Справа № 560/11692/21
Суддя: Фелонюк Д.Л.
Дата ухвалення: 2021-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

06 жовтня 2021 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Фелонюк Д.Л. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Славутського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Славутського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Славутського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) щодо не зняття арешту з будинку, який знаходиться по АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_1 , а не боржнику ОСОБА_2 ;

- зобов`язати Славутський відділ державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) зняти арешт з будинку по АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що вона з 14.11.2002 є єдиним власником будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому інформація щодо виконавчих проваджень, за якими позивачка є боржником, відсутня. Водночас, відомості про арешт вказаного будинку на цей час містяться в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, що є протиправним.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 14.09.2021 позовну заяву залишено без руху.

У зв`язку з усуненням недоліків позовної заяви, ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 28.09.2021 відкрито провадження в цій справі. Призначено судове засідання на 06.10.2021.

До суду надійшли заперечення на позов, в яких відповідач просить відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що постановою АА №783276 від 12.06.2003 накладено арешт не на будинок за адресою АДРЕСА_1 , а на все майно, яке належить ОСОБА_2 . Станом на 04.10.2021 на примусовому виконанні у відділі перебувають інші виконавчі провадження, в якому боржником є ОСОБА_2 , крім закінченого на виконання наказу Господарського суду №11/2247 від 19.05.2003. При цьому, в силу приписів частини 1 статті 59 Закону України "Про виконавче провадження", особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Згідно з частиною 1 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову.

За змістом заперечень на позов, які надійшли до суду від відповідача слідує, що вони відповідають вимогам статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, містять мотиви та підстави, з яких відповідач заперечує проти позову. Тому, на думку суду, вказані заперечення на позов є відзивом.

У судове засідання, призначене на 06.10.2021, сторони не з`явилися, належним чином повідомленні про дату, час та місце судового розгляду.

Позивачка подала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідно до частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Тому, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення справи, суд вважає, що справу №560/11692/21 необхідно розглянути без участі учасників справи за наявними матеріалами справи у письмовому проваджені.

Згідно з приписами статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши наявні в матеріалах справи належні та допустимі письмові докази, оцінивши їх у взаємозв`язку та сукупності, суд зазначає наступне.

Між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 14.11.2002 укладено договір дарування жилого будинку, відповідно до якого ОСОБА_3 подарувала, а її мати ОСОБА_1 прийняла в дар житловий будинок з надвірними будівлями до нього, що знаходиться в АДРЕСА_1 під номером шістнадцять та розташований на земельній ділянці площею 600 кв.м.

Державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Славутського міського управління юстиції при примусовому виконанні наказу №11/2247, виданого 19.05.2003 Господарським судом Хмельницької області, винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 12.06.2003, якою накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_2 АДРЕСА_1 .

Приватним нотаріусом Шкапій В.Я. Шепетівського районного нотаріального округу Хмельницької області було сформовано 25.08.2021 Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за номером 271656211, згідно з якою 12.06.2003 Славутський міський відділ Державної виконавчої служби 12.06.2003 прийняв постанову, якою накладено арешт на будинок по адресі: АДРЕСА_1 (запис про обтяження №5148828 від 16.06.2007). Зазначено, що власник цього будинку - ОСОБА_2 .

Вказаний запис №5148828 зареєстрований 16.06.2007 реєстратором: Славутська державна нотаріальна контора, 30000, Хмельницька обл., м. Славута, вул. Козацька буд. 2.

За змістом наданих відповідачем відомостей виконавче провадження з виконання наказу №11/2247 від 19.05.2003 Господарського суду закінчене, а матеріали виконавчого провадження знищенні після закінчення терміну їх зберігання.

Позивачка звернулася до відповідача з заявою щодо зняття арешту з будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Листом від 31.08.2021 №8425 відповідач повідомив позивачку про відсутність підстав для задоволення її заяви.

Позивачка, вважаючи порушеними її права, звернулася з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає та враховує наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, на момент виникнення спірних правовідносин визначались чинним на той час Законом України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 №606-ХІV (далі - Закон №606-ХІV).

Згідно з частиною 6 статті 24 Закону №606-ХІV за заявою стягувача, з метою забезпечення виконання рішення про майнові стягнення, державний виконавець постановою про відкриття виконавчого провадження вправі накласти арешт на майно боржника (крім коштів) та оголосити заборону на його відчуження.

Статтею 50 Закону №606-XIV визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті (опису), вилученні та примусовій реалізації.

