Справа № 160/9402/21
Суддя: Рищенко Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2021-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 вересня 2021 року Справа № 160/9402/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рищенка А.Ю. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -
11.06.2021 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача - військова частина НОМЕР_1 щодо не здійснення нарахування та невиплати при звільненні з військової служби 24 грудня 2019 року ОСОБА_1 , колишньому військовослужбовцю військової частини НОМЕР_1 , учаснику бойових дій АТО/ООС, заборгованість суми з індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року, згідно Закону України Про індексацію грошових доходів населення та п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 з встановленням для обчислення індексації грошового забезпечення місяця підвищення тарифних ставок (окладів) - базового місяця - січень 2008 року;
- зобов`язати відповідача - військова частина НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму заборгованості з індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року, згідно Закону України Про індексацію грошових доходів населення та п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 з встановленням для обчислення індексації грошового забезпечення місяця підвищення тарифних ставок (окладів) базового місяця січень 2008 року;
- визнати протиправною бездіяльність відповідача - військова частина НОМЕР_1 щодо не здійснення нарахування та невиплати при звільненні з військової служби 24 грудня 2019 року ОСОБА_1 , колишньому військовослужбовцю військової частини НОМЕР_1 , учаснику бойових дій АТО/ООС, заборгованість суми з індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 01 січня 2019 року, згідно Закону України Про індексацію грошових доходів населення та п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 з встановленням для обчислення індексації грошового забезпечення місяця підвищення тарифних ставок (окладів) - базового місяця - березень 2018 року;
- зобов`язати відповідача - військова частина НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму заборгованості з індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 01 січня 2019 року, згідно Закону України Про індексацію грошових доходів населення та п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 з встановленням для обчислення індексації грошового забезпечення місяця підвищення тарифних ставок (окладів) базового місяця - березень 2018 року;
- визнати протиправною бездіяльність відповідача - військова частина НОМЕР_1 щодо неповного розрахунку складу місячного грошового забезпечення станом на грудень 2019 року ОСОБА_1 , колишньому військовослужбовцю військової частини НОМЕР_1 , у наслідок чого протиправно не були враховані до його складу додаткові щомісячні виплати - щомісячна премія в розмірі 35 %, та надбавка за особливості проходження військової служби у розмірі 65 %, та сума індексації грошового забезпечення, передбаченої Законом України Про індексацію грошових доходів населення, що призвело до недоплати коштів - ОСОБА_2 при Звільненні (ОГДЗ), передбаченої п. 2 ст. 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей у розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за повних 30 років календарної служби;
- зобов`язати відповідача - військова частина НОМЕР_1 провести новий перерахунок місячного грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на грудень 2019 року та включити до його складу, додаткові щомісячні виплати - щомісячна премія в розмірі 35 %, та надбавка за особливості проходження військової служби у розмірі 65 %, та суму індексації грошового забезпечення, передбаченої Законом України Про індексацію грошових доходів населення, і на підставі нового розрахунку здійснити доплату ОСОБА_1 суму заборгованості ОСОБА_2 при Звільненні (ОГДЗ), передбаченої п. 2 ст. 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей у розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за повних 30 років календарної служби;
- визнати протиправною бездіяльність відповідача - військова частина НОМЕР_1 щодо ненарахування та не виплати ОСОБА_1 при звільненні 24.12.2019 року суми ОСОБА_2 при Звільненні (ОГДЗ), згідно з вимогами п. 2 ст. 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей у розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за 2 (два) повних роки пільгової вислуги, яка розрахована відповідно до Підпункту а пункту 3 Постанови КМУ від 17.07.1992 № 393 та наказу МО України від 14.08.2014 № 530, якими передбачено, що зараховується один місяць служби за три місяці - час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції;
- зобов`язати відповідача - військова частина НОМЕР_1 провести нарахування та виплату ОСОБА_1 , яка не була виплачена при звільненні 24.12.2019 року, суми Одноразової Грошової Допомоги при Звільненні (ОГДЗ), згідно з вимогами п. 2 ст. 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей у розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за 2 (два) повних роки пільгової вислуги, яка розрахована відповідно до Підпункту а пункту 3 Постанови КМУ від 17.07.1992 № 393 та наказу МО України від 14.08.2014 № 530, якими передбачено, що зараховується один місяць служби за три місяці - час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що після звільнення у запас зі служби у Збройних силах України позивачу стало відомо про те, що відповідачем, станом на день прийняття наказу про виключення зі списків особового складу, всупереч вимогам Законів та нормативно-правових актів не здійснено повний належний розрахунок та не виплачено позивачу у повному обсязі всі обов`язкові для виплати кошти, що призвело до порушення його конституційних прав.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.06.2021 відкрито провадження у справі №160/9402/21 та призначено розгляд останньої за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Згідно положень ст. 262 КАС України, суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується копією паспорту серії НОМЕР_2 , має посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_3 .
