Справа № 551/745/21
Суддя: Вергун Н. В.
Дата ухвалення: 2021-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №551/745/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" вересня 2021 р. Шишацький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Вергун Н.В.,

за участю секретаря судових засідань Барабан Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селищі Шишаки в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 2 батальйону 1 роти УПП в Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції Масла Романа Олеговича про скасування постанови щодо накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, -

в с т а н о в и в :

23 липня 2021 року на адресу суду надійшов позов ОСОБА_1 до інспектора 2 батальйону 1 роти УПП в Харківській області ДПП старшого лейтенанта поліції Масла Р.О. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №4467974 від 10 липня 2021 року щодо накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1 700 грн. 00 коп. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 10 липня 2021 року близько 13 год. на 488 км. а/д М-03 він дійсно керував автомобілем Renault Megane Scenic, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та був зупинений працівником поліції Масло Р.О. Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №4467974, винесеною інспектором 2 батальйону 1 роти УПП в Харківській області ДПП старшим лейтенантом поліції Маслом Р.О. цього ж самого дня на місці зупинення на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 700 грн. за порушення п.12.4 ПДР та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП, а саме: перевищення швидкості руху в населеному пункті на 50 км/год., встановлене за допомогою лазерного вимірювача швидкості руху ТгuСАМ №000706.

Вважає постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки працівник поліції всупереч вимогам Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року №1395, першочергово не склав протокол про адміністративне правопорушення та не надав можливість надати пояснення та заявити клопотання.

Крім того зазначив, що вимірювання швидкості здійснювалося «з рук», що могло вплинути на правильність показників приладу.

З огляду на викладене, просив суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення та стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп.

Ухвалою суду від 27 липня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд ухвалено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням осіб, у зв`язку з чим призначено судове засідання о 08 год. 30 хв. 27 вересня 2021 року / а.с.17 /.

Сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися.

При поданні позову позивач ОСОБА_1 просив розглянути справу за його відсутності.

07 вересня 2021 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позов, за яким останній вважає винесення постанови про накладення адміністративного стягнення законним та обґрунтованим, а тому просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. На підтвердження своїх заперечень останнім додано відеофайли з лазерного вимірювача швидкості руху ТгuСАМ №000706.

Крім того, відповідач подав до суду клопотання про залишення позовної заяви без руху, у зв`язку з пропуском строку звернення до суду з відповідним позовом без клопотання про поновлення строку, пропущеного з поважних причин.

Розглянувши подане відповідачем клопотання про залишення позовної заяви без руху, у зв`язку з пропуском строку звернення до суду з відповідним позовом без клопотання про поновлення строку, пропущеного з поважних причин, суд не вбачає підстав для його задоволення, оскільки позивач звернувся до суду у визначений законодавством строк.

Відповідно до ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явилися, дана справа у відповідності до ч.9 ст.205 КАС України розглядається у письмовому провадженні і відповідно до ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши фактичні обставини справи, наявними в ній доказами, у їх сукупності та взаємозв`язку, суд, керуючись принципом верховенства права, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 286 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Так, судом встановлено, що 10 липня 2021 року близько 13 год. на 488 км. а/д М-03 Київ-Харків-Довжанський ОСОБА_1 дійсно керував автомобілем Renault Megane Scenic, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та був зупинений працівником поліції за перевищення швидкості руху.

Постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №4467974, винесеною інспектором 2 батальйону 1 роти УПП в Харківській області ДПП, старшим лейтенантом поліції Маслом Р.О. цього ж самого дня на місці зупинення на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 700 грн. за порушення п.12.4 ПДР та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП, а саме: перевищення швидкості руху в населеному пункті с. Травневе на 50 км/год., встановлене за допомогою лазерного вимірювача швидкості руху ТгuСАМ №000706 / а.с.6 /.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.2 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно першого абзацу пункту 4 Розділу ІV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ від 07 листопада 2015 року №1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

У другому абзаці зазначеного пункту даної Інструкції перераховані випадки винесення постанови без складання відповідного протоколу.

Разом з тим, у другому абзаці пункту 5 Розділу ІV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ від 07 листопада 2015 року № 1395 зазначено, що поліцейські складають протоколи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачені частинами четвертою і сьомою статті 121, частиною четвертою статті 122, статтями 122-2, 122-4, 122-5, частинами другою і третьою статті 123, статтею 124, частиною четвертою статті 127, статтями 127-1, 130, 139, частиною четвертою статті 140, 188-28 КУпАП.

Таким чином, працівник поліції зобов`язаний був спершу скласти протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП, чого останнім зроблено не було.

Частиною 1 статті 9 КУпАП встановлено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 4 статі 122 КУпАП /чинної та в редакції на момент виникнення спірних правовідносин/ передбачено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставах яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

У відповідності до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Згідно п.12.4 ПДР у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Згідно з ПДР населеним пунктом є територія, на в`їзді до якої встановлені знаки 5.45 або 5.47 «Початок населеного пункту» відповідно на білому або синьому фоні, а на виїзді 5.46 або 5.48 «Кінець населеного пункту».

