Справа № 521/11918/21
Суддя: Мирончук Н. В.
Дата ухвалення: 2021-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/521/157/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2021 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді - Мирончук Н.В.,

секретаря судового засідання - Манюк Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження матеріали адміністративної справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці Держмитслужби, про скасування постанови про порушення митних правил № 2549/50000/19, від 15.10.2019 року,

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Одеської митниці Держмитслужби, про скасування постанови про порушення митних правил № 2549/50000/19, від 15.10.2019 року.

Позов обґрунтований наступними обставинами.

У травні 2021 року, при сплаті штрафу за порушення Правил дорожнього руху, позивачу стало відомо, що з боку Одеської митниці відносно неї накладено штрафні санкції за можливі порушення митних правил з її боку.

Як вказала позивач, ознайомившись з матеріалами справи, 15.06.2021 року вона дізналась, що 15.10.2019 року в.о. заступника начальника митниці - начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Одеської митниці ДФС винесено постанову у справі про порушення митних правил № 2549/50000/19 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 485 Митного кодексу України, у вигляді штрафу розміром 82515,12 грн.

Позивач стверджує, що справу про порушення митних правил № 2549/50000/19 було розглянуто 15.10.2019 року без її присутності, так як про дату, час та місце розгляду справи їй не було відомо, а матеріали справи не містять документальних підтверджень щодо направлення на її адресу копії постанови митниці, від 15.10.2019 року, та щодо її отримання.

Крім того, як вказала ОСОБА_1 , під час ознайомлення з справою про порушення митних правил №2549/50000/19 з`ясувалось, що в матеріалах взагалі відсутній примірник оригіналу чи копії постанови з підписом уповноваженої на розгляд справи посадової особи митниці, а міститься лише надрукований та без підпису документ з назвою «постанова». Жодних документів про повідомлення щодо зміни дати розгляду справи матеріали також не містять.

Позивач вказує, що вважає дану постанову незаконною, винесеною без всебічного повного та об`єктивного з`ясування обставин справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права виходячи з наступного.

Так, 06.09.2019 року позивачем, як представником декларанта для митного оформлення в режимі імпорт (випуск у вільний обіг) товару «Посуд» подано до Одеської митниці ДФС електронну МД № UA500090/2019/015121, а також товаросупровідні та комерційні документи, зокрема: зовнішньоекономічний контракт від 04.02.2019 № DENZ/ARA/2019; коносамент від 05.08.2019 № 7, інвойс від 02.08.2019 № 123254, пакувальний лист до інвойсу, CMR від 06.09.2019 № 123254, договір про надання митно-брокерських послуг від 17.05.2019 № АКК/АО/19, тощо.

Позивач стверджує, що декларування здійснювалось в електронному вигляді, та вона не знаходилась в місці оформлення товару (зона діяльності митного поста «Чорноморський» Одеської митниці Держмитслужби), але незважаючи на наявність в комерційних документах інформації щодо опису, вагових, кількісних характеристик товару, представником імпортера 06.09.2019 року було проведено фізичний огляд товарів у контейнері № ZCSU8908036 про що складено відповідний Акт № 5/4, яким підтверджено, що кількість вантажних місць (картонні коробки), а також інформація про торговельні марки та виробника товару відповідає зазначеному в товаросупровідних документах.

Також, як вказала позивач, зважуванням контейнера ZCSU8908036, на ваговому комплексі ДП «Контейнерний термінал Одеса», перевірено загальну вагу брутто вантажу, яка відповідала вказаній вазі в документах митного оформлення (8500 кг), що в свою чергу надавало їй додаткової впевненості у достовірності відомостей в товаросупровідних й комерційних документах, якими вона керувалась при заповненні МД № UA500090/2019/015121.

Позивач пояснила, що за умовами зовнішньоекономічного контракту № DENZ/ARA/2019, від 04.02.2019 року, укладеного між ТОВ «АРАОН» та компанією «DENZHOU MAZHONG LMOKING CO., LTD», а саме п. п. 1.1., 2.1., «Продавець продає, а Покупець купує товари в асортименті, кількості й за цінами, що зазначені в інвойсі до кожної партії, які є невід`ємною частиною даного контракту.