Матеріалами справи підтверджено, що позивач у спірний період проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .
Наказом начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України від 09.12.2019 року № 645, полковника ОСОБА_1 звільнено у запас, з посади в Командуванні Сухопутних військ Збройних Сил України.
На підставі наказу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 24.12.2019 року № 246 (по стройовій частині) ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу, всіх видів забезпечення з подальшим зарахуванням на військовий облік.
Крім того, відповідно до зазначеного наказу, судом встановлено таке.
Відповідно до вимог телеграми Міністра оборони України від 28 грудня 2018 року №248/9240, виплатити премію в розмірі 35%, надбавку за особливості проходження військової служби у розмірі 65%» надбавку до посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень з відомостями та їх носіями в розмірі 15% по 24 грудня 2019 року.
Використав 41 день чергової відпустки за 2019 рік, грошову допомогу для оздоровлення отримав. Виплатити грошову компенсацію за невикористаний один день чергової відпустки за 2019 рік.
Виплатити грошову компенсацію за невикористані 14 днів щорічної додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015 рік, за 2016 рік, за 2017 рік, за 2018 рік та за 2019 рік.
Матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік отримав.
Грошову компенсацію за не отримане речове майно у зв`язку із звільненням з військової служби отримає згідно наказу командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по стройовій частині) від 13.12.2019 року № 239.
Припинити доступ до державної таємниці за формою 2, наданий наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 29.12.2017 року №250.
Станом на 24 грудня 2019 року вислуга років складає: календарна вислуга - 30 років 04 місяці 24 дні, пільгова вислуга - 02 роки 11 місяців 02 дні, загальна вислуга 33 роки 03 місяці» 26 днів.
Виплатити одноразову грошову допомогу по звільненню відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 за 30 календарних років.
Позивач, вважаючи, що за період з 2016 року по 2019 рік відповідачем протиправно не було здійснено нарахування та виплата грошового забезпечення в повному обсязі, звернувся з даним позовом до суду за захистом своїх прав.
Щодо вимог позивача про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення, суд зазначає про таке.
Преамбулою Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 №1282-XII (далі - Закон України №1282-XII) встановлено, що вказаний Закон визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.
У статті 1 Закону України №1282-XII визначено, що індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Відповідно до статті 2 Закону України №1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Згідно з частиною першою статті 4 Закону України №1282-XII індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Згідно з частиною першою статті 5 Закону України №1282-XII підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів.
Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України (частина друга статті 5 Закону України №1282-XII).
Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік (частина шоста статті 5 Закону України №1282-XII).
Відповідно до пункту 1-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 (далі - Порядок №1078) підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 06.02.2003 №491-IV «Про внесення змін до Закону України Про індексацію грошових доходів населення».
За змістом п. 4 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення), допомога по безробіттю та матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, що надаються залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії.
Частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає.
Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.
Пунктом 5 Порядку № 1078 визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.
Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.
До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.
