Справа № 640/27083/21
Суддя: Васильченко І.П.
Дата ухвалення: 2021-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

07 жовтня 2021 року м. Київ № 640/27083/21

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Васильченко І.П., ознайомившись з матеріалами адміністративної справи

за позовом ОСОБА_1
до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві, Товариства з обмеженою відповідальністю "Рекорд-2008", Релігійна громада Християн Віри Євангельської "Царство Боже"
про скасування декларації,-
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві, Товариства з обмеженою відповідальністю "Рекорд-2008", Релігійної громади Християн Віри Євангельської "Царство Боже", в якому просить:

- скасувати Декларацію про готовність об`єкта до експлуатації будівництво об`єкта торгівлі та громадського харчування по АДРЕСА_1 №КВ 18 від 06.02.2013 року.

Підставою для звернення до адміністративного суду з даним позовом стало те, що між позивачем та Київською міською радою було укладено договір оренди земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , розміром 2965 кв.м; за цільовим призначенням - для будівництва, експлуатації та обслуговування об`єкта торгівлі та громадського харчування. В подальшому з метою виконання укладеного договору оренди земельної ділянки, позивач будучи суб`єктом підприємницької діяльності як фізична особа за для більш ефективного та скорішого проведення будівництва об`єкту торгівлі та громадського харчування на орендованою нею земельній ділянці, з Товариством з обмеженою відповідальністю «Рекорд - 2008», 31.01.2008 року, було укладено договір простого товариства, який був після укладення нотаріально засвідчений у передбачений чинним законодавством спосіб. Також позивачем представникам ТОВ «Рекорд - 2008», було видано довіреність на представлення моїх інтересів як орендаря вказаної земельної ділянки. Проте, для проведення будівництва на вказаній земельній ділянці позивачу необхідно було передати в суборенду орендовану мною земельну ділянку за адресою: м. Київ, вул. Вишняківська, 6-8 ТОВ «Рекорд - 2008». Для надання земельної ділянки в суборенду відповідно до чинного законодавства та договору оренди необхідною умовою була письмова згода орендодавця - Київської міської ради. Проте, звернувшись до орендодавця із листом, позивачка отримала відмову. Про письмову відповідь з Київської міської ради, позивач повідомила ТОВ «Рекорд - 2008».

В подальшому, ТОВ «Рекорд-2008» звернулося з позовом до Господарського суду м. Києва, з вимогою, визнати укладеним договору суборенди земельної ділянки, що розташована за адресою: вул. Вишняківська, 6-8 у Дарницькому районі м.Києва(кадастровий номер: :90:292:069) між Суб`єктом підприємницькою діяльності - фізичною особою ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Рекорд - 2008», в редакції доданій до позову та зобов`язати Головне управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради(КМДА) зареєструвати зазначений Договір суборенди земельної ділянки. Господарський суд м. Києва 17.12.2008 року у справі № 21/137 ухвалив рішення яким задовольнив в повному обсязі позов ТОВ «Рекорд - 2008», але 19.02.2009 року Київський апеляційний господарський суд в цієї справі за апеляційною скаргою Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) ухвалив постанову, якою апеляційну скаргу Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради(КМДА) задовольнив, рішення господарського суду м. Києва від 17.12.2008 року у справі № 21/137 скасував повністю, прийняв нове рішення яким у позові ТОВ «Рекорд - 2008» відмовив повністю.

Як, зазначає, позивач після прийняття Київським апеляційним господарським судом рішення нею та ТОВ «Рекорд-2008» не вчинялися жодні дії з підготовки та укладання договору суборенди зазначеної вище земельної ділянки, також, нею, будь яких листів або договорів з метою передачі права на користування земельною ділянкою за адресою: вул. Вишняківська, 6-8 в Дарницькому районі м. Києва, третім особам не підписувалося та не укладалося, також не підписувалося ні яких документів, що до передачі своїх майнових прав третім особам, на об`єкти нерухомості побудовані в майбутньому. ТОВ «Рекорд - 2008» у свою чергу припинило виконувати умови укладеного зі мною договору простого товариства.

Однак, у листопаді 2011 року прибувши для перевірки стану орендованої земельної ділянки за адресою: м. Київ, вул. Вишняківська, 6-8 позивачем було виявлено, що на вказаній земельній ділянці Релігійною громадою Християн Віри Євангельської "Царство Боже" проводяться будівельні роботи. Після цього нею 10.11.2011 року, позивачем було скасовано видану представникам ТОВ «Рекорд - 2008» довіреність на представництво її інтересів.

В подальшому позивач звернулася із заявами до правоохоронних органів про вчинення кримінального правопорушення ТОВ «Рекорд-2008». Київською місцевою прокуратурою №2 було відкрите кримінальне провадження № 0004365 за ознаками складу злочину, передбаченого ст. 190 ч.2 КК України, яке триває і на даний час.

Під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, позивачу стало відомо, що 06.02.2013 року, ТОВ «Рекорд 2008» зареєструвало в Інспекції державного архітектурно - будівельного контролю у м. Києві за № КВ 18 Декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, будівництво об`єкта торгівлі та громадського харчування по вул. Вишняківській, 6-8 у Дарницькому районі м. Києва, а 01.04.2013 року Релігійна Громада Християн Віри Євангельської «Царство Боже» зареєструвало у Державному реєстрі прав на нерухоме майно право власності на об`єкт нерухомого майна - нежитлове приміщення - об`єкт торгівлі та громадського харчування (групи приміщень №1 - №23) загальною площею 6188,6 кв. м (літ. А) за адресою: АДРЕСА_1 , за реєстраційним номером: 0.