Посилаючись на ст. 7 МК України, ч. 1 статті 262 МК України, ч. 6 статті 257 МК України, ч. 3 ст. 335 МК України, Порядок виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства Фінансів України від 30.05.2012 № 631, Порядок заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 651, позивач стверджує, що від декларанта, як учасника правовідносин, пов`язаних з митним оформленням та декларуванням товарів, вимагається діяти виключно з додержанням встановленого Митним кодексом та іншими нормативними актами порядку, а саме - заявляти відомості щодо найменування товарів, їх кількості та ін. згідно з рахунком (інвойсом) або іншим документом, що визначає вартість товару.

Тому, як вказала позивач, заповнення МД № UA500090/2019/015121 нею здійснювалось шляхом відображення відомостей із товаросупровідних та комерційних документів, складених компанією-контрагентом «DENZHOU MAZHONG LMOKING CO., LTD» (Китай), відповідно до попередньо досягнутих домовленостей з ТОВ «АРАОН», оскільки вона, як представник декларанта, не мала законних підстав для зазначення найменувань та кількості товарів у графі 31 митної декларації на власний розсуд, тобто відмінних від товаросупровідних документів, на підставі яких здійснено пропуск товару на митну територію України.

На думку позивача, вона діяла в межах повноважень та обов`язків, визначених чинним законодавством, яке регулює порядок декларування товарів, які переміщуються через митний кордон України.

Так, позивач вказала, що у графі 31 МД № UA500090/2019/015121, нею заявлено 5 найменувань товарів, серед яких: товар № 2 «Вироби кухонні, з нержавіючої сталі: каструлі в наборах по 6, по 4, та не в наборах, хлібниці Dishes/Посуд…», код згідно з УКТЗЕД (ставка ввізного мита 5%), вага брутто 5103 кг, нетто 3052,2 кг.

Автоматизованою системою аналізу та управління ризиками (АСАУР) було згенеровано форму митного контролю «повний митний огляд», який проведено 11.09.2019 та складено Акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 11.09.2019 року.

Позивач пояснила, що в ході митного огляду контейнеру № ZCSU8908036 було встановлено, що товару № 2 на 1080 кг нетто більше, ніж заявлено у МД UA500090/2019/015121 та товаросупровідних документах та фактично становить 4115,2 кг нетто, але при цьому, вага брутто відповідає заявленій (5103 кг).

Також, позивач зауважила, що посадова особа митниці в Акті про проведення огляду товарів від 11.09.2019 зазначила про відповідність заявленим в електронній митній декларації № UA500090/2019/015121, місця, опис, маркування, кількісні та вагові (брутто) характеристики товару, про що було зафіксовано у графі 8.3. Акту митного огляду, від 10.09.2019 року.

Зважаючи на викладене, митним постом «Чорноморський» складено інформаційний лист від 19.09.2019 № 2594/15-70-62-01, відповідно до якого зроблено висновок про недобір митних платежів на суму 27505,04 грн. та умисні дії з її боку на внесення неправдивих відомостей до митної декларації, яку вона заповнювала.

Позивач вказала, що послуги з декларування вищевказаного товару надавались нею в рамках договору на надання митно-брокерських послуг № АКК/АО/19, укладеного 17.05.2019 року між ТОВ «АЕРОПОРТ КИЇВ КАРГО» та ТОВ «АРАОН», в якому ТОВ «АЕРОПОРТ КИЇВ КАРГО» значиться як Виконавець, а ТОВ «АРАОН» як Замовник таких послуг.

Пунктом 3.2.3 Договору встановлено, що Замовник зобов`язаний сплачувати митні та інші платежі у строки та на умовах передбачених цим Договором.