Відповідно до пп.2 п. 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.
Суд звертає увагу на те, що правове регулювання виплати індексації визначає умови (якщо величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють повторне виникнення права на отримання індексації.
У рішенні від 15 жовтня 2013 року у справі № 9-рп/2013 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положення ч. 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України Конституційний Суд України зазначив про те, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Як складові належної працівникові заробітної плати ці кошти спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.
Як зазначив Верховний Суд у постановах від 19 червня 2019 року (справа № 825/1987/17), від 20 листопада 2019 року (справа № 620/1892/19), від 05 лютого 2020 року (справа № 825/565/17) індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а отже підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.
Отже, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. За відсутності затвердженого особливого порядку індексації грошового забезпечення військовослужбовців, нарахування індексації грошового забезпечення здійснюється у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку, а саме відповідно до Порядку № 1078.
На підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації, при цьому базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації слід вважати місяць підвищення грошового забезпечення за рахунок зростання його складових, які не мають разового характеру.
Суд зазначає, що згідно Порядку № 1078, місяць у якому підвищилося грошове забезпечення з урахуванням виплат, що входять до його складу (посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення), є базовим. У разі підвищення військовослужбовцю грошового забезпечення, для визначення базового місяця при проведенні індексації здійснюється порівняння суми підвищення грошового забезпечення та суми індексації, що нараховується в місяці збільшення грошового доходу. При проведенні такого порівняння береться грошове забезпечення до підвищення у розрахунку за повний відпрацьований місяць та величина приросту індексу споживчих цін, на який нараховується індексація. Якщо відбувається підвищення грошового забезпечення на суму меншу, ніж сума індексації, має бути здійснено підвищення грошового забезпечення та додано суму індексації, визначену з урахуванням суми підвищення грошового забезпечення.
Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі Постанова № 1294) грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Перелік одноразових додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил затверджено Додатком 25 до Постанови №1294.
Згідно з абзацом 5 пункту 5 Порядку №1078 у разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.
Отже, з набранням чинності Постановою № 1294 відбулись зміни розміру тарифних ставок (посадових окладів) відповідних категорій військовослужбовців.
Відповідно до роз`яснення Мінсоцполітики від 08 серпня 2017 року № 48/о/66-17 на запит ДФ Міноборони від 18 липня 2017 року № 248/3/9/1/863 зміна розміру доплат, надбавок та премій не впливає на початок обчислення індексації, якщо не підвищується посадовий оклад.
У роз`ясненні Мінсоцполітики від 18 квітня 2018 року № 28/о/66-18 вказано, що у разі зростання грошового забезпечення за рахунок інших його складових, без підвищення посадового окладу, сума індексації не зменшується на розмір підвищення грошового забезпечення.
Зі змісту роз`яснення Мінсоцполітики від 09 лютого 2005 року № 024-106 встановлено, що зміна розміру премії за рахунок фінансових можливостей підприємства не є підставою вважати місяць базовим, при розрахунку індексу для проведення індексації.
Таким чином, визначення базового місяця залежить тільки від зміни розміру тарифної ставки (посадового окладу), яка вперше відбулась у січні 2008 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка набрала чинності 01 січня 2008 року та втратила чинність 01 березня 2018 року.
Підвищення тарифних ставок (окладів) військовослужбовців за період з січня 2008 року по березень 2018 року, що є підставою для встановлення іншого базового місяця для проведення індексації не відбувалося.
Відтак, у спірний період з 01 січня 2016 по лютий 2018 саме січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення позивача.
У подальшому, після прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (набрала чинності 01 березня 2018 року), якою затверджено схему тарифних розрядів за основними типовими посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил, базовим місяцем для нарахування військовослужбовцям індексації грошового забезпечення став березень 2018 року.
Отже, у межах спірних відносин саме січень 2008 року та березень 2018 року є базовими місяцями для нарахування індексації грошового забезпечення позивача.
