Справа № 580/4660/21
Суддя: М.А. Білоноженко
Дата ухвалення: 2021-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2021 року справа № 580/4660/21
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Білоноженко М.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства Оборони України про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

06.07.2021р. до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якій просив:

- визнати протиправним і скасувати рішення Міністерства Оборони України про відмову мені у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням позивачу з 15 березня 2021 року інвалідності 2 групи, внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, з урахуванням раніше виплачених сум страхування, оформлене протоколом засідання №64 від 22 квітня 2021 року комісії МОУ з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум;

- зобов`язати Міністерство оборони України нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням позивачу інвалідності війни 2 групи, внаслідок поранення і захворювань, пов`язаних з захистом Батьківщини, під час виконанням мною обов`язків військової служби, в розмірі 300 - кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності, відповідно до Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови КМУ від 25.12.2013 № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 11.12.2018р. позивачу первинно встановлено ІІІ групу інвалідності, внаслідок захворювання пов`язаного з захистом Батьківщини. 15.03.2021р., за наслідками повторного огляду, йому встановлено ІІ групу інвалідності з тієї ж причини.

Для реалізації прав передбачених ст. 16 ЗУ Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей позивач звернувся із заявою про призначення одноразової грошової допомоги, однак отримав відмову у зв`язку із тим, що зміна причин інвалідності відбулась у понад дворічний термін з первинного встановлення інвалідності. Позивач вважає вказану відмову протиправною, та зазначає, що стаття 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у редакції до 01 січня 2017 року не містила часових обмежень на виплату одноразової грошової допомоги у разі, якщо після призначення первинної групи інвалідності (меншого відсотку втрати працездатності) особі було встановлено вищу групу інвалідності (більшого відсотку втрати працездатності), зокрема після двох років з часу первинного встановлення інвалідності. Вказано, що у разі встановлення військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, більшого відсотка втрати працездатності або у разі встановлення групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, у них виникає право на отримання відповідної допомоги, яка виплачується їм з урахуванням виплаченої раніше суми обов`язкового особистого державного страхування або одноразової грошової допомоги.

Ухвалою суду від 29.07.2021р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі. Розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

13.08.2021р., Міністерством оборони України подано до суду відзив на позовну заяву, в якому представник просив суд у задоволенні позову відмовити. В обгрунтування позиції зазначено що відповідно до приписів ст. 16-3 вказаного Закону та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, виплата допомоги здійснюється за умови, якщо зміна групи інвалідності відбулася протягом двох років після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності. З огляду на те що, позивачу встановлено вище групу інвалідності у понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності, представник відповідача зазначив, що підстави для призначення грошової допомоги відсутні.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 22.04.2021р. №64, судом встановлено, що ОСОБА_1 (Черкаський ОТЦКСП), якого 08.06.2018р. звільнено з військової служби та 11.12.2018р. під час первинного огляду органами МСЕК визнано особою з інвалідністю ІІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини (довідка МСЕК серія 12 ААБ №130008 від 11.12.2018р.), а 15.03.2021р. під час повторного огляду органами МСЕК визнано особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок цієї ж причини (довідка МСЕК серія 12 ААБ № 777649 від 15.03.2021).

У вказаному рішення вказано, що згідно з абзацом другим пункту 4 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та пунктом 8 Порядку призначення і випати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013р. №975, у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад щорічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється. Зміна групи інвалідності заявника відбулася понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності.

Допомога у зв`язку з встановленням III групи інвалідності виплачена в сумі 440500 грн.

Позивач вважаючи відмову відповідача викладену в протоколі протиправною, звернувся за захистом своїх прав, із позовною заявою до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992р. №2232-ХІІ, виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991р. №2011-XII (далі - Закон №2011-XII), який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливих умов для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону №2011-XII, дія даного Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісті.

Частиною першою статті 16 Закону №2011-XII, визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Тобто, вищевказаний Закон пов`язує право на отримання одноразової допомоги з настанням певних обставин, а саме: у разі загибелі, у разі встановлення інвалідності, у разі встановлення ступеня втрати працездатності.

Відповідно до частини другої статті 16 Закону №2011- ХІІ встановлено вичерпний перелік підстав, за наявності яких призначається і виплачується одноразова грошова допомога, зокрема, відповідно до пункту 4, встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Разом з цим, відповідно до частини четвертої статті 16-3 цього Закону (в редакції Закону, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.

Окрім того, суд зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок №975).

Згідно з пунктом 8 Порядку №975, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

З огляду на викладене, чинним законодавством України передбачено право військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів на отримання одноразової грошової допомоги у випадку, серед іншого, встановлення під час повторного огляду згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищої групи інвалідності за умови, що встановлення вищої групи інвалідності відбулось протягом двох років після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності.

Як вбачається із спірного рішення, 11.12.2018р. під час первинного огляду органами МСЕК визнано особою з інвалідністю ІІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини (довідка МСЕК серія 12 ААБ №130008 від 11.12.2018р.), а 15.03.2021р. під час повторного огляду органами МСЕК визнано особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок цієї ж причини (довідка МСЕК серія 12 ААБ № 777649 від 15.03.2021).

Отже, судом вбачається, що позивачу встановлено вищу групу (ІІ) інвалідності у понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності.

При розгляді даної справи судом враховано правові висновку Верховного Суду викладеного в постанові від 24.03.2021р. у справі №826/6671/16, згідно яких:

(1) право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі у зв`язку із встановленням військовослужбовцю під час повторного огляду вищої групи інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності визначається за законодавством, що діє на день повторного огляду;

(2) передбачені пунктом 4 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» обмеження права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі дворічним строком після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності застосовуються починаючи з 01.01.2014;

(3) зазначений дворічний строк обчислюється з дня первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, незалежно від дати, коли їх встановлено вперше (до 01.01.2014 чи після).

Верховний Суд, у вказаній справі вказав на відсутність у позивача права на отримання спірної одноразової грошової допомоги, оскільки встановлення другої групи інвалідності відбулось понад дворічний строк, передбачений частиною четвертою статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Таким чином, оскільки законодавство допускає можливість виплати грошової допомоги у разі встановленні вищої групи інвалідності, однак право на отримання такої допомоги обмежено дворічним строком з моменту первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, суд відхиляє доводи позивача, що він набув відповідне право, оскільки встановлення другої групи інвалідності (15.03.2021р.) відбулось у понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності (11.12.2018р.).

За таких обставин, оскільки встановлення вищої групи інвалідності відбулось після спливу встановленого пунктом 4 статті 163 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та пункту 8 Порядку №975, строку, суд вважає що рішення відповідача щодо відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги позивачу є правомірним, в зв`язку з чим суд доходить висновку про необгрунтованість позовних вимог, в зв`язку із чим в задоволенні позову належить відмовити.

У відповідності до положень ст. 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат, зі сплати судового збору відсутні.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 77, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 КАС України через суд першої інстанції до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.А. Білоноженко