Пунктом 4.1. передбачено, що для надання послуг за цим Договором Замовник надає Виконавцю заявку встановленої форми та всі необхідні для митного оформлення товарів документи, а саме: зовнішньоекономічний договір, рахунки-фактури (інвойси), товарно-транспортні накладні, страхові документи та інші товаросупровідні і комерційні документи.

Замовник несе відповідальність за достовірність даних, заявлених ним в заявці-дорученні та документах що додаються до неї (пункт 7.2. Договору).

Позивач вважає, що, митною декларацією № UA500090/2019/015121 підтверджується, що відповідальною за фінансове врегулювання особою є ТОВ «АРАОН» (графа 9 декларації), а тому ні вона, ні ТОВ «АЕРОПОРТ КИЇВ КАРГО» (як Виконавець - представник декларанта) не мають жодного відношення до сплати митних платежів, оскільки такий обов`язок лежить не на ТОВ «АЕРОПОРТ КИЇВ КАРГО», а на ТОВ «АРАОН» (Одержувач товару), що, в свою чергу свідчить про відсутність у позивача жодної зацікавленості в зменшенні обсягу платежів.

Посилаючись на вказане, позивач стверджує, що в даному випадку фактично вона не є стороною зовнішньоекономічної операції чи стороною контракту з купівлі-продажу вищевказаного товару, про фактичний асортимент товару не знала та не могла знати, а зважаючи на те, що на час декларування вона не знаходилась в зоні розташування товару, - не вбачалось можливим здійснити фактичну перевірку вмісту контейнеру.

Також, на думку позивача, вона діяла у відповідності до Договору про надання митно-брокерських послуг, від 17.05.2019 року, № АКК/АО/19, як уповноважена особа (представник) декларанта ТОВ «АРАОН», здійснювала декларування на підставі представлених товаросупровідних та комерційних документів, складених компанією продавцем «DENZHOU MAZHONG LMOKING CO., LTD» (зокрема інвойс від 02.08.2019 № 123254, пакувальний лист до інвойсу, тощо), як цього вимагають Порядок 631, Порядок 651.

Враховуючи вищезазначене, позивач вважає, що докази в сукупності вказують на відсутність умислу з її боку на вчинення будь-яких протиправних дій спрямованих на зменшення розміру митних платежів, та свідчить про те, що вона не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, у зв`язку з чим просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Позивач у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить розписка її представника, про отримання копії ухвали Малиновського районного суду про відкриття провадження у справі (а. с. 77).

Представник Одеської митниці Держмитслужби в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить особиста розписка, про отримання копії ухвали Малиновського районного суду про відкриття провадження у справі та копії позовної заяви з додатками (а. с. 77, з.б.)

Відзиву на позов, будь-яких заяв чи клопотань щодо розгляду справи від сторони відповідача до суду не надходило.

Зважаючи на те, що ухвалою Малиновського районного суду про відкриття провадження у справі, від 11.08.2021 року, було постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику сторін в судове засідання, з огляду на рекомендації ВРП «Про доступ до правосуддя в умовах пандемії гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», розпорядження Голови Малиновського районного суду м. Одеси «Про дотримання заходів спрямованих на запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», суд вважає за можливе розглянути справу без участі позивача та відповідача, за наявними у справі матеріалами.

Згідно положень ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, надані письмові докази, відповідно до вимог закону, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 15.10.2019 року в. о. заступника начальника митниці - начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Одеської митниці ДФС А.О. Фонарюком було винесено постанову у справі про порушення митних правил № 2549/50000/19 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 485 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 82515,12 грн (а. с. 14 - 19).

Постанова була прийнята на підставі протоколу про порушення митних правил № 2549/50000/19 від 23.09.2019 року, складеного головним державним інспектором першого відділу оперативного реагування управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Одеської митниці ДФС Б.А. Ткаченко (а. с. 20 - 25).

Як вбачається із протоколу та постанови, яка оскаржується, директор ТОВ «АЕРОПОРТ КИЇВ КАРГО» ОСОБА_1 під час декларування товару в митній декларації типу «ІМ40ДЕ» від 06.09.2019 року UA500090/2019/015121 вчинила дії, спрямовані на неправомірне зменшення розміру митних платежів шляхом заявлення неправдивих відомостей щодо ваги, найменування та коду УКТЗЕД товару, чим вчинила порушення митних правил, передбачене ст. 485 Митного кодексу України.

