Справа № 420/13345/21
Суддя: Глуханчук О.В.
Дата ухвалення: 2021-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Глуханчука О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «РЕЙ ВЕЙ ГРУП» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

29 липня 2021 року до суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «РЕЙ ВЕЙ ГРУП» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказу №4846-п від 13 липня 2021 року «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «РЕЙ ВЕЙ ГРУП» (код 43164 991)».

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що Головним управлінням ДПС в Одеській області видано наказ на проведення фактичної перевірки, проте, на думку товариства він є протиправним з огляду на те, що в ньому не зазначено підстав для проведення такої перевірки, а вказано лише норму Податкового кодексу України. Також вказує, що у спірному наказі визначений перевіряємий період з 01.01.2020 по дату закінчення фактичної перевірки, проте, період з 01.01.2020 по 29.09.2020 вже перевірявся відповідно до наказу №4743 від 29.09.2020.

Ухвалою суду від 03 серпня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду; відкрито провадження у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «РЕЙ ВЕЙ ГРУП» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказу; ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

19 серпня 2021 року від Головного управління ДПС в Одеській області до суду надійшов відзив на позовну заяву (вх.№45662/21) у якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує та вказує, що окремі дефекти оформлення наказу про призначення податкової перевірки не повинні розглядатися як підстава для визнання такого наказу протиправним. Зазначає, що зі спірного наказу видається за можливе ідентифікувати передбачену законодавством фактичну підставу для призначення перевірки.

Відповідач вказує, що на підставі спірного наказу №4846-п від 13.07.2021 проведено фактичну перевірку ТОВ «РЕЙ ВЕЙ ГРУП» за адресою провадження господарської діяльності, тобто цей наказ реалізований.

20 серпня 2021 року від ТОВ «РЕЙ ВЕЙ ГРУП» до суду надійшла відповідь на відзив (вх.№ЕП/22481/21) у якій позивач зазначає, що підставою для прийняття спірного наказу була доповідна записка, яка не містить конкретних порушень ТОВ «РЕЙ ВЕЙ ГРУП» вимог законодавства та не є належним доказом, отже, підстави для проведення перевірки у відповідача були відсутні.

Інші заяви по суті справи учасниками справи також не надавались, додаткові докази не надходили.

З урахуванням вищенаведеного, суд вирішує справу за наявними у ній матеріалами в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження в межах строку, визначеного ст. 258 КАС України.

Розглянувши подані сторонами заяви по суті справи і докази на їх обґрунтування, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, судом встановлено наступне.

12.07.2021 року начальник управління контролю за підакцизними товарами звернувся до заступника начальника Головного управління ДПС в Одеській області з доповідною запискою (а.с.32-33) у якій зазначав, що відповідно до даних АІС «Архів електронної звітності» ТОВ «РЕЙ ВЕЙ ГРУП» (код 43164991) протягом 2020, січень-червень 2021 отримано 216968,9 літрів дизельного палива на загальну суму 3788926 грн., подальша реалізація пального відсутня, та, з метою здійснення контролю за діяльністю платників податків в частині дотримання вимог чинного законодавства, яке регулює обіг підакцизних товарів, умов ліцензування, дослідження напрямків використання пального, просив надати дозвіл на проведення фактичної перевірки ТОВ «РЕЙ ВЕЙ ГРУП» (код 43164991) за податковою адресою та адресою провадження господарської діяльності.

