Справа № 807/2488/14
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2021-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2021 рокуЛьвівСправа № 807/2488/14 пров. № А/857/2940/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Довгої О.І. та Кузьмича С.М.,

з участю секретаря судового засідання - Омеляновської Л.В.,

а також сторін (їх представників):

від позивача не з`явився;

від відповідача - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Виноградівський агрокомплекс» на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 27.08.2014р. в адміністративній справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській обл. до Публічного акціонерного товариства «Виноградівський агрокомплекс» про стягнення заборгованості по невідшкодованих витратах на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах (суддя суду І інстанції: Ващилін Р.О.; час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 16 год. 00 хв. 27.08.2014р. м.Ужгород; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

23.07.2014р. (згідно з відтиском поштового штемпеля на конверті) позивач Управління Пенсійного фонду /ПФ/ України у Виноградівському районі Закарпатської обл. звернувся до суду із адміністративним позовом, у якому просив стягнути з відповідача Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ «Виноградівський агрокомплекс» на його користь заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до п.п.«б»-«з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», в розмірі 1708 грн. 71 коп., яка включає в себе заборгованість за період з 01.06.2014р. по 25.06.2014р. (а.с.2-4).

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 27.08.2014р. заявлений позов задоволено; стягнуто з відповідача ПАТ «Виноградівський агрокомплекс» на користь Управління ПФ України у Виноградівському районі Закарпатської обл. заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій в розмірі 1708 грн. 71 коп., яка включає в себе заборгованість за період з 01.06.2014р. по 25.06.2014р. (а.с.26-28).

Не погодившись із рішенням суду, його оскаржив відповідач ПАТ «Виноградівський агрокомплекс», який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до невірного вирішення спору, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.53-61).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що органами прокуратури на підставі результатів проведених перевірок сформовані висновки про те, що посадові особи пенсійного органу без достатніх правових підстав і належних документів провели призначення і нарахування пенсій працівникам підприємства ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Також протягом 1992-2007 років дослідження факторів виробничого середовища з метою атестації робочих місць за умовами праці у ПАТ «Виноградівський агрокомплекс» не проводилося.

Нарахування пільгової пенсії ОСОБА_5 за період з 01.06.2014р. по 25.06.2014р. в сумі 1708 грн. 71 коп. вважає незаконним, оскільки рішенням апеляційного суду Закарпатської обл. від 09.12.2010р. у справі № 22-5495-10 відмовлено у задоволенні позовних вимог про видачу уточнюючої довідки для підтвердження стажу тракториста-машиніста з 10.03.1983р. по 12.05.1993р.

Отже, за відсутності документального підтвердження роботи у шкідливих умовах праці правові підстави для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є відсутніми.

У зв`язку із реорганізацією Управління ПФ України у Виноградівському районі Закарпатської обл. судом апеляційної інстанції в порядку ст.52 КАС України допущено заміну позивача його правонаступником - Головним управління /ГУ/ ПФ України у Закарпатській обл.

Позивачем ГУ ПФ України у Закарпатській обл. скеровано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права, дотримався вимог процесуального закону, через що ухвалив законне і справедливе судове рішення (а.с.97-98).

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалося. Також в порядку ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду, відповідач ПАТ «Виноградівський агрокомплекс» перебуває на обліку в ГУ ПФ України в Закарпатській обл. та відповідно до вимог ст.1 Закону України «Про збір на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є платником збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а з 01.01.2004р. платником страхових внесків згідно ст.15 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який набув чинності з 01.01.2004р.

Заявлений позов стосується стягнення з відповідача суми фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до п.п.«б»-«з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (Список № 2), працівнику ПАТ «Виноградівський агрокомплекс» ОСОБА_5 за червень 2014 року на суму 1708 грн. 71 коп.

Відповідно до відомостей позивача станом на час розгляду справи судом першої інстанції заборгованість відповідача по невідшкодованих фактичних витратах на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, за спірний період по вказаному пенсіонеру склала 1708 грн. 71 коп.

При цьому, ОСОБА_5 призначено пенсію за віком на пільгових умовах з 01.12.2008р.; стаж роботи на даному підприємстві по Списку № 2 складає 20 років 10 днів, пенсію призначено відповідно до п.«в» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; частка плати вказаного підприємства становить 50,75 відсотків.

Наведена заборгованість стверджується Розрахунком суми боргу і Розрахунками фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій (а.с.5, 8).

Під час розгляду справи доказів сплати заборгованості по фактичних витратах на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до п.п.«б»-«з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суду відповідачем не надано.

За змістом п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через такі фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення». У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до ст.27 та з урахуванням норм ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

За правилами абз.4 пп.1 п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду України плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком № 1, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

В абзаці п`ятому цього ж підпункту зазначено, що виплата пенсій особам, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів «в» - «е» та «ж» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів Пенсійного фонду України, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого ст.26 цього Закону.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку про те, що витрати на виплату та доставку пенсій особам, які були зайняті на роботах за Списками №№ 1 і 2, покриваються підприємствами та організаціями.