Відповідно до ст. 486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням. Провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв`язку з оскарженням.

Згідно ч. 1, ч. 5, ч. 7 ст. 494 Митного кодексу України, про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. У разі складення протоколу особі, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, роз`яснюються її права, передбачені статтею 498 цього Кодексу, та повідомляється про можливість припинення провадження у справі про порушення митних правил шляхом компромісу, про що до протоколу вноситься відмітка, яка підписується цією особою. Протокол складається у двох примірниках, один з яких вручається під розписку особі, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил.

Якщо при складенні протоколу особа, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, не була присутня, до протоколу вноситься відповідний запис, який підписується посадовою особою органу доходів і зборів, яка склала протокол, та свідками, якщо вони є, після чого один примірник протягом трьох робочих днів надсилається особі, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, за повідомленою нею або наявною в органах доходів і зборів адресою (місце проживання або фактичного перебування).

Проте, в протоколі про порушення митних правил щодо ОСОБА_1 відсутній підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а також відсутній запис про її відмову від підписання. Будь-які докази направлення або вручення в установленому порядку ОСОБА_1 копії протоколу, до суду не надано.

Приписами ч. ч. 1-2, ч. 4 ст. 526 МК України встновлено, що справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника. Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил. Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Проте, доказів щодо повідомлення ОСОБА_1 про місце і час розгляду справи, до суду відповідачем надано не було.

В постанові про порушення митних правил, що оскаржується, кваліфіковано дії позивача як вчинення дій, що спричинило зменшення розміру митних платежів під час декларування товарів за митною декларацією, чим скоєно порушення митних правил, передбачене ст. 485 МК України.

Проте, з указаними висновками посадової особи Одеської митниці ДФС, суд не може погодитися з огляду на наступне.

Статтею 485 МК України передбачено адміністративну відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Статтями 9,10 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Правовий аналіз наведених норм законодавства свідчить про те, що необхідною ознакою суб`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення є вина у формі умислу або необережності. Відсутність хоча б однієї ознаки складу адміністративного правопорушення виключає адміністративну відповідальність особи.

Наявність спеціальної протиправної мети вказує на те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини, оскільки на момент подачі митної декларації декларант повинен усвідомлювати факт заявлення неправдивих відомостей та умисно бажати, щоб заявлені ним неправдиві дані вплинули на розмір митних платежів, які йому доведеться сплатити за митне оформлення задекларованого ним товару.

За відсутності обґрунтованих доказів, які свідчили саме про умисел декларанта на заниження митних платежів (шляхом повідомлення недостовірної інформації про товар) сам факт неправильного визначення коду згідно з УКТ ЗЕД (який декларант вказав на основі наявних в нього товаросупровідних документів, не маючи можливості при декларуванні перевірити достовірність цих відомостей з фактично поставленим товаром), не є достатньою підставою для кваліфікації дій позивача як порушення митних правил відповідно до статті 485 МК України.

Зазначена правова позиція підтримана та викладена у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 06.06.2018 року по справі № 607/1866/17, від 14.08.2018 у справі № 640/19665/16-а, а також у постановах Верховного Суду від 13.12.2018 року у справі № 759/360/17 та від 14.05.2019 року у справі № 334/1738/16-а.

Як вбачається із матеріалів справи, послуги з декларування товару надавались позивачем в межах договору на надання митно-брокерських послуг № АКК/АО/19, укладеного 17.05.2019 року між ТОВ «АЕРОПОРТ КИЇВ КАРГО» та ТОВ «АРАОН», в якому ТОВ «АЕРОПОРТ КИЇВ КАРГО» значиться як Виконавець, а ТОВ «АРАОН» як Замовник таких послуг.