Докази нарахування та виплати позивачу сум індексації за період з 01 січня 2016 року по лютий 2018 року в матеріалах справи відсутні.
Відтак, суд доходить висновку, що у даному випадку ефективним способом захисту порушених прав, свобод чи інтересів позивача буде зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року, з урахуванням базового місяця індексації - січень 2008 року.
Крім того, суд вказує. що посилання представника відповідача на те, що за фондом грошового забезпечення військової частини видатки на виплату індексації грошового забезпечення не було передбачено, а тому її виплата не проводилась, суд враховує, що Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Кечко проти України" зауважував, що реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.
Суд зауважує, що обмежене фінансування жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у позивача права на нарахування індексації грошового забезпечення, що є предметом спору у даній справі.
При цьому, суд не бере до уваги доводи позивача щодо не нарахування та невиплати йому індексації грошового забезпечення за період з березня 2018 року по 01 січня 2019 року, оскільки згідно довідки-розрахунку виплаченої індексації ОСОБА_1 , останньому нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення за період з березня 2018 року по 01 січня 2019 року, із застосуванням базового місяця для нарахування індексації грошового забезпечення березень 2018 року, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог про проведення нового перерахунку місячного грошового забезпечення позивача станом на грудень 2019 року та включення до його складу, додаткових щомісячних виплат - щомісячної премії в розмірі 35 %, надбавки за особливості проходження військової служби у розмірі 65 % та суму індексації грошового забезпечення, суд зазначає про таке.
Частиною першою та другою статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" установлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Постановою Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" № 1294 (надалі Постанова № 1294) упорядковано структуру та умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та затверджено схеми посадових окладів і додаткових видів грошового забезпечення за категоріями військовослужбовців (пункт 3 цієї постанови).
Суд зауважує, що додаткові види грошового забезпечення, з яких сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, премій за підсумками року та підсумками півріччя відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія.
Позивач у своєму позові вказує, що до складу його грошового забезпечення не враховано додаткових щомісячних виплат - щомісячної премії в розмірі 35 %, надбавки за особливості проходження військової служби у розмірі 65 % та суму індексації грошового забезпечення.
Втім, суд не погоджується із такими доводами позивача, оскільки згідно грошового атестату (форма №2) серія ЗУ №314388 надбавка за особливості проходження військової служби у розмірі 65 % та щомісячна премія в розмірі 35 % визначені у складі грошового забезпечення ОСОБА_1 .
Крім того, згідно грошового атестату (форма №2) серія ЗУ №314388 ОСОБА_1 також визначено розмір та суму індексації грошового забезпечення станом на 24.12.2019 року.
Відтак, суд доходить висновку, що позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами того, що відповідачем не включено до складу грошового забезпечення щомісячних виплат - щомісячної премії в розмірі 35 %, надбавки за особливості проходження військової служби у розмірі 65 % та суму індексації грошового забезпечення, а тому, як наслідок, у суду відсутні підстави вважати, що розмір одноразової грошової допомоги, саме з зазначених вище позивачем підстав було обраховано невірно.
Щодо вимог позивача про проведення нарахування та виплати суми одноразової грошової допомоги при звільненні (ОГДЗ), згідно з вимогами п. 2 ст. 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей у розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за 2 (два) повних роки пільгової вислуги, яка розрахована відповідно до Підпункту а пункту 3 Постанови КМУ від 17.07.1992 № 393 та наказу МО України від 14.08.2014 № 530, якими передбачено, що зараховується один місяць служби за три місяці - час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції, суд зазначає про таке.
Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII від 20.12.1991 частинами 1, 2 статті 9 встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Відповідно до абз.1 ч. 2 ст. 15 Закону військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.
Постановою Кабінету Міністрів України №393 від 17.07.1992 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» пунктом 4 встановлено, що строкова військова служба зараховується до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, у календарному обчисленні, а в разі її проходження в умовах, визначених у пункті 3 цієї постанови, у віддалених і високогірних місцевостях або в інших умовах, які згідно із законодавством колишнього СРСР були підставою для зарахування до вислуги років для призначення пенсії на пільгових умовах, - у відповідному пільговому обчисленні.