Крім того, населений пункт слід розглядати, перш за все, як забудовану територію, на якій проживають або працюють люди. При цьому, якщо з якихось причин знаки, які вказують на населений пункт відсутні, але видно, що це населений пункт /забудована територія/, водій зобов`язаний дотримуватися порядку руху в населених пунктах.

Як зазначено в оскаржуваній постанові, порушення визначеного п.12.4 ПДР обмеження швидкості руху, встановлено інспектором 2 батальйону 1 роти УПП в Харківській області ДПП старшим лейтенантом поліції Маслом Р.О. за допомогою відповідного технічного засобу ТгuСАМ №000706.

На підтвердження вчинення позивачем порушення п.12.4 ПДР відповідачем надано до матеріалів справи відеофайли, зроблені за допомогою приладу лазерного вимірювача швидкості TruCam № 000706.

Дослідивши відеофайли, суд прийшов до висновку про відсутність доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого саме ч.4 ст.122 КАпАП, оскільки з доданих відповідачем фото та відеоматеріалів не можливо встановити перевищення швидкості автомобілем Renault Megane Scenic, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням позивача в населеному пункті, зокрема у с.Травневе Харківської області.

Так, відповідачем не надано те не зазначено жодних доказів розміщення дорожніх знаків 5.45, 5.47 «Початок населеного пункту» чи 5.46, 5.48 «Кінець населеного пункту», 5.70 «Фото, відеофіксування порушень» та зони їх дії.

Окрім того, судом враховано положення ст.31 Закону України "Про Національну поліцію", якою передбачено, що полiцiя може застосовувати такi превентивнi заходи, окрім іншого, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII, якою передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Враховуючи вищевикладені положення ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу автоматична фото- і відеотехніку повинна бути розміщена в порядку визначеному вказаною нормою Закону (стаціонарно вмонтованим способом), натомість ручне розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам ст. 40 названого Закону.

Водночас, суд зазначає, що законодавчо не визначено іншого способу та порядку використання лазерних вимірювачів TruCam працівниками патрульної поліції ніж розміщення виключно в порядку ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», а лист Департаменту патрульної поліції від 04.10.2018 №11299/41/2/02-2018 про використання лазерного вимірювача швидкості TruCam для фіксації правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху не є нормативно-правовим актом, який змінює чи припиняє порядок використання та розміщення засобів автоматичної фото - і відеотехніки для фіксації виявлених порушень правил дорожнього руху.

Таким чином, суд припускає, що проведення заміру швидкості з рук пристроєм TruCam №000706, останній може дати більшу похибку, аніж це передбачено свідоцтвом про повірку, що ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля, яким керував позивач.

Також судом враховано, що контроль швидкості руху транспортних засобів здійснюється лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак « 5.70»), позаяк вказане обумовлено ч.2 ст. 40 Закону №580-VIII, згідно якої інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку фіксацію повинна бути розміщена на видному місці.

Відповідно до Правил дорожнього руху знак 5.70 «Фото, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху», інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів.

Натомість, оскаржувана постанова не містить інформації стосовно доказу, яким підтверджувались обставини стосовно розміщення на вказаному відрізку дороги дорожнього знаку « 5.70 » лише за наявності якого можливе монтування/розміщення автоматичної фототехніки і відеотехніки щодо фіксації обставин порушення правил дорожнього руху в тому числі і швидкісного режиму.

У силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

За такого, оскільки відповідачем не надано суду беззаперечних доказів скоєного ОСОБА_1 правопорушення, суд не може вважати факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення, інкримінованого йому поліцейським, доведеним належними та достеменними доказами.

Відповідно до ст.286 КАС України до повноважень суду при вирішенні справи належить залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу; змінити захід стягнення.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №4467974 від 10 липня 2021 року щодо накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1 700 грн. 00 коп. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП, - підлягають задоволенню.

Що стосується розподілу судових витрат, то суд робить наступні висновки.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При поданні позову, позивач просив стягнути на свою користь з відповідача сплачений судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп.

Разом з тим, згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 18 березня 2020 року, у справах щодо накладення адміністративного стягнення за подання позовної заяви судовий збір складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на день подання позовної заяви становить 454 грн. 00 коп.

Таким чином, суд вбачає за необхідне повернути позивачеві з державного бюджету п`ятдесят відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що, відповідно до квитанції АТ «Банк «Український капітал» №ПН4554 від 19 липня 2021 року, складає 454 грн. 00 коп., та стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції решту коштів в сумі 454 грн. 00 коп.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.19 Конституції України, статтями ст.8,9,72, 77, 86, 90, 139, 241-246, 250, 257- 258, 262-263,286, 295 КАС України, статтями 122, 268 КУпАП, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 , - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №4467974 від 10 липня 2021 року щодо накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1 700 грн. 00 коп. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП, та закрити провадження по справі.

Повернути позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання якого: Полтавська область, Миргородський район, с. Федунка, фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , з державного бюджету п`ятдесят відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що відповідно до квитанції АТ «Банк «Український капітал» №ПН4554 від 19 липня 2021 року, складає 454 грн. 00 коп.

Стягнути на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання якого: Полтавська область, Миргородський район, с.Федунка, фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції судовий збір в розмірі 454 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду через Шишацький районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя: