Справа № 448/696/21
Суддя: Кічак Ю. В.
Дата ухвалення: 2021-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 448/696/21
Провадження № 2-а/448/22/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27.08.2021 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кічака Ю.В.

при секретарі судових засідань Мриц Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мостиська справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Інспектор відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Шапакідзе Борис Пилипович, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 08.02.2021 року інспектором ВБДР УПП у Львівській області ДПП Шапакідзе Б.П. було винесено постанову серії ДПО18 №977073 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою його (позивача) притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.140 Кодексу України про адміністративне правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1020,00 грн.

Вказує, що будь-яких протиправних дій не вчиняв, а вищевказану постанову серії ДПО18 №977073 від 08.02.2021 року розцінює як таку, що є незаконною, упередженою, складеною неправомірно, з порушенням вимог актів законодавства України, що регулює підстави, умови та прядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності.

Покликається на те, що порушення, про яке йдеться у постанові серії ДПО18 №977073 від 08.02.2021 року - не доведено належними та допустимими доказами; оспорювана постанова не містить повний опис правопорушення, а саме погодніх умов на момент його встановлення (наявність або відсутність снігопаду або завірюхи), що є визначальною ознакою для вирішення питання щодо наявності підстав для притягнення у даному випадку винної особи до адміністративної відповідальності за порушення правил, норм та стандартів утримання автодоріг, зокрема за порушення п.3.1.16 та 3.1.19 ДСТУ 3587-97; не містять відповідної інформації й додатки до постанови, а саме акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі та припис; у оспорюваній ним (позивачем) постанові відсутні будь-які покликання на технічні засоби як докази вчинення правопорушення; при винесені вказаної постанови працівником поліції йому (позивачу) не була надана можливість і звернутися за правовою допомогою, надати свої заперечення та/або пояснення на вказаний документ; інспектор при прийнятті оскаржуваної постанови діяв не у спосіб, який передбачений нормами КУпАП, без врахування усіх обставин, що має значення для прийняття рішення, без дотримання вимог ч.2 ст.2 КАС України.

Покликається на те, що оскільки у справі не має доказів вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КУпАП, то склад цього правопорушення відсутній.

З огляду на наведене, просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПО18 №977073 від 08.02.2021 року, винесену інспектором відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Шапакідзе Б.П., якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.140 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, натомість подав письмову заяву про розгляд даної справи у його відсутності та підтримує вимоги поданого ним адміністративного позову.

Представники відповідачів - Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції та Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з`явилися, хоча були своєчасно і належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується повідомленнями про вручення рекомендованих поштових відправлень з відповідними відмітками про вручення уповноваженим особам. Про причини неявки представники відповідачів суд не повідомили, клопотання про розгляд справи за їх (представників) відсутності чи про відкладення розгляду - на адресу суду не надходили.

Третя особа,яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Інспектор відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Шапакідзе Б.П. в судове засідання не з`явився, хоча був своєчасно і належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення. Про причини своєї неявки інспектор поліції суд не повідомив, клопотання про розгляд справи за його відсутності чи про відкладення розгляду - на адресу суду не надходили.

Неявка учасників справи не перешкоджає розгляду справи відповідно до положень статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України.

Частиною 4 ст.229 КАС України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Станом на 27.08.2021р. відзив на позов від відповідачів до суду не надійшов. Не надходила на адресу суду ні будь-яка письмова заява по суті спору і від третьої особи по справі Шапакідзе Б.П . Відтак, суд розглядає справу за наявними у справі письмовими доказами.

Оскільки позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, а інші учасники справи не з`явилися до суду, суд вважає, що для розгляду справи немає перешкод, розгляд справи здійснюється за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що Інспектор відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Шапакідзе Б.П.08.02.2021 року виніс постанову серії ДПО18 №977073 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.140 КУпАП.

Також встановлено, що зі змістом оскаржуваної постанови позивач ознайомився лише 24.05.2021 року при ознайомленні із матеріалами виконавчого провадження, яке перебуває у Мостиському відділі ДВС у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження.

