Справа № 360/4390/21
Суддя: С.В. Борзаниця
Дата ухвалення: 2021-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

05 жовтня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/4390/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Борзаниця С.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Сєвєродонецької міської Військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області в особі Центру надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач 1), ОСОБА_2 (далі - позивач 2), в інтересах яких звернувся адвокат Фастовець Віталій Миколайович (далі - представник позивачів), до Сєвєродонецької міської Військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області в особі Центру надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку (далі - відповідач), відповідно до якої просить:

- визнати протиправною відмову Центру надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку Сєвєродонецької міської Військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області № 158-ЦНАП від 15.04.2021 у знятті з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , колишнього співвласника - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- зобов`язати Центр надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку Сєвєродонецької міської Військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області зняти з реєстраційного обліку місця проживання у житловому приміщенні - квартирі АДРЕСА_1 , її колишнього співвласника - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що 06.03.2012 між позивачем ОСОБА_1 як покупцем і ОСОБА_4 , яка діяла від свого імені та від імені ОСОБА_3 і ОСОБА_5 за довіреністю - як продавцем (відчужувачем), було укладено договір купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

20.07.2018 між позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір про визначення розміру часток нерухомого майна - квартири, що є спільною сумісною власністю, згідно якого за сторонами договору була закріплена рівність часток у володінні вищевказаною квартирою - по 1/2 частці за кожним.

На теперішній час, в належній позивачам квартирі, залишається зареєстрованим один з її колишніх співвласників - ОСОБА_3 , який довіреністю від 26 січня 2011 р., посвідченою віце-консулом Генерального консульства України в Барселоні Поярковою О.Л., надав згоду не тільки на продаж належної йому (на той час) частки у квартирі, а і на зняття його з реєстраційного обліку у квартирі АДРЕСА_1 .

15.04.2021 позивачі звернулися до Центру надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку Сєвєродонецької міської Військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області із заявою про зняття з реєстраційного обліку місця проживання у належній їм квартирі колишнього співвласника - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . До заяви були долучені копії документів, що підтверджують право власності позивачів на квартиру та копія довіреності ОСОБА_3 якою він підтверджував свою добровільну згоду не тільки на відчуження належної йому в квартирі частки а і на зняття його з реєстраційного обліку за вище згадуваною адресою.

Згідно з відповіді ЦНАП у м. Сєвєродонецьку № 158-ЦНАП від 15.04.2021 позивачам у задоволенні вищеназваної заяви було відмовлено.

Позивачі вважають відмову у знятті з реєстрації місця проживання колишнього співвласника протиправною та такою, що порушує права позивачів, поновлення яких можливе шляхом зобов`язання відповідача до вчинення певних дій.

25.08.2021 ухвалою суду позовна заява залишена без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

07.09.2021 відкрито провадження у справі, визначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідач правом надання відзиву у справі не скористався, у заяві від 07.09.2021 № 1176-ЦНАП зазначив, що додаткових пояснень у управління адміністративний послуг Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області немає (арк. спр. 39).

У судове засідання сторони не прибули, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності (арк. спр. 39, 41, 42, 43).

Згідно з частиною першою статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта (частина дев`ята статті 205 КАС України).

З огляду на положення статті 205 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 КАС України, суд встановив такі обставини справи.

Позивачі - ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) та ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) (арк. спр. 7-10) є співвласниками у спільній сумісній власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до договору про визначення розміру часток нерухомого майна - квартири, що є спільною сумісною власністю ППВ № 654716 (арк. спр. 14).

Вказані обставини підтверджуються також витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.07.2018 №№ 131649055, 131649177 (арк. спр. 16,17).

06.03.2012 між позивачем ОСОБА_1 як покупцем і ОСОБА_4 , яка діяла від свого імені та від імені ОСОБА_3 і ОСОБА_5 за довіреністю - як продавцем (відчужувачем), було укладено договір купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (арк. спр. 11-13).

15.04.2021 позивачі звернулися до Центру надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку Сєвєродонецької міської Військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області із заявою про зняття з реєстраційного обліку місця проживання у належній їм квартирі колишнього співвласника - ОСОБА_3 . До заяви були долучені копії документів, що підтверджують право власності позивачів на квартиру та копія довіреності ОСОБА_3 від 26 січня 2011 року, посвідченою віце-консулом Генерального консульства України в Барселоні Поярковою О.Л., якою він надав згоду у тому числі на зняття його з реєстраційного обліку у квартирі АДРЕСА_1 (арк. спр. 17,19).

Згідно з відповіді ЦНАП у м. Сєвєродонецьку № 158-ЦНАП від 15.04.2021 позивачам у задоволенні вищеназваної заяви було відмовлено. Свою відмову відповідач мотивував тим, що зняти зареєстрованих у житловому приміщенні осіб без їх згоди можливо лише на підставі рішення суду про визнання осіб такими, що втратили право на користування житлом, яке набрало законної сили (арк. спр. 20-21).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано позов і заперечення учасників справи, суд виходить з таких вимог чинного законодавства.

Питання реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб в Україні регулюються законами України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», «Про військовий обов`язок і військову службу», Правилами реєстрації місця проживання, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 № 207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру», а також Житловим Кодексом Української РСР, Цивільним і Сімейним кодексами України.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», правила здійснення реєстрації місця проживання, форми необхідних для цього документів, порядок передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 № 207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» (далі - Правила реєстрації місця проживання) встановлено, що ці Правила визначають механізм здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб в Україні, а також встановлюють форми необхідних для цього документів.

Перелік документів, які особа подає для зняття з реєстрації місця проживання та порядок проведення зняття з реєстрації місця проживання встановлено пунктами 26, 27 зазначених вище Правил реєстрації місця проживання.

Відповідно до пункту 26 Правил реєстрації місця проживання, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі:

заяви особи або її представника за формою згідно з додатком 11;

рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою;

свідоцтва про смерть;

повідомлення територіального органу або підрозділу ДМС із зазначенням відповідних реквізитів паспорта померлої особи або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення:

підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства (інформація територіального органу ДМС або територіального підрозділу ДМС, на території обслуговування якого зареєстровано місце проживання особи, про закінчення строку дії посвідки на тимчасове проживання або копія рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання чи скасування дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання в Україні);

підстав для проживання бездомної особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту (письмове повідомлення соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту);

підстав на право користування житловим приміщенням (закінчення строку дії договору оренди, найму, піднайму житлового приміщення, строку навчання в навчальному закладі (у разі реєстрації місця проживання в гуртожитку навчального закладу на час навчання), відчуження житла та інших визначених законодавством документів).

У разі подання заяви представником особи, крім зазначених документів, додатково подаються:

документ, що посвідчує особу представника;

документ, що підтверджує повноваження особи як представника, крім випадків, коли заява подається законними представниками малолітньої дитини - батьками (усиновлювачами). Зняття з реєстрації місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.

Відповідно до пункту 11 Правил реєстрації місця проживання, орган реєстрації відмовляє в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання, якщо: особа не подала необхідних документів або інформації;

у поданих документах містяться недостовірні відомості або подані документи є недійсними;

звернулася особа, яка не досягла 14 років.

Рішення про відмову в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання приймається в день звернення особи або її представника шляхом зазначення у заяві про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання підстав відмови. Зазначена заява повертається особі або її представнику.

Згідно з пунктом 27 Правил реєстрації місця проживання, працівник органу реєстрації або центру надання адміністративних послуг перевіряє належність документа, до якого вносяться відомості про місце проживання, особі, що його подала, його дійсність, правильність заповнення заяви про зняття з реєстрації місця проживання та наявність документів, необхідних для зняття з реєстрації місця проживання, про що зазначений працівник робить відповідний запис у цій заяві.

Працівник органу реєстрації у день звернення особи (її представника) або в день отримання документів від центру надання адміністративних послуг, представника спеціалізованої соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту, посадової особи виконавців послуг з управління (утримання) багатоквартирного будинку (гуртожитку), об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельного кооперативу, управителя багатоквартирного будинку:

приймає рішення про зняття з реєстрації або про відмову у знятті з реєстрації місця проживання особи;

вносить відомості про зняття з реєстрації місця проживання у документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Датою зняття з реєстрації місця проживання осіб, які подавали документи через центр надання адміністративних послуг, представника спеціалізованої соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту, посадову особу виконавців послуг з управління (утримання) багатоквартирного будинку (гуртожитку), об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельного кооперативу, управителя багатоквартирного будинку, є дата отримання органом реєстрації відповідних документів;

формує і вносить дані про зняття з реєстрації місця проживання особи до реєстру територіальної громади;

формує інформацію про зняття з реєстрації місця проживання особи для її передачі до Реєстру відповідно до Порядку;

оформляє і видає довідку про зняття з реєстрації місця проживання, форма якої наведена в додатку 16, дітям, які не досягай 16 років, та громадянам, які мають паспорт громадянина України у формі картки, а також вилучає раніше видану довідку про реєстрацію місця проживання для подальшого знищення;

повертає особі або її представнику, адміністратору центру надання адміністративних послуг, представнику спеціалізованої соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту або посадовій особі виконавців послуг з управління (утримання) багатоквартирного будинку (гуртожитку), об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельного кооперативу, управителю багатоквартирного будинку документ, до якого внесені відомості про зняття з реєстрації місця проживання, довідку про зняття з реєстрації місця проживання, а також документи, які подавалися.