Головним управлінням ДПС в Одеській області прийнято наказ №4846-п від 13.07.2021 «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «РЕЙ ВЕЙ ГРУП» (код 43164991)» (а.с.11-12), відповідно до якого на підставі п.п.19-1.1.4 п.19-1.1 ст.19-1, п.п.19-1.1.14 п.19-1.1 ст.19-1, ст.20, п.п.80.2.5 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України, наказано: «Провести за участю головного державного ревізора-інспектора відділу контролю за виробництвом та обігом пального управління контролю за підакцизними товарами Головного управління ДПС в Одеській області Чичоти Андрія Теодоровича, головного державного ревізора-інспектора відділу контролю за виробництвом та обігом пального управління контролю за підакцизними товарами Головного управління ДПС в Одеській області Новіцького Олега Олександровича, головного державного ревізора-інспектора відділу контролю за виробництвом та обігом пального управління контролю за підакцизними товарами Головного управління ДПС в Одеській області Алаликіна Сергія Ігоровича, головного державного ревізора-інспектора відділу контролю за виробництвом та обігом пального управління контролю за підакцизними товарами Головного управління ДПС в Одеській області Худика Валерія Романовича, головного державного ревізора-інспектора відділу контролю за виробництвом та обігом пального управління контролю за підакцизними товарами Головного управління ДПС в Одеській області Полоротової Ірини Анатоліївни, головного державного ревізора-інспектора відділу контролю за виробництвом та обігом пального управління контролю за підакцизними товарами Головного управління ДПС в Одеській області Матвійчука Олександра Васильовича, фактичну перевірку ТОВ «РЕЙ ВЕЙ ГРУП» (код 43164991) за податковою адресою: м.Одеса, Малиновський район, вул.Космонавтів, буд.32 за адресою провадження господарської діяльності: м.Одеса, Малиновський район, вул.Космонавтів, буд.36, з 14.07.2021 року тривалістю 10 діб, перевіряємий період з 01.01.2020 року по дату закінчення фактичної перевірки, з метою здійснення контролю дотримання вимог діючого законодавства у сфері обігу підакцизних товарів, ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, наявності ліцензій, свідоцтв».

Головним управління ДПС в Одеській області 13.07.2021 видані направлення на проведення фактичної перевірки ТОВ «РЕЙ ВЕЙ ГРУП» з 14.07.2021 тривалістю 10 діб (а.с.34-35), з яких вбачається, що директору ТОВ «РЕЙ ВЕЙ ГРУП» пред`явлені зазначені направлення та вручено копію наказу №4846-п від 13.07.2021.

Матеріали справи містять наказ Головного управління ДПС в Одеській області №4743 від 29.09.2020 «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «РЕЙ ВЕЙ ГРУП» (код 43164991)» (а.с.13), яким, з метою здійснення контролю дотримання вимог діючого законодавства у сфері обігу підакцизних товарів, порядком здійснення готівкових розрахунків, ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, наявності ліцензій, свідоцтв, наказано посадовим особам Головного управління ДПС в Одеській області провести з 30.09.2020 фактичну перевірку ТОВ «РЕЙ ВЕЙ ГРУП» (код 43164991), перевіряємий період з 01.01.2020 року по дату закінчення фактичної перевірки.

Також, матеріали справи містять рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15.02.2021 по справі №420/14033/20 (а.с.14-17), з описової частини якого вбачається, що на підставі наказу Головного управління ДПС в Одеській області №4743 від 29.09.2020, проведено фактичну перевірку з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами та пального на підприємстві ТОВ «РЕЙ ВЕЙ ГРУП» (), за результатами якої складено Акт № 2040/15-32-09-04/43164991 від 12.10.2020.

Вважаючи спірний наказ Головного управління ДПС в Одеській області №4846-п від 13.07.2021 «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «РЕЙ ВЕЙ ГРУП» (код 43164991)» протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини, надаючи юридичну кваліфікацію встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 62 Податкового кодексу України податковий контроль здійснюється шляхом: ведення обліку платників податків; інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності органів державної податкової служби; перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Так, згідно пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі, після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення

Відповідно до п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Порядок проведення фактичної перевірки визначений статтею 80 Податкового кодексу України, підстави проведення якої перелічені пунктом 80.2 цієї статті.

Згідно з п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки.

Відповідно до пункту 80.5 статті 80 Податкового кодексу України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення документальних виїзних та фактичних перевірок встановлено статтею 81 Податкового кодексу України.

