Справа № 240/3239/21
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2021-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/3239/21

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Єфіменко О. В.

Суддя-доповідач - Шидловський В.Б.

04 жовтня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Матохнюка Д.Б. Боровицького О. А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 27 травня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнаня дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

До суду звернулася ОСОБА_1 із позовом, в якому просила:

- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови в зарахуванні їй період роботи з 01.08.1989 по 27.11.2017 до страхового стажу в подвійному розмірі;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати їй період роботи з 01.08.1989 по 27.11.2017 до страхового стажу в подвійному розмірі.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 27 травня 2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул.О.Ольжича,7, м.Житомир,10003. РНОКПП/) про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії, задоволено частково.

Визнано неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови в зарахуванні ОСОБА_1 період роботи з 01.08.1989 по 01.01.2017 до страхового стажу в подвійному розмірі.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 01.08.1989 по 01.01.2017 до страхового стажу в подвійному розмірі.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 документально підтверджені судові витрати у сумі 800 (вісімсот) гривень.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 27 травня 2021 року скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

На підставі ст.311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, позивач з 28.11.2017 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

27.10.2020 позивач звернулася до відповідача із заявою, в якій просила повідомити щодо зарахування періодів роботи з 01.08.1989 по 27.11.2017 медсестрою боксованого відділення новонароджених інфекційного профілю, старшої медсестри відділення патології новонародженій у подвійному розмірі відповідно до ст.60 Закону України «Про пенсійні, забезпечення», а також просила вказати які періоди їй не були зараховані і по якій причині.

У відповідь на заяву, позивач отримала лист Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №18212-18618/П-02/8-0600/20 від 05.11.2020, яким повідомлено позивача про відсутність підстав для зарахування періодів роботи з 01.08.1989 по 27.11.2017 медсестрою боксованого відділення новонароджених інфекційного профілю, старшої медсестри відділення патології новонароджених у подвійному розмірі, оскільки ст.60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" не передбачена можливість.

Такі дії відповідача позивач вважає неправомірними, у зв`язку із чим звернулася до суду за захистом своїх прав.

Суд першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Водночас у пункті 5 рішення № 8-рп/2005 від 11.10.2005 Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.

За приписами пунктів 1, 6 частини першої статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

У преамбулі Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII) зазначено, що цей Закон відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Відповідно до ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який набув чинності з 01.01.2004, страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених законом. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набуття чинності цим законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим законом.

Статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Відповідно до ч.1 ст.24 Закону №1058-IV, протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

За правилами, встановленими ч.2 ст.24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Частиною 3 ст.24 вказаного Закону України передбачено, що страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч.4 ст.24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Однак, нормами пункту 16 Прикінцевих положень Закону №1058-IV передбачено, що положення Закону №1788-ХІІ застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

З огляду на системний аналіз зазначених норм, суд дійшов висновку, що Закон №1058-IV не передбачає обмежень щодо застосування статті 60 Закону №1788-ХІІ під час обчислення пільгового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах, а сама редакція статті 60 Закону №1788-ХІІ є чинною на теперішній час.

Стаття 24 Закону №1058-IV також не скасовує та не зупиняє дію статті 60 Закону №1788-ХІІ.

Так, відповідачем не заперечується, а матеріалами адміністративної справи підтверджується, що позивач: з 01.08.1989 відповідно до наказу №53 від 01.08.1989 прийнята на посаду медичної сестри боксованого відділення для новонароджених інфекційного профілю, з 07.02.2000 переведена на посаду старшої медичної сестри відділення патології на підставі наказу №07-Л від 04.02.2000, а з 27.11.2017 звільнена за власним бажанням, відповідно до наказу 87-Л від 13.11.2017.

За змістом довідки комунальної установи "Житомирської обласної дитячої клінічної лікарні" Житомирської обласної ради, яка міститься в матеріалах справи, відповідно до наказу №1 від 03.01.2017 та згідно штатного розпису назва відділення змінена на педіатричне відділення №3.

Твердження відповідача про те, що ст.60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" не передбачено зарахування стажу у подвійному розмірі за роботу в боксованому відділенні новонароджених інфекційного профілю не відповідають дійсності.

Так, зі змісту листа Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров`я України та Пенсійного Фонду України від 29.12.2005 №625/15-05/039-6 №10.01.09/2606 №16918/02-20 встановлено, що заклади охорони здоров`я, в тому числі кабінети інфекційних захворювань відносяться до таких, час роботи яких зараховується до стажу роботи в подвійному розмірі.

Відповідно до п.п.5.4.4 п.5.4 розділу V Примірного положення про багатопрофільну лікарню інтенсивного лікування, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я за №1008 від 30.12.2011 р. в розділі V передбачені інфекційні відділення боксові.

Отже, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області до спеціального страхового стажу не врахувало період роботи позивача з 01.08.1989 по 27.11.2017 в інфекційно-боксованому відділенні патології новонароджених Житомирської міської дитячої лікарні, в зв`язку із відсутністю на те законодавчих підстав, так як ст.60 Закону №1788 не передбачено зарахування до подвійного розміру періодів роботи медичною сестрою та старшою медичною сестрою у відділеннях новонароджених інфекційно-боксованого профілю.

Втім, як вірно вказано судом першої інстанції, пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та вислугу років є безпідставним, оскільки вимогами п.4 ст.24 Закону №1058-IV встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених Законом.

Крім того, редакція статті 60 Закону №1788 є чинною на теперішній час. Стаття 24 Закону №1058-IV не скасовує ст. 60 Закону №1788 та не зупиняє її дію.

Відповідно до ст.22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Таким чином, при прийнятті рішення щодо не врахування позивачу періоду роботи в боксованому відділенні для новонароджених інфекційного профілю відповідач діяв протиправно, оскільки враховуючи ст.60 Закону № 1788-XII, період роботи позивача з 01.08.1989 року по 01.01.2017 року необхідно рахувати в подвійному розмірі, так як у цей період позивач працювала в інфекційно-боксованому відділенні Житомирської міської дитячої лікарні.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч.3 ст.242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 27 травня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Матохнюк Д.Б. Боровицький О. А.