Позивач зазначає, що в декларації про готовність об`єкта до експлуатації № КВ 18 від 06.02.2013 року, вона вказана як замовник і на кожному аркуші декларації зазначено її підпис, проте дану декларацію вона не підписувала, в декларації містяця не її підписи, вказану декларацію вона ніколи не бачила. Про її існування дізналася 15 червня 2021 року, коли ознайомилася з первинними матеріалами кримінального провадження № 0004365 ,як потерпіла.

Таким чином, позивачу стало відомо, що ТОВ «Рекорд - 2008» в порушення норм чинного Господарського та Цивільного законодавства незаконно розпочало та провело будівництво, незаконно зареєструвало декларацію про готовність об`єкту нерухомості до експлуатації, а РГХВЄ «Царство Боже» незаконно за сприянням пов`язаних з ним осіб із ТОВ «Рекорд 2008» зареєструвало право власності на даний об`єкт нерухомості.

Вказані незаконні дії вчинялися шляхом укладення договорів які порушують публічний порядок, а саме, 01 лютого 2008 року, ТОВ «Рекорд - 2008», уклало інвестиційний контракт № 01/в( з додатками), на будівництво нежитлового приміщення з РГХВЄ «Царство Боже».

Як зазначає позивач, ТОВ «Рекорд - 2008» взагалі юридично не мало права користуватися вказаної вище земельною ділянкою для будівництва, але ТОВ «Рекорд - 2008» з метою незаконного заволодіння земельною ділянкою для будівництва всупереч ст.203 ЦК, уклало з РГХВЄ «Царство Боже» Інвестиційний контракт № 01/в, який суперечить зазначеним вище правовим нормам, та підробив підписи СПД - фізичної особи ОСОБА_1 , подало фіктивну Декларацію про готовність об`єкту до експлуатації, тобто фактично вчинило незаконні дії з метою заволодіння як земельною ділянкою, так і об`єктом нерухомості.

Вважаючи недійсним провочин щодо укладення інвестиційного договору та Декларацію про готовність об`єкту до експлуатації позивач з метою захисту своїх майнових прав, звернулася до суду із даним позовом.

Відповідно статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Згідно з частиною 2 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для відмови у відкритті провадження у справі.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї матеріали, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття провадження у даній справі та розгляду її в порядку адміністративного судочинства, оскільки наявні підстави для відмови у відкритті провадження та розгляду її в порядку іншого судочинства, з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у справі "Занд проти Австрії" від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

У рішенні від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Згідно зі статтею 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, посадових та службових осіб.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 1 частини 2 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Необхідно зауважити, що спірні правовідносини стосуються права користування майном, а саме: земельною ділянкою, що розташована за адресою м. Київ, вул. Вишняківська, 6-8.

Предметом даного спору є скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації №КВ 18 від 06.02.2013, зареєстрованої Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю ум. Києві, тобто ненормативний акт, що застосовується одноразово і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів.

Як встановлено судом на підставі зазначеної декларації Релігійною громадою Християн Віри Євангельської «Царство Боже» 03 квітня 2013 року зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна, а саме: нежитлові приміщення - обєкт торгівлі та громадського харчування (групи приміщень №1-№23) заг. Площею 6188,6 кв. м. (літ. А), що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Вишняківська, 6-8.

Частиною другою статті 331 Цивільного кодексу України визначено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

На обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що самочинно зведене нерухоме майно знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :90:292:069, що перебуває у тимчасовому користуванні позивача на підставі договору оренди земельної ділянки.

Отже, цей позов подано на поновлення прав позивача у сфері земельних відносин, а виникнення спірних правовідносин обумовлено незгодою позивача з правомірністю набуття Релігійною громадою Християн Віри Євангельської «Царство Боже» у справі права власності на об`єкт нерухомого майна, що стало підставою для оскарження реєстрації декларації №КВ 18 від 06.02.2013 про готовність до експлуатації об`єкта.

Таким чином, оскарження реєстрації Інспекцією декларації в цьому випадку поглинається спором про речове право, що свідчить про приватноправовий, а не публічно-правовий характер спірних правовідносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту у спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Враховуючи те, що позов направлений на захист правпозивача у сфері земельних відносин, а також те, що скасування рішення Інспекції про реєстрацію декларації про готовність об`єкта до експлуатації не приведе до поновлення прав позивача, оскільки 03 квітня 2013 року за Релігійною громадою Християн Віри Євангельської «Царство Боже» 03 квітня 2013 року зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна, а саме: нежитлові приміщення - обєкт торгівлі та громадського харчування (групи приміщень №1-№23) заг. Площею 6188,6 кв. м. (літ. А), що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Вишняківська, 6-8, суд, незважаючи на участь у спорі суб`єкта владних повноважень, приходить до висновку, що цей спір не є публічно-правовим.

З урахуванням позиції Великої Палати Верховного Суду в постановах від 04.12.2019 у справі № 813/3599/16 та від 11.09.2019 у справі № 815/4789/16, у даній справі приватно-правовий спір поглинає публічний, з огляду на що, відсутні передумови для розгляду його в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Суд роз`яснює позивачеві, що зазначений спір відноситься до юрисдикції господарського суду в порядку Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 170, ст. 2, 4, 19, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження в адміністративній справі.

2. Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі та позовні матеріали надіслати особі, яка її подала.

3. Роз`яснити позивачу, що повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження не допускається.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає

Суддя І.П. Васильченко