За правилами п.81.1 ст.81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Відповідно до п.81.2 ст.81 Податкового кодексу України у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.

Посадова (службова) особа платника податків (його представник або особа, яка фактично проводить розрахункові операції) має право надати свої письмові пояснення до складеного контролюючим органом акта.

У разі відмови платника податків та/або його посадових (службових) осіб (представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) підписати акт, що засвідчує факт відмови у допуску до проведення перевірки, посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт відмови в отриманні акта та/або наданні письмових пояснень до нього.

При цьому, судом не встановлено, що акт відмови платника податку у допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки складався, більш того, у відзиві на позовну заяву відповідачем зазначено, а позивачем не спростовано, що на підставі наказу №4846-п від 13.07.2021 проведено фактичну перевірку ТОВ «РЕЙ ВЕЙ ГРУП» (код 43164991) за адресою провадження господарської діяльності: м.Одеса, Малиновський район, вул.Космонавтів, буд.36.

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, судом не встановлено, що фактично не відбувся допуск працівників Головного управління ДПС в Одеській області до проведення фактичної перевірки ТОВ «РЕЙ ВЕЙ ГРУП» на підставі наказу №4846-п від 13.07.2021.

Суд підкреслює, що встановлення вказаної обставини є визначальною при вирішенні даної справи.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За усталеною практикою Верховного Суду, після проведення перевірки (реалізації наказу як акта індивідуальної дії) права платника податків можуть порушувати лише наслідки проведення відповідної перевірки, зокрема, у вигляді прийнятих індивідуальних актів (податкові повідомлення-рішення або інші рішення). Відповідно, предметом оскарження в суді можуть бути саме рішення суб`єкта владних повноважень як такі, що дійсно впливають на обсяг прав, свобод та інтересів позивача.

Звернення до суду одного і того ж самого платника податків до того самого контролюючого органу з окремими самостійними позовами: 1) про скасування наказу; 2) про визнання протиправними дій; 3) про скасування податкового повідомлення-рішення, лише породжує кількість позовів і судових рішень, проте, виключно судове рішення у справі, в якій предметом оскарження було податкове повідомлення-рішення, дійсно вирішує спір, що виник між сторонами.

При вирішення даного адміністративного спору суд керується правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 вересня 2021 року по справі № 816/228/17, згідно якої, у разі якщо контролюючий орган був допущений до проведення перевірки на підставі наказу про її проведення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження не є належним та ефективним способом захисту права платника податків, оскільки скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права. Неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. При цьому підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.

У постанові Верховного Суду від 21 лютого 2020 року у справі № 826/17123/18 та від 03.02.2021 у справі №823/2530/18, відповідно до якого незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства. Отже, у разі якщо контролюючим органом була проведена перевірка на підставі наказу про її проведення і за наслідками такої перевірки прийнято податкові повідомлення-рішення чи інші рішення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження після допуску платником податків посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки не є належним способом захисту права платника податків, оскільки наступне скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права. Належним способом захисту порушеного права платника податків у такому випадку є саме оскарження рішення, прийнятого за результатами перевірки.

Таким чином, суд вважає, що скасування спірного наказу за вказаних обставин не може призвести до відновлення порушених прав товариства, оскільки права останнього порушують лише наслідки проведення такої перевірки, а дотримання контролюючим органом процедури проведення перевірки входять до предмету доказування для цілей вирішення спору щодо оскарження рішення, прийнятого за результатами перевірки.

Що стосується доводів позивача стосовно відсутності підстав для проведення фактичної перевірки.

Як встановлено судом з матеріалів справи, фактична перевірка ТОВ «РЕЙ ВЕЙ ГРУП» призначена наказом Головного управління ДПС в Одеській області №4846-п від 13 липня 2021 року «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «РЕЙ ВЕЙ ГРУП» з метою здійснення контролю дотримання вимог діючