Справа № 127/21704/21
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2021-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

м. Вінниця

06 жовтня 2021 р. Справа №127/21704/21

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Яремчук Костянтин Олександрович, розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Вінницької обласної ради про визнання протиправним та скасування рішення в частині,

ВСТАНОВИВ:

01 жовтня 2021 року до Вінницького окружного адміністративного суду з Вінницького міського суду Вінницької області в порядку, передбаченому статтею 29 Кодексу адміністративного судочинства України, надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Вінницької обласної ради.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що рішенням Вінницької обласної ради 45 сесії 7 скликання №983 від 24 вересня 2020 року "Про трудові відносини з керівниками закладів охорони здоров`я - об`єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Вінницької області" ОСОБА_2 призначено на посаду керівника комунального закладу "База спеціального медичного постачання".

Вказане рішення прийнято обласною радою на підставі рішення конкурсної комісії з проведення конкурсу на посаду керівника комунального закладу "База спеціального медичного постачання".

Не погодившись із рішенням конкурсної комісії, позивач оскаржив таке в судовому порядку.

Так, рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 16 листопада 2020 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2021 року у справі №120/4571/20-а, задоволено позов ОСОБА_1 . Зокрема, визнано незаконним та скасовано рішення конкурсної комісії з проведення конкурсу на посаду керівника комунального закладу "База спеціального медичного постачання" про допуск до участі в конкурсі на зайняття посади директора комунального закладу "База спеціального медичного постачання" ОСОБА_2 , оформленого протоколом №2 від 04 серпня 2020 року, а також визнано незаконним та скасовано рішення конкурсної комісії з проведення конкурсу на посаду керівника комунального закладу "База спеціального медичного постачання" про визначення ОСОБА_2 переможцем вказаного конкурсу, що оформлено протоколом №3 від 25 серпня 2020 року.

На думку позивача, оскільки рішення конкурсної комісії, яким ОСОБА_2 визнано переможцем вказаного конкурсу скасовано, тому підлягає скасуванню й рішення Вінницької обласної ради №983 від 24 вересня 2020 року в частині призначення ОСОБА_2 на посаду керівника комунального закладу "База спеціального медичного постачання".

Пунктом 4 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) визначено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Ознайомившись із позовною заявою та доданими до неї матеріалами, доходжу висновку, що вказаний позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, зважаючи на таке.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При цьому, визначення публічно-правового спору наведено у пункті 2 частини 1 статті 4 КАС України, відповідно до якої під таким розуміється спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи; такою є діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Під суб`єктом владних повноважень у пункті 7 частини 1 статті 4 КАС України розуміється орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою класифікації спору як публічно-правового. Однак, не кожен спір за участю суб`єкта владних повноважень є публічно-правовим. Для розгляду спору адміністративним судом необхідно встановити його публічно-правовий зміст (характер), що є визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції.

Для з`ясування характеру спору слід враховувати, що протилежним за своїм змістом є приватноправовий спір, однією з ознак якого є наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника такого спору. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 1 частини 1 статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Окремо слід звернути увагу на приписи частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, якою передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Так, Європейський суд з прав людини у справі "Zand v. Austria" від 12 жовтня 1978 року та ряду інших вказав, що словосполучення "суд, встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині 1 статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з "..." поняттями, що належать до юрисдикції певних категорій судів. З огляду на це, не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, вирішує спір, що підлягає розгляду судом іншої юрисдикції.

Беручи до уваги наведене, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зі змісту позовної заяви слідує, що рішенням Вінницької обласної ради №983 від 24 вересня 2020 року "Про трудові відносини з керівниками закладів охорони здоров`я - об`єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Вінницької області", окрім іншого, призначено ОСОБА_2 на посаду керівника комунального закладу "База спеціального медичного постачання" шляхом укладення з ним контракту строком на три роки.

Тобто, правовідносини, які виникли між ОСОБА_2 та відповідачем, за своїм змістом є трудовими, адже спір стосується укладеного контракту між роботодавцем та працівником.

Так, правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначені у Кодексі законів про працю України.

За приписами частини 1 статті 21 вказаного Кодексу трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачено законодавством, колективним договором або угодою сторін (частина 2 статті 21 Кодексу законів про працю України).

Частиною 3 статті 21 Кодексу законів про працю України визначено, що особливою формою трудового договору є контракт, у якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (у тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Таким чином, відносини, які виникають з приводу укладення трудового договору, в тому числі контракту, а також призначення/звільнення керівника комунального закладу, за своїм змістом є трудовими.

Такі ж висновки викладені у постановах Верховного Суду від 31 січня 2020 року у справі №160/3630/19, а також в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі №822/160/16 та від 14 листопада 2018 року у справі №806/2808/16.

Частиною 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

До способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (пункт 10 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України).

Отже, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту саме цивільних прав та інтересів.

З огляду на те, що спір у цій справі пов`язаний із призначенням керівника комунального закладу "База спеціального медичного постачання" та випливає із трудових відносин, тому доходжу висновку, що такий спір є трудовим, який підлягає вирішенню за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відтак, подану позовну заяву не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

У разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

Розгляд спору між позивачем та обласною радою належить до юрисдикції місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись статтями 2, 4, 19, 170, 171, 248 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Вінницької обласної ради про визнання протиправним та скасування рішення в частині.

Копію ухвали разом із позовною заявою та доданими до неї матеріалами повернути особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 1 статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович