Справа № 295/12068/21
Суддя: Лєдньов Д. М.
Дата ухвалення: 2021-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2021 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Лєдньов Д.М. розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирські області, інспектора взводу 2 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирські області Лось Валентина Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому, вказуючи на протиправність дій інспектора поліції під час прийняття рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 31.08.2021 року серії ДП18 № 487427, якою його визнано винним у скоєнні правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122, ст.125 КУпАП, як порушення правил користування зовнішніми світловими приладами.

За змістом оскаржуваної постанови позивач 31.08.2021 року керував автомобілем марки «БМВ», н.з. НОМЕР_1 , по вул. Параджанова у м.Житомирі, з увімкненими протитуманними фарами в той час, коли умови недостатньої видимості не настали; після зупинки працівником поліції не увімкнув аварійну світлову сигналізацію.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що порушень правил дорожнього руху не допустив, здійснював рух транспортним засобом з вимкненими зовнішніми оствітлювальними приладами, після зупинки включив аварійну сигналізацію.

Позивач зауважує на нормативному врегулюванні питань користування світловим приладами, визначеними, зокрема, п.п. 19.1. 19.5 Правил дорожнього руху, та звертає увагу, що положення ч.2 ст.122 КУпАП, у вчиненні якої визнано винним позивача, не виявляють обмежень у користуванні протитуманними фарами у денний час доби.

На думку сторони, працівником поліції не зібрано належних і достатніх доказів на підтвердження виникнення події адміністративного правопорушення, прийнята постанова за таких умов не відповідає приписам ст.ст. 283, 284 КУпАП.

Ухвалою суду від 15.09.2021 року по справі відкрите спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) учасників.

Департаментом патрульної поліції як центральним органом в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху надано відзив, де вказано на порушенні позивачем вимог п.п. 19.5, 19.1., 9.9Б Правил дорожнього руху під час керування транспортним засобом та відповідність дій інспектора Управління патрульної поліції вимогам законодавства під час винесення постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення.

Зазначено, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом БМВ, н.з. НОМЕР_1 , 31.08.2021 року о 18-30 год. в м. Житомирі по вул. Параджанова, 87 рухався з увімкненими протитуманними фарами, в той час коли умови недостатньої видимості не настали. Після зупинки працівниками поліції водій не ввімкнув світлову аварійну сигналізацію.

У відзиві надано як необхідне, за власною думкою представника Департаменту патрульної поліції, системне тлумачення розділу 19 Правил дорожнього руху та п.1.10 таких правил та наведено висновок про те, що дозвіл на ввімкнення протитуманних фар замість або разом з ближнім світлом фар надається тільки в умовах недостатньої видимості, що є відмінним від поняття «темна пора доби».

За твердженням представника, відсутність будь-яких порушень закону під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та прийняття оскаржуваної постанови доводиться відеозаписом подій.

Сторона звертає увагу на безпідставності заявлених вимог в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та просить відмовити у задоволенні позову.

Судом встановлено наступні обставини.

За змістом постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 31.08.2021 року серії ДП18 № 487427, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом БМВ, н.з. НОМЕР_1 , 31.08.2021 року о 18-30 год. в м. Житомирі по вул. Параджанова, 87, рухався з увімкненими протитуманними фарами, в той час коли умови недостатньої видимості не настали, чим порушив п. 19.5 та 19.1 ПДР; після зупинки працівниками поліції водій не ввімкнув світлову аварійну сигналізацію, чим порушив вимоги п.9.9Б ПДР.

Позивача визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ст. 125 КУпАП.

Положеннями ч.2 ст. 122 КУпАП передбачено настання відповідальності в разі порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами.

Відповідно до п.19.1 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі ПДР), у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої: на всіх механічних транспортних засобах - фари ближнього (дальнього) світла; на мопедах (велосипедах) і гужових возах (санях) - фари або ліхтарі; на причепах та транспортних засобах, що буксируються, - габаритні ліхтарі.

Згідно з п.19.5 ПДР протитуманні фари можна використовувати в умовах недостатньої видимості як окремо, так і з ближнім або дальнім світлом фар, а в темну пору доби на неосвітлених ділянках доріг - лише разом з ближнім або дальнім світлом фар.

За змістом п.1.10 ПДР недостатня видимість - видимість дороги в напрямку руху менше 300 м. у сутінках, в умовах туману, дощу, снігопаду тощо.