Відповідно до статті 55 Закону №606-ХІV арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження; винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Державним виконавцем за постановою про відкриття виконавчого провадження або за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження може бути накладений арешт у межах суми стягнення за виконавчими документами з урахуванням витрат, пов`язаних з проведенням виконавчих дій на виконання на все майно боржника або на окремо визначене майно боржника. У разі потреби постанова, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, надсилається державним виконавцем до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Отже, нормами Закону №606-ХІV було встановлено, що арешт на майно боржника накладається за відповідною постановою державного виконавця, яка надсилається до органу нотаріату для внесення відповідних відомостей в реєстр заборони на відчуження майна.

Як встановив суд, постанова про арешт була надіслана до Славутської державної нотаріальної контори, якою і було зареєстровано обтяження.

Разом з тим, згідно з вимогами статті 38 Закону №606-ХІV у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку з завершенням виконавчого провадження.

Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника.

Отже, завершення виконавчого провадження має наслідком скасування арешту, накладеного на майно боржника. При цьому знищенню підлягають тільки завершені виконавчі провадження, строки зберігання яких закінчились. Інформація щодо виконавчих проваджень, за якими позивачка є боржником, відсутня.

Таким чином, саме на державного виконавця покладався обов`язок у разі винесення ним постанови про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа зазначити у відповідній постанові про скасування арешту та вчинити дії щодо реєстрації припинення такого обтяження.

Водночас, відомості про арешт майна у відомостях щодо позивачки на цей час містяться в Єдиному реєстрі заборон відчуженням об`єктів нерухомого майна.

За таких обставин, відповідач допустив протиправну бездіяльність, не виконавши імперативні приписи Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до частини 1 статті 56 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження" (в чинній редакції, далі - Закон №1404-VIII) арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Оскільки позивачка не є боржником за жодним виконавчим провадженням, підстави для існування такого арешту відсутні.

Згідно з частиною 2 статті 59 Закону №1404-VIII у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Виходячи з того, що відсутні виконавчі провадження щодо позивачки, та, як наслідок, докази, які давали б підстави для висновку про обґрунтованість існування арешту, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача вчинити дії щодо його зняття. Наявність чинного арешту нерухомого майна не відповідає меті застосування такого арешту.

Суд зазначає, що коли державний виконавець використав свої повноваження, зокрема, наклав арешт на майно, однак надалі не зняв таке обтяження всупереч законодавству, чим порушив права особи, то є підстави стверджувати, що в такому правовому відношенні державний виконавець діє як публічна посадова особа, здійснює насамперед публічно-владні, обов`язкові, нерідко забезпечувані примусом управлінські функції. У цьому разі державний виконавець набуває статусу посадової особи - суб`єкта владних повноважень.

Якщо суб`єкт владних повноважень порушує права чи законні інтереси особи, що спричиняє спір саме у сфері публічно-правових відносин, така особа вправі звернутися до суду адміністративної юрисдикції й очікувати судового захисту від цього суду, позаяк саме цей суд є тим судом, юрисдикція якого поширюється на справи в публічно-правових спорах.

Натомість становище, в якому опинилася позивачка, характер установлених спірних правовідносин, суб`єктний склад, зміст і правова природа дій і рішень державного виконавця у своїй сукупності дають підстави визнати, що спірні відносини виникли у сфері публічно-правових відносин, пов`язаних з оскарженням бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №826/14603/17.

За нормами частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведене свідчить про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачка сплатила судовий збір в розмірі 908,00 грн. Інші докази документально підтверджених судових витрат, понесених позивачкою у матеріалах справи відсутні.

Таким чином, на користь позивачки за рахунок бюджетних асигнувань відповідача належить стягнути сплачений судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 242-246, 250, 255, 268-272, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Славутського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) щодо не зняття арешту з будинку накладеного постановою б/н від 12.06.2003, який знаходиться по АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_1 .

Зобов`язати Славутський відділ державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) зняти арешт, накладений постановою б/н від 12.06.2003 на майно ОСОБА_1 , а саме будинок, який знаходиться по АДРЕСА_1 (запис про обтяження №5148828 від 16.06.2007).

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн за рахунок бюджетних асигнувань Славутського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 )
Відповідач:Славутський відділ державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (вул. Соборності 31, м. Славута, Славутський район, Хмельницька область, 30000 , код ЄДРПОУ - 34997544)

Головуючий суддя Д.Л. Фелонюк