У тексті вказаної постанови інспектором ВБДР УПП у Львівській області ДПП Шапакідзе Б.П. зазначено суть адміністративного правопорушення: «08.02.2021р. о 14 год. 20 хв. на (в) Львівська обл. м.Мостиська, вул.Поповича, Пекарська, Вишнева директор міського комунального підприємства «Житловик», будучи відповідальною особою за експлуатаційний стан, не вжив своєчасно заходи по обробці та очищенню ВШМ від снігового накату (10 см), чим порушив правила, норми та стандарти утримання автодоріг, п.3.1.16 та 3.1.18 ДСТУ 3587-97, п.1.5 ПДР України».

Згідно з постановою до позивача ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КУпАП застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1020 гривень.

Перед винесенням зазначеної постанови, зокрема 08.02.2021р. о 13.00 год. інспектором ВБДР УПП у Львівській області ДПП Шапакідзе Б.П. складено акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі, в якому зафіксовано, що в АДРЕСА_1 покриття проїзної частини має засніжене дорожнє полотно 10 см, наявна ожеледиця, сніговий накат; зазначені ділянки визнано такими, які не відповідають вимогам ДСТУ 3587-97, зокрема п.3.1.16 та п.3.1.18 та п.1.5 ПДР. Даний акт підписаний виключно одним підписом, ймовірно посадовою особою, яка його склала; у акті відсутній підпис позивача ОСОБА_1 , хоча зазначено, що обстеження розпочато у його присутності; у акті заповнені відомості лише про одного свідка (замість двох) та такі відомості є неповними (неповна адреса місця проживання, відсутні відомості про номер будинку чи квартири), у акті відсутній і підпис зазначеного свідка, що відповідно ставить під сумнів те, чи дійсно дана особа була свідком проведеного обстеження.

Крім того, цього ж дня інспектором ВБДР УПП у Львівській області ДПП Шапакідзе Б.П. на ім`я позивача по справі - директора МКП «Житловик» ОСОБА_1 складено припис про усунення засніження та ожеледиці, натомість відсутні будь-які відомості в графах припису «вимогу одержав», «реєстраційний номер та дата канцелярії, підприємства, куди відправлено вимогу».

Згідно розпорядження Мостиського міського голови від 11.01.2021р. за №21-р(ос), укладено контракт з позивачем по справі ОСОБА_1 про призначення на посаду директора міського комунального підприємства «Житловик».

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч.1 ст.140 КУпАП порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху, тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вимогами ДСТУ 3587-97 встановлено, що усунення недоліків зимової слизькості на автомобільних дорогах загального користування здійснюється з моменту її виявлення до повної ліквідації. ДСТУ 3587-97 передбачає терміни для усунення зимової слизькості. Повне снігоочищення на автомобільних дорогах загального користування здійснюється після закінчення снігопаду або завірюхи, крім віднесених до категорії стихійних лих, і не повинно перевищувати 8 годин.

Аналіз наведених норм дає можливість дійти висновку, що на відповідних суб`єктів покладено обов`язок по снігоочищенню, зимової слизькості на автомобільних дорогах в термін не пізніше закінчення снігопаду або завірюхи.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у зв`язку з незабезпеченням виконання ДСТУ 3587-97, проте постанова не містить повний опис правопорушення, а саме погодніх умов на момент його встановлення (наявність або відсутність снігопаду або завірюхи), що є визначальною ознакою для вирішення питання щодо наявності підстав для притягнення винної особи до адміністративної відповідальності.

Не містять відповідної інформації й додатки до постанови, а саме акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі та припис.

В матеріалах справи відсутні письмові пояснення свідків та докази здійснення фото чи відео фіксації, які б підтвердили порушення (наявність засніження дорожнього полотна 10 см, наявність снігового накату, ожеледиці), що зазначені в акті обстеження та в постанові серії ДПО18 №977073 від 08.02.2021р. У даній постанові відсутні і будь-які покликання на технічні засоби як докази вчинення правопорушення.

В матеріалах справи також відсутні докази, які підтверджують час закінчення снігопаду або завірюхи, які призвели до зазначеного стану доріг на вказаних вулицях, що як вважає суд, позбавляє можливості стверджувати про порушення позивачем чи будь-якою іншою відповідальною особою строків, визначених п.3.1.14, 3.1.16, 3.1.18-3.1.19 ДСТУ 3587-97 «Безпека руху. Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану», для вжиття заходів щодо снігоочищення доріг.