Здійснюючи системний аналіз правил, вимог і термінів, наведених у Правилах дорожнього руху, суд приходить до висновку про надання законодавцем виокремленого та більш прискіпливого значення умовам застосування зовнішніх освітлювальних приладів у вигляді протитуманних фар.

Так, зокрема, Правила дорожнього руху вказують на необхідність увімкнення на всіх механічних транспортних засобах фар ближнього (дальнього) світла в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги.

Термін недостатньої видимості, як зазначалось вище, є регламентованим п.1.10 ПДР.

Відповідно до п.9.8 ПДР під час руху механічних транспортних засобів у світлу пору доби з метою позначення транспортного засобу, що рухається, ближнє світло фар повинно бути увімкнене: у колоні; на маршрутних транспортних засобах, що рухаються по смузі, позначеній дорожнім знаком 5.8, назустріч загальному потоку транспортних засобів; на автобусах (мікроавтобусах), що здійснюють перевезення організованих груп дітей; на великовагових, великогабаритних транспортних засобах, сільськогосподарській техніці, ширина якої перевищує 2,6 м, та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів; на транспортному засобі, що буксирує; у тунелях.

Викладене зауваження про необхідність застосування зовнішніх освітлювальних приладів у вигляді ближнього світла фар за наведених умов направлене на додаткове підвищення безпеки дорожнього руху при підвищеному рівні ймовірної загрози учасникам дорожнього руху.

При цьому, пункт 9.8.ПДР надає можливість в умовах недостатньої видимості на механічних транспортних засобах ввімкнути дальнє світло фар або додатково протитуманні фари за умови, що це не буде засліплювати інших водіїв.

За таких критеріїв, коли режим використання освітлювальних приладів може призвести до підвищення рівня небезпеки відносно інших учасників дорожнього руху, застосований в п. 19.5 ПДР вираз «протитуманні фари можна використовувати» слід розуміти як «лише в таких умовах», а не як «можна за вибором» з наслідковим «так» або «ні».

Вказане свідчить про необхідність «прив`язки» активних дій водія у вигляді ввімкнення протитуманних фар із зовнішніми обставинами дорожнього руху, що полягають у виникненні умов недостатньої видимості.

Саме такі умови дозволяють ввімкнути протитуманні фари як спеціальний зовнішній освітлювальний прилад, що використовується при тумані, дощу, інше.

Вирішуючи питання щодо можливості задоволення позовних вимог, суд звертає увагу на такому.

За положеннями ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд зауважує, що обов`язок доведення обставин в спорі, пов`язаному з прийняттям суб`єктом владних повноважень владних рішень, хоча і не перекладається в абсолютному значенні саме на такого суб`єкта, залишаючи необхідність доведення скаржником певних відомостей на пропорційному та необхідно достатньому рівні, в більшому ступені повинен обтяжувати повноважну особу в разі та з огляду на спрощений доступ до доказів, в тому числі можливого відеозапису подій.

Слід зазначити, що позивачем не визнається обставина вчинення правопорушення, сторона вказує на відсутність порушень правил використання зовнішніми освітлювальними приладами.

Згідно з ч. 4 ст. 77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Положеннями ст. 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідачем не надано доказів на підтвердження подій адміністративних правопорушень, зазначена у відзиві інформація не підкріплена змістовними за рівнем підтвердження даними.

За змістом ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Приймаючи до уваги ту обставину, що позивач оскаржує прийняте відповідачем рішення, що виражене у фірмі винесеної постанови у справі про адміністративне правопорушення, при цьому відповідачем не надано достатньо доказів, які підтверджують правомірність такого рішення в розрізі заявлених на з`ясування позивачем обставин, суд, керуючись принципом необхідності доведення з боку відповідача, вважає позовні вимоги в частині скасування постанови та закриття провадження у справі обґрунтованими.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи вищенаведене, поданий позов в частині скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження по справі підлягає до задоволення.

Підлягає до стягнення з Управління патрульної поліції в Житомирські області на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 908,00 грн.

Вимога про відшкодування витрат на правничу допомогу до задоволення не підлягає, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження понесення даного виду витрат.

Керуючись ст. ст. 77, 90, 241-256, 271, 286 КАС України, ст. ст. 122, 125, 247, 251, 258, 283, 284 КУпАП, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення від 31.08.2021 року серії ДП18 № 487427 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 скасувати, провадження у справі закрити.

Стягнути з Управління патрульної поліції в Житомирські області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 908,00 грн.

У задоволені вимог про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: Д.М.Лєдньов