвердженого Постановою Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України 11.12.2014 № 20 (далі - Порядок № 20), особи, які тимчасово переміщені, мають право на призначення та/або продовження раніше призначених страхових виплат, страхових витрат на медичну та соціальну допомогу відповідно до Закону № 1105 безпосередньо в робочих органах виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України (далі - робочі органи виконавчої дирекції Фонду) за фактичним місцем проживання (перебування), що підтверджується довідкою про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, за формою, наведеною в додатку до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509 (далі - довідка про взяття на облік), відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі - Закон 1706).

У разі чергової зміни фактичного місця проживання (перебування) особа, яка тимчасово переміщена, зобов`язана повідомити протягом 10 календарних днів з дати зміни місця фактичного проживання (перебування) робочий орган виконавчої дирекції Фонду, який здійснює йому страхові виплати, страхові витрати на медичну та соціальну допомогу шляхом подання заяви особисто або надсилання рекомендованим листом (з описом вкладеної до нього такої заяви) про припинення йому виплат у зв`язку зі зміною місця проживання (перебування). Копія такої заяви або підтвердження надсилання рекомендованого листа подається робочому органу виконавчої дирекції Фонду за новим місцем фактичного проживання (перебування).

Відповідно до п.5 Розділу V Порядку №20 у разі відсутності оригіналу справи про страхові виплати, сформованої іншим робочим органом виконавчої дирекції Фонду відповідно до вимог законодавства, робочий орган виконавчої дирекції Фонду за місцем фактичного проживання (перебування) особи, яка тимчасово переміщена, одержує відомості з Централізованої інформаційно-аналітичної системи Фонду про призначені страхові витрати на медичну та соціальну допомогу і не пізніше десяти робочих днів приймає рішення про продовження раніше призначених страхових витрат на медичну та соціальну допомогу. Копія такого рішення надсилається до робочого органу виконавчої дирекції Фонду, де зберігається справа про страхові виплати, та/або управління виконавчої дирекції Фонду, якому підпорядковується цей робочий орган виконавчої дирекції Фонду, що є підставою для припинення ним нарахування витрат на медичну та соціальну допомогу у зв`язку з їх продовженням за фактичним місцем проживання (перебування).

Такий самий механізм продовження страхових виплат діє і для осіб, які отримували ці виплати в робочих органах виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, що знаходилися на території, де органи державної влади не здійснюють свої повноваження або на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей, Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, а постійно проживають на території України, де органи державної влади здійснюють свої повноваження. У цьому випадку замість довідки про взяття на облік потерпілий надає копію сторінки паспорта, що містить відомості про місце проживання, з одночасним пред`явленням оригіналу.

Відповідно до п. 1 Розділу V Порядоку № 20, для продовження раніше призначених та отримання раніше нарахованих страхових витрат на медичну та соціальну допомогу в робочому органі виконавчої дирекції Фонду за фактичним місцем проживання (перебування) особа, яка тимчасово переміщена, подає відповідну заяву, до якої додаються копії довідки про взяття на облік, паспорта або документа, що посвідчує особу, та реєстраційного номера облікової картки платника податків або серії та номера паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомили про це відповідні державні органи і мають відмітку у паспорті), які засвідчуються працівником робочого органу виконавчої дирекції Фонду за місцем її фактичного проживання (перебування) при пред`явленні оригіналів.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що порядок звернення потерпілих (застрахованих осіб) до відповідних органів Фонду соціального страхування України для призначення, перерахування та проведення страхових виплат для внутрішньо переміщених осіб та інших громадян України суттєво не відрізняється і потребує подання потерпілим (застрахованою особою) до органу Фонду соціального страхування України за місцем фактичного проживання відповідної заяви та переліку документів, тобто не встановлює додаткових вимог та обмежень для внутрішньо переміщених осіб для звернення за продовженням виплат на відміну від інших громадян.

Дослідивши матеріали адміністративного позову, відзиву на адміністративний позов, додані до них документи та Законодавство, яким врегульовано спірні правовідносини суд дійшов наступних висновків.

Позивач з вересня 2014 року перебував на обліку як внутрішньо переміщена особа у Добропілльському міському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду в Донецькій області.

З грудня 2015 року по лютий 2017 року позивач, як внутрішньо переміщена особа отримував щомісячну страхову у Запорізькому відділенні управління виконавчої дирекції Фонду в Запорізькій області.

06.03.2017 позивач звернувся до Запорізького відділення з заявою про припинення страхових виплат у зв`язку зі зміною місця проживання.

Запорізьким відділенням відповідно до п.6 ч.1 ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон № 1105) винесена постанова про припинення позивачу з 01.03.2017 щомісячної страхової виплати за заявою потерпілого від 06.03.2017.

Станом на теперішній час позивач на обліку в органах виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України не перебуває.

Враховуючи положення вищенаведених нормативно-правових актів, яким врегульовано питання призначення, подовження та припинення соціальних виплат потерпілим (застрахованим особам), у будь-якому випаду така особа повинна звернутися до відповідного органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України з відповідною заявою.

Обов`язок Запорізького відділення виплачувати страхові виплати позивачу з 01.03.2017 припинено в поряду та у спосіб, встановлений діючим законодавством.

Проаналізувавши обставини справи суд дійшов висновку, що припинення страхових виплат позивачу не пов`язане з порушенням його прав або дискримінацією позивача за будь-якими ознаками, у тому числі окремим порядком реалізації прав внутрішньо переміщених осіб.

Право позивача на отримання страхових виплат є безумовним та не заперечується відповідачем.

Однак, суд зазначає, що враховуючи діюче законодавство та обставини справи позивач може реалізувати своє право на отримання страхових виплат виключно після прийняття його на облік у відповідному органі виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України за місцем фактичного проживання.

Враховуючи викладене в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Ухвалою суду про відкриття провадження в адміністративній справі від 07.06.2021 позивачу відстрочено сплату судових витрат.

У відповідності до ст. 133 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про стягнення судових витрат з позивача.

Керуючись Конституцією України, Кодексом адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (місцезнаходження: вул. Свободи, 5, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122, ) про визнання дій протиправними та стягнення заборгованості - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Державного бюджету України (стягувач: Державна судова адміністрація України адреса: улиця Липська,18/5, місто Київ, 01601, ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код за , банк отримувач коштів отримувач: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA 902 6001, код класифікації доходів бюджету: 22030106) суму судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення складено і підписано 06.10.2021.

Суддя І.Г. Аляб`єв