Пунктом 3.2.3 Договору встановлено, що Замовник зобов`язаний сплачувати митні та інші платежі у строки та на умовах передбачених цим Договором.

Пунктом 4.1. передбачено, що для надання послуг за цим Договором Замовник надає Виконавцю заявку встановленої форми та всі необхідні для митного оформлення товарів документи, а саме: зовнішньоекономічний договір, рахунки-фактури (інвойси), товарно-транспортні накладні, страхові документи та інші товаросупровідні і комерційні документи.

Замовник несе відповідальність за достовірність даних, заявлених ним в заявці-дорученні та документах що додаються до неї (пункт 7.2. Договору).

Як вбачається з митної декларації № UA500090/2019/015121, відповідальною за фінансове врегулювання особою є саме ТОВ «АРАОН» (графа 9 декларації) (а. с. 26 - 29).

Так, згідно з ч. 1 ст. 276 МК України, платниками мита є: 1) особа, яка ввозить товари на митну територію України чи вивозить товари з митної території України у порядку та на умовах, встановлених цим Кодексом».

Таким чином, суд погоджується із доводами позивача стосовно того, що обов`язок по сплаті митних платежів лежить на ТОВ «АРАОН» (Одержувач товару) (графа 9 декларації), що свідчить про відсутність в позивача заінтересованості в зменшенні обсягу платежів.

Крім того, у позивача, яка на час декларування не знаходилась в зоні розташування товару, можливості фактичної перевірки вмісту контейнеру не було, оскільки фізичний огляд вантажу в контейнері проводився іншою особою.

Крім того, у відповідності до Договору про надання митно-брокерських послуг, від 17.05.2019 року, № АКК/АО/19, позивач, як уповноважена особа (представник) декларанта ТОВ «АРАОН», здійснювала декларування на підставі представлених товаросупровідних та комерційних документів, складених компанією продавцем «DENZHOU MAZHONG LMOKING CO., LTD» (зокрема інвойс від 02.08.2019 № 123254, пакувальний лист до інвойсу, тощо).

Отже, доказів того, що ОСОБА_1 умисно заявила відомості про товари в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, або надавала документи, що містять неправдиві відомості, до суду не надано.

Статтею 495 МК України та статтями 251, 252 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Докази по справі мають бути належними та допустимими. Належний доказ - це доказ, зміст якого відтворює фактичну обставину, що має значення для правильного вирішення справи. До того ж фактичні дані - це дані, які маючи зв`язок із фактами предмета доведення, здатні підтвердити існування чи відсутність доказуваних фактів. Допустимим вважається той доказ, який був отриманий у встановленому законом порядку і передбаченими способами, а також, коли законодавець допускає його використання.

Положеннями ч. 2 ст.19 Конституції України втановлено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципами здійснення митної справи в Україні визнається, серед іншого, законність та презумпція невинуватості, додержання прав та охоронюваних законом інтересів осіб, гласність та прозорість (стаття 8 МК України).

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частиною 1 ст. 5 КАС України регламентовано, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, в тому числі, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ч. 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У справі «Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії», Європейський суд з прав людини в своєму рішенні, від 06 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ. (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24 листопада 2000 року).

Зважаючи на викладені вище обставини, суд дійшов висновку, що в діях позивача відсутня суб`єктивна та об`єктивна сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, його вина у вчиненні порушення митних правил в ході судового розгляду відповідачем жодним належним доказом не доведена, у зв`язку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 485 МК України, ст. ст. 9, 10 КУпАП, ст. ст. 2, 5 - 9, 72 - 77, 90, 243-246, 250, 251, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Одеської митниці Держмитслужби, про скасування постанови про порушення митних правил № 2549/50000/19, від 15.10.2019 року, задовольнити.

Скасувати постанову Одеської митниці ДФС, від 15.10.2019 року, у справі про порушення митних правил № 2549/50000/21 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої статтею 485 МК України у вигляді штрафу розміром 82515,12 грн., провадження у справі про порушення митних правил, - закрити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 286, 295, 297 КАС України.

Суддя: Н.В. Мирончук