Крім того у оскаржуваній постанові інспектором поліції лише зафіксовано, що позивачем ОСОБА_1 порушено вимоги ДСТУ 3587-97, але які службові обов`язки на нього покладено і яких саме заходів у межах наданих повноважень такий не вжив, у вказаній постанові не зазначено.

Суд вважає, що у даному випадку відсутні докази, що саме позивач ОСОБА_1 , будучи посадовою особою, яка відповідає за експлуатаційний стан на вказаних ділянках, порушив правила, норми та стандарти, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху або що своїми діями чи бездіяльністю позивач створив такі умови, що внаслідок саме його умисних дій стан ВШМ не відповідав вимогам ДСТУ 3587-97. В даній справі встановлено, що до оскаржуваної постанови не додається жодного належного і допустимого доказу про те, що саме МКП «Житловик» відповідальне за утримання вказаних ділянок, яку посаду займає позивач та чи є він відповідальною особою за зазначені ділянки вулично-шляхової мережі. Відтак, при складанні оскаржуваної постанови не було доведено обов`язку позивача вчиняти заходи щодо обробки та очищення зазначених ділянок.

Згідно ст.14 КУпАП посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків. Відповідно суб`єктами відповідальності за ст.140 КУпАП є ті посадові особи, службові обов`язки яких по забезпеченню безпеки дорожнього руху при утриманні автодоріг встановлені законодавством, а не господарським договором і т.і.

Згідно статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч.1 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст.74 КАС України).

Відповідно до ст.251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно вимог ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду у справі № 686/16535/16-а від 17.10.2019 року.

Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Всупереч встановленому КАС обов`язку доказування, сторона відповідача не надала суду жодних доказів на підтвердження правомірності дій поліцейського при розгляді справи про адміністративне правопорушення, а саме записи фото-відеофіксації, пояснень свідків, які були безпосередніми очевидцями допущеного позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Ст.255 КУпАП зазначається, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.

Ст.252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.245 КУпП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви » від 24 листопада 2000 року).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 07 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь - які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15 травня 2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально - правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення ( п. 21 рішення).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року №23 - рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п.4.1).

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного, дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Саме до таких висновків дійшов Верховний суд (положення викладено у постанові Верховного суду від 30 травня 2018 року справа №337/3389/16-а (2-а/337/154/2016).

Відповідно до правових позицій Верховного суду від 23.10.2019р. по справі №357/10134/17, від 11.12.2019р. по справі №761/41786/16-а, від 26.04.2018р. по справі №202/2862/17, від 26.04.2018р. по справі №200/5590/17 - відсутність доказів свідчить про недоведеність правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 286 КАС України передбачено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, зокрема, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З врахуванням викладеного, суд приходить до переконання, що стороною відповідача не доведено належними та допустимими доказами протиправну бездіяльність позивача щодо неприведення ділянок вулично-шляхової мережі у відповідність до ДСТУ 3587-97, тобто вину останнього, що є наслідком до притягнення до адміністративної відповідальності згідно з ч.1 ст.140 КУпАП. Постанова про накладення адміністративного стягнення не підтверджена належними доказами вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КУпАП, така складена з порушенням норм статті 280 КУпАП, а тому суд, відповідно до вимог п.3 ст.293 КУпАП, п.3 ч.3 ст.286 КАС скасовує вказану постанову і закриває справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищенаведене та оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

На підставі викладено, керуючись статтями 1, 6, 77, 241-246, 286, 295 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Інспектор відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Шапакідзе Борис Пилипович, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПО18 №977073 від 08.02.2021 року, винесену інспектором відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Шапакідзе Б.П., якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.140 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.140 КУпАП, - закрити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення в порядку, визначеному ст.289, п.п.15.5 п.15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження: 79053, м.Львів, вул.Перфецького, 19; код ЄДРПОУ - відсутній.

Відповідач: Департамент патрульної поліції, місцезнаходження: 03048, місто Київ, вул.Ф.Ернста, буд.3; .

Третя особа: Інспектор відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Шапакідзе Борис Пилипович, місце служби за адресою: 79053, м.Львів, вул.Перфецького, 19.

Суддя Ю.В. Кічак