Справа № 420/16137/21
Суддя: Танцюра К.О.
Дата ухвалення: 2021-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді ТанцюриК.О., розглянувши у порядку письмового провадження у м.Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної інспекції ядерного регулювання України про визнання бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної інспекції ядерного регулювання України про визнання бездіяльність Держатомрегулювання України щодо ненадання відповіді на запит до публічної інформації у яких просив надати на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 в електронному вигляді скановані копії документів, у яких відображено рішення Держатомрегулювання України щодо видачі, переоформлення та видачі дублікату ліцензії, внесення до неї змін, розпоряджень про усунення порушень умов ліцензії на право провадження діяльності у сфері використання ядерної енергії ТОВ НВП БЛАСДОЗ за період провадження діяльності з використання ядерної енергії з 2016 по 2020 роки, зобов`язання Держатомрегулювання України надати ОСОБА_1 у встановлені Законом України «Про доступ до публічної інформації» терміни та у встановленому Законом України «Про доступ до публічної інформації» порядку запитувані копії запитуваних документів, а саме надати на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 в електронному вигляді скановані копії документів, у яких відображено рішення Держатомрегулювання України щодо видачі, переоформлення та видачі дублікату ліцензії, внесення до неї змін, розпоряджень про усунення порушень умов ліцензії на право провадження діяльності у сфері використання ядерної енергії ТОВ НВП БЛАСДОЗ за період провадження діяльності з використання ядерної енергії з 2016 по 2020 роки.

Ухвалою суду від 13.09.2021р. відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

В обґрунтування наявності підстав для задоволення адміністративного позову позивач у позовній заяві вказав, що 09.06.2021р. позивач надіслав Державній інспекції ядерного регулювання України запит про публічну інформацію у якому просив на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 в електронному вигляді надати скановані копії документів, у яких відображено рішення Держатомрегулювання України щодо видачі, переоформлення та видачі дублікату ліцензії, внесення до неї змін, розпоряджень про усунення порушень умов ліцензії на право провадження діяльності у сфері використання ядерної енергії ТОВ НВП БЛАСДОЗ за період провадження діяльності з використання ядерної енергії з 2016 по 2020 роки. Позивач, посилаючись на положення Закону України «Про публічну інформацію» та те, що відповіді на запит не отримав, просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

29.09.2021р. до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач вказав, що не погоджується із позовними вимогами ОСОБА_1 та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача. Так, відповідач вказав, що ним було розглянуто запит позивача та надано відповідь та відповідно відсутні підстави для задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

09 червня 2021 року ОСОБА_1 надіслав на адресу Державної інспекції ядерного регулювання України запит до публічної інформації, у якому просив надати на його електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 в електронному вигляді скановані копії документів у яких відображено рішення Держатомрегулювання України щодо видачі, переоформлення та видачі дублікату ліцензії, внесення до неї змін, розпоряджень про усунення порушень умов ліцензії на право провадження діяльності у сфері використання ядерної енергії ТОВ НВП БЛАСДОЗ за період провадження діяльності з використання ядерної енергії з 2016 по 2020 роки(а.с.8)

Позивач, посилаючись на те, що ним не отримана відповідь на запит, звернувся до суду із цим позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19, 40 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до Положення про Державну інспекцію ядерного регулювання України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 363, одними з основних завдань Держатомрегулювання є: забезпечення формування та реалізація державної політики у сфері безпеки використання ядерної енергії та здійснення державного регулювання безпеки використання ядерної енергії.

Відповідно до ст. 22 Закону України "Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку" державне регулювання безпеки-використання ядерної енергії полягає у забезпеченні безпеки людини, навколишнього природного середовища, ядерних установок та джерел іонізуючого випромінювання та передбачає: встановлення нормативних критеріїв і вимог, що визначають умови використання ядерної енергії (нормування); видачу документів дозвільного характеру на здійснення діяльності у сфері використання ядерної енергії (провадження дозвільної діяльності); здійснення державного нагляду за дотриманням законодавства, умов документів дозвільного характеру, норм, правил і стандартів з ядерної та радіаційної безпеки, вимог фізичного захисту ядерних установок, ядерних матеріалів, радіоактивних відходів, інших джерел іонізуючого випромйпрвання, обліку та контролю ядерних матеріалів та інших джерел іонізуючого випромінювання, включаючи примусові заходи (державний нагляд).

Відповідно до ст. 1, 3 Закону України "Про доступ до публічної інформації", публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Право на доступ до публічної інформації гарантується, зокрема, обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації.

Відповідно до положень ст. 5 Закону України "Про доступ до публічної інформації" одним із способів доступу до інформації є надання такої за запитами на інформацію.

Згідно з ст. 12, 19, ч. 1, ч. 4 ст. 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації" суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.

Запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Уразі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

Статтею 23 Закону України "Про доступ до публічної інформації" встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.

Запитувач має право оскаржити: 1) відмову в задоволенні запиту на інформацію; 2) відстрочку задоволення запиту на інформацію; 3) ненадання відповіді на запит на інформацію; 4) надання недостовірної або неповної інформації; 5) несвоєчасне надання інформації; 6) невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; 7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.

Як зазначалось судом, 09 червня 2021 року ОСОБА_1 надіслав на адресу Державної інспекції ядерного регулювання України запит до публічної інформації, у якому просив надати на його електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 в електронному вигляді скановані копії документів у яких відображено рішення Держатомрегулювання України щодо видачі, переоформлення та видачі дублікату ліцензії, внесення до неї змін, розпоряджень про усунення порушень умов ліцензії на право провадження діяльності у сфері використання ядерної енергії ТОВ НВП БЛАСДОЗ за період провадження діяльності з використання ядерної енергії з 2016 по 2020 роки(а.с.8)

Разом з тим, відповідачем надано до суду листа Державної інспекції ядерного регулювання України від 14.06.2021р. №36-13/01/9307, яким повідомлено позивача про те, що щодо запитів позивача від 09.06.2021 року ( від 09.06.2021р. вх. №№211із, 213із, 215із, 217 із, 218із), щодо надання, зокрема, скановані копії документів у яких відображено рішення Держатомрегулювання України щодо видачі, переоформлення та видачі дублікату ліцензії, внесення до неї змін, розпоряджень про усунення порушень умов ліцензії на право провадження діяльності у сфері використання ядерної енергії ТОВ НВП БЛАСДОЗ за період провадження діяльності з використання ядерної енергії з 2016 по 2020 роки, - запитувана інформація в Держатомрегулюванні відсутня, а значить не відображалась та не задокоментовувалась будь - якими засобами та на будь-яких носіях інформації.

Відповідно до скріншоту екрану електронної бази з інформацією про відправку листа, Державною інспекцією ядерного регулювання України лист від 14.06.2021р. №36-13/01/9307 відправлено ОСОБА_1 15.06.2021р.

Таким чином, Державною інспекцією ядерного регулювання України надано відповідь на запит ОСОБА_1 від 09.06.2021р. у строки визначені Законом України "Про доступ до публічної інформації" та у порядку зазначеному позивачем (на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 в електронному вигляді), чим належним чином виконано свій обов`язок щодо надання відповіді на інформаційний запит позивача, у зв`язку із чим підстави для визнання протиправної бездіяльності відповідача та зобов`язання вчинити певні дії відсутні.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 р.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 -відмовити.

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.О. Танцюра

.