Згідно з положеннями пункту 4.10.1 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України №425 від 20.05.2008 військовослужбовцям, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.
Судом встановлено, що з 24.12.2019 позивача було виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення у зв`язку з його звільненням.
Зі змісту наказу №246 від 24.12.2019 року видно, що вислуга років становить: календарна - 30 років 04 місяці 24 дні, пільгова 02 роки 11 місяців 02 дні, всього вислуга років становить: 33 роки 03 місяці 26 днів.
Суд зазначає, що ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не передбачає будь-яких обмежень щодо обчислення такої вислуги лише в календарних роках, а передбачає виплату одноразової грошової допомоги у разі звільнення за наявності вислуги 10 років і більше.
Із системного аналізу наведених правових норм вбачається, що поняття «календарна вислуга років» застосовується не для позначення необхідної для призначення допомоги вислуги років, а для визначення розміру грошової допомоги: «в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби».
При цьому, умовою набуття права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до частини другої статті 15 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» є наявність «вислуги 10 років і більше».
Таким чином, в частині другій статті 15 Законі України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відсутня пряма вказівка на те, що право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги виникає за наявності 10 і більше календарних років вислуги.
Означена правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 11.04.2018 року у справі №806/2104/17, та постанові від 24.11.2020 року по справі №822/3008/17.
Матеріалами справи встановлено, що, загальна вислуга років на час звільнення позивача становить 33 роки 03 місяці 26 днів, тобто умова про наявність 10 і більше років вислуги у даному випадку дотримана.
При цьому, судом також встановлено, що позивачу виплачено одноразову грошову допомогу за 30 календарних років, що підтверджується змістом наказу №246 від 24.12.2019 року.
Однак, враховуючи наведене вище, суд зазначає, що відповідачем на користь позивача не було здійснено виплату одноразової грошової допомоги ще за два повних роки служби.
Оскільки інші підстави неналежного розрахунку, крім недостатності років вислуги, у призначенні грошової допомоги відсутні, суд дійшов висновку, що позивач має право на таку виплату.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно з ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.
Щодо розподілу судових витрат суд зазначає, що позивача звільнено від сплати судового збору відповідно до вимог п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір.
Керуючись ст. ст. 241-246, 250 КАС України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність відповідача - військова частина щодо не здійснення нарахування та невиплати при звільненні з військової служби 24 грудня 2019 року ОСОБА_1 , колишньому військовослужбовцю військової частини НОМЕР_1 , учаснику бойових дій АТО/ООС, заборгованість суми з індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року, згідно Закону України Про індексацію грошових доходів населення та п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 з встановленням для обчислення індексації грошового забезпечення місяця підвищення тарифних ставок (окладів) - базового місяця - січень 2008 року.
Зобов`язати відповідача - військова частина НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму заборгованості з індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 року, згідно Закону України Про індексацію грошових доходів населення та п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 з встановленням для обчислення індексації грошового забезпечення місяця підвищення тарифних ставок (окладів) базового місяця січень 2008 року.
Визнати протиправною бездіяльність відповідача - військова частина НОМЕР_1 щодо ненарахування та не виплати ОСОБА_1 при звільненні 24.12.2019 року суми ОСОБА_2 при Звільненні (ОГДЗ), згідно з вимогами п. 2 ст. 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей у розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за 2 (два) повних роки служби.
Зобов`язати відповідача - військова частина НОМЕР_1 провести нарахування та виплату ОСОБА_1 , яка не була виплачена при звільненні 24.12.2019 року, суми Одноразової Грошової Допомоги при Звільненні (ОГДЗ), згідно з вимогами п. 2 ст. 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей у розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за 2 (два) повних роки служби.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А. Ю. Рищенко