Винятком із цього правила є лише порядок покриття витрат на виплату та доставку пенсій особам, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, оскільки за змістом абз.5 пп.1 п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсій таким особам здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів Пенсійного фонду України, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, то і витрати на виплату та доставку пільгових пенсій покриваються за рахунок Пенсійного фонду та Державного бюджету України відповідно.

Аналіз положень п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у контексті ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» дає підстави для висновку про те, що порядок за якого витрати на доставку пільгових пенсій покриваються до 1 січня 2005 року за рахунок коштів Пенсійного фонду України, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України, стосується лише витрат на виплату та доставку пенсій, призначених особам на підставі ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Також позивачем дотримані вимоги Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до ПФ України, затв. постановою правління ПФ України № 21-1 від 19.12.2003р. (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), оскільки пенсійний орган скеровував на адресу відповідача відповідні розрахунки фактичних витрат на виплату і доставку пенсій.

Приписами п.6 цієї Інструкції встановлено, що відшкодуванню підлягають витрати ПФ на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до ПФ зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах (пункт 6.7 Інструкції).

За правилами пункту 6.8 Інструкції відшкодування сум і фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, здійснюється підприємством на рахунки органу ПФ за місцем його реєстрації.

Скерований на адресу відповідача розрахунок-повідомлення складений за формою додатка 7, затвердженого п.6.4 зазначеної Інструкції, яка є нормативно-правовим актом в розумінні ст.117 Конституції України.

Вказаний розрахунок не оскаржувався відповідачем, що сторонами не заперечується.

Звідси, висновок суду першої інстанції про обов`язок відповідача відшкодувати пенсійному органу витрати на виплату та доставку пенсій, які призначені працівникам підприємства відповідно до п.п.«б»-«з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права.

Вирішуючи наведений спір та задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги підлягають до задоволення, оскільки матеріалами справи доведений факт призначення та виплати ОСОБА_5 пенсії за віком на пільгових умовах, місячний розмір фактичних витрат на виплату пенсії зазначеному пенсіонеру за червень 2014 року склав 1708 грн. 71 коп.

Також на адресу відповідача був скерований відповідний розрахунок сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій на суму 1708 грн. 71 коп.; на час розгляду справи наведена заборгованість зі сторони відповідача залишається непогашеною.

Із доводів апеляційної скарги слідує, що відповідач заперечує обов`язок відшкодувати пенсійному органу витрати на виплату та доставку пенсії, яка призначена працівнику підприємства ОСОБА_5 , оскільки вважає, що призначення спірної пенсії відбулося безпідставно, що стверджує додатково представленими доказами.

За таких обставин під час розгляду справи суд повинен перевірити підстави та періоди виникнення вказаної заборгованості, правильність обчислення суми боргу, наявність або відсутність платежів в рахунок погашення цієї суми (повного чи часткового), а також з`ясувати та зазначити у своєму рішенні, із яких сум складається цей борг та на підставі яких документів відповідач повинен його сплачувати.

При цьому, належить витребувати і дослідити зазначені документи, навівши в рішенні суму кожного платежу, граничний строк його сплати.

За відомостями пенсійного органу 14.12.2011р. Виноградівським районним судом Закарпатської обл. прийнято постанову по адміністративній справі № 2-а-4009/11 за позовом ОСОБА_5 до Управління ПФ України у Виноградівському районі Закарпатської обл. про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.

В цій же справі постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 03.12.2013р. апеляційну скаргу Управління ПФ України у Виноградівському районі Закарпатської обл. залишено без задоволення, а апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено частково. Постанову Виноградівського районного суду Закарпатської обл. від 14.12.2011р. у справі № 2а-4009/11/0703 скасовано в частині відмови у задоволенні позову та прийнято в цій частині нову постанову, якою позов задоволено. Зобов`язано Управління ПФ України у Виноградівському районі Закарпатської обл. призначити ОСОБА_5 з 10.12.2008р. пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п.«в» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а.с.101-103).

Згідно довідки № 44 від 08.12.2008р. про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, ОСОБА_5 працював повний робочий день за посадою тракториста-машиніста у ВАТ «Виноградівський агрокомплекс» за період з 19.03.1983р. по 31.12.1991р. (а.с.100).

Стаж роботи ОСОБА_5 на посаді тракториста-машиніста у ВАТ «Виноградівський агрокомплекс» підтверджується відповідними записами трудової книжки останнього (а.с.99).

Управлінням ПФ України у Виноградівському районі Закарпатської обл. в добровільному порядку виконано рішення судів в справі № 2-а-4009/11 та призначено ОСОБА_5 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п.«в» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», починаючи з 10.12.2008р.

Таким чином, ОСОБА_5 набув трудового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, правомірність призначення спірної пенсії останньому доводиться рішеннями судів.

Покликання апелянта стосовно безпідставного призначення пенсії працівникам підприємства ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 колегія суддів відхиляє, оскільки такі відношення до спірної ситуації не мають.

Стосовно рішення апеляційного суду Закарпатської обл. від 09.12.2010р. у цивільній справі № 22-5495-10, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 про видачу уточнюючої довідки для підтвердження стажу тракториста-машиніста з 10.03.1983р. по 12.05.1993р., колегія суддів підкреслює, що така відмова обґрунтована судом недоведеністю заявлених вимог (а.с.72-73).