Якщо зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі документів, зазначених в абзацах третьому, сьомому - дев`ятому пункту 26 цих Правил, без надання документа, до якого вносяться відомості про реєстрацію місця проживання, штамп зняття з реєстрації місця проживання особи проставляється в такому документі у разі звернення особи.

Таким чином, суд зазначає, що у разі зняття з реєстрації місця проживання особи на підставі, зокрема, документів, які свідчать про припинення права користування житловим приміщенням, відчуження житла та інших визначених законодавством документів, документ, до якого вносяться відомості про зняття з реєстрації місця проживання особи, не надається.

Матеріалами справи встановлено, що позивачі звернулись до відповідача із заявою про зняття з реєстраційного обліку місця проживання у належній їм квартирі колишнього співвласника - ОСОБА_3 , долучивши до заяви копії документів, що підтверджують право власності позивачів на квартиру та копію довіреності ОСОБА_3 від 26 січня 2011 року, посвідченою віце-консулом Генерального консульства України в Барселоні Поярковою О.Л., якою він надав згоду у тому числі на зняття його з реєстраційного обліку у квартирі АДРЕСА_1 .

З огляду на зазначене, суд вважає недоречними посилання відповідача на те, що ОСОБА_3 не надано згоди на зняття його з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

Суд зауважує, що між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (в особі його представника) було укладено правочин (договір купівлі-продажу квартири), згідно якого сторона продавця добровільно передала право власності на житло (право володіння, користування, розпорядження житлом) покупцю, відповідно добровільно відмовившись від будь-яких прав (в тому числі від права на користування шляхом проживання) стосовно предмету договору (квартири). Вказаний договір наразі не визнаний недійсним.

Враховуючи встановлені обставини, суд вказує, що позивачами надано всі необхідні документи, що необхідні для вирішення питання про зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_3 з адреси: АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про протиправність рішення відповідача та наявність підстав для задоволення позовних вимог.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

У відповідності до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачами сплачено судовий збір розмірі 908,00 грн згідно квитанцій від 17.08.2021 та від 01.09.2021 (арк. спр. 6,31), який підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд виходить з такого.

Згідно положень статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Аналіз положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 КАС України, яка не обмежує розмір таких витрат.

За змістом пункту 1 частини третьої статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (пункт 2 частини третьої статті 134 КАС України).

Частиною четвертою статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Суд звертає увагу на те, що зі змісту вказаних норм вбачається, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту вказаних норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії (постанова Верховного Суду від 13.12.2018 у справі № 816/2096/17).

Судом встановлено, що 16.04.2021 між позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (Сторони) та адвокатом Фастовцем Віталієм Миколайовичем було укладено договір про надання правової допомоги № 2 (арк. спр. 24-25).

Відповідно до п.п. 1.1 договору адвокат зобов`язується за завданням Клієнтів надавати правову допомогу із представництва інтересів Клієнта у спірних правовідносинах Клієнта з Центром надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку Сєвєродонецької міської Військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, а Клієнти зобов`язуються оплатити надання послуг та фактичні витрати адвоката, необхідні для виконання цього договору

Відповідно до пункту 3.2 договору, розмір гонорару визначений сторонами у фіксованій сумі 2500 грн.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.

Суд зауважує, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Такі документи повинні містити відомості, що безперечно свідчать про здійснення позивачем відповідних витрат, пов`язаних із розглядом в суді даної справи. Витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги, мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Суд зазначає, що документів свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку, позивачем не надано.

З огляду на вищевикладене в ході судового розгляду справи не було підтверджено понесення позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2500,00 грн, тому у суду відсутні підстави для відшкодування на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись статтями 9, 19, 139, 241, 244, 242 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Сєвєродонецької міської Військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області в особі Центру надання адміністративних послуг в м. Сєвєродонецьку (ідентифікаційний код 44083662, місцезнаходження: бульвар Дружби народів, буд. 32, м. Сєвєродонецьк, Луганська обл., 93404) про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Центру надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку Сєвєродонецької міської Військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області № 158-ЦНАП від 15.04.2021 у знятті з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , колишнього співвласника - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зобов`язати Центр надання адміністративних послуг у м. Сєвєродонецьку Сєвєродонецької міської Військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області зняти з реєстраційного обліку місця проживання у житловому приміщенні - квартирі АДРЕСА_1 , її колишнього співвласника - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Сєвєродонецької міської Військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області на користь ОСОБА_1 у сумі 908,00 (дев`ятсот вісім) грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Сєвєродонецької міської Військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області на користь ОСОБА_2 у сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Борзаниця