У подальшому ОСОБА_6 оскаржив у порядку адміністративного судочинства дії пенсійного органу стосовно обчислення пільгового стажу (зарахування періоду роботи у ВАТ «Виноградівський агрокомплекс» з 19.03.1983р. по 12.05.1993р.) та призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Щодо необхідності врахування під час вирішення розглядуваного спору вказаного судового рішення у цивільній справі № 22-5495-10 колегія суддів виходить з того, що відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Водночас за ч.6 ст.78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Наведеними нормами КАС України встановлені преюдиційні обставини, тобто ті обставини, що встановлені в судовому рішенні, яке набрало законної сили. Зазначені преюдиційні обставини є підставами для звільнення від доказування.

Правове значення преюдиційних обставин, які передбачені ч.4 ст.78 КАС України, відрізняється від такого для обставин, що визначені частиною шостою цієї ж статті.

Так, звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні, передбачене ч.4 ст.78 КАС України, варто розуміти так, що учасники адміністративного процесу не зобов`язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені.

Отже, за змістом ч.4 ст.78 КАС України учасники адміністративного процесу звільнені від надання доказів на підтвердження обставин, які встановлені судом при розгляді іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи. Натомість такі учасники мають право посилатися на зміст судового рішення у відповідних справах, що набрало законної сили, в якому відповідні обставини зазначені як установлені.

Водночас передбачене ч.4 ст.78 КАС України звільнення від доказування не має абсолютного характеру і не може сприйматися судом як неможливість спростування під час судового розгляду обставин, які зазначені в іншому судовому рішенні.

Якщо суд дійде висновку про те, що обставини у справі, що розглядається, є інакшими, ніж установлені під час розгляду іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи, то справу належить вирішити відповідно до тих обставин, які встановлені безпосередньо судом, який розглядає справу.

Таким чином, адміністративний суд під час розгляду конкретної справи на підставі встановлених ним обставин (у тому числі з урахуванням преюдиційних обставин) повинен самостійно кваліфікувати поведінку особи і дійти власних висновків щодо правомірності такої поведінки з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.

Підтвердженням наведеного слугують приписи ч.7 ст.78 КАС України, згідно якої правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

За таких умов колегія суддів вважає, що встановлені рішенням апеляційного суду Закарпатської обл. від 09.12.2010р. у цивільній справі № 22-5495-10 обставини не мають преюдиційного значення для вирішення розглядуваного спору.

В частині доводів апелянта про відсутність проведення протягом 1992-2007 років дослідження факторів виробничого середовища з метою атестації робочих місць за умовами праці у ПАТ «Виноградівський агрокомплекс» колегія суддів висновується наявністю довідки № 44 від 08.12.2008р. про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, згідно якої ОСОБА_5 працював повний робочий день за посадою тракториста-машиніста у ВАТ «Виноградівський агрокомплекс» за період з 19.03.1983р. по 31.12.1991р.

Факт видачі такої довідки відповідачем не спростований, а її наявність підкреслює суперечливий характер доводів апелянта.

Отже, згідно дослідженого розрахунку загальна сума фактичних витрат на виплату та доставку пільгової пенсії, які підлягають до стягнення з відповідача за період червень 2014 року по пенсіонеру ОСОБА_5 становить 1708 грн. 81 коп.

Крім того, згідно вимог чинного законодавства відповідач зобов`язаний відшкодувати виключно суму, яка вказана пенсійним органом у розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій.

Отже, фактичні витрати на виплату та доставку пенсії наведеному пенсіонеру колишньому працівникам підприємства складають за Списком № 2 суму в розмірі 1708 грн. 81 коп.

Під час судового розгляду справи відповідачем не представлено будь-яких переконливих доказів щодо неправомірності та неправильності нарахування спірної суми заборгованості розмірі 1708 грн. 81 коп., також останнім не спростовано правильності нарахування розміру боргу.

Таким чином, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що відповідач як платник збору на обов`язкове державне пенсійне страхування та юридична особа, працівнику якої призначено пільгову пенсію, зобов`язаний сплатити пенсійному органу збір у визначеному відсотковому розмірі сум фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій його працівнику, тобто відшкодувати відповідачу фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій в сумі 1708 грн. 81 коп.

Колегія суддів відхиляє решта доводів апелянта, які наведені у поданій ним апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають; представлені позивачем докази є належними і допустимими, а відтак останні враховуються під час вирішення наведеного спору.

Із урахуванням наведеного, заявлений позов є підставним та обґрунтованим, а тому підлягає до задоволення.

Також в порядку ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги слід покласти на апелянта ПАТ «Виноградівський агрокомплекс».

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ч.3 ст.243, ст.310, ч.2 ст.313, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Виноградівський агрокомплекс» на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 27.08.2014р. в адміністративній справі 807/2488/14 залишити без задоволення, а вказане рішення суду без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Публічне акціонерне товариство «Виноградівський агрокомплекс».

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді О. І. Довга
С. М. Кузьмич
Дата складання повного тексту судового рішення: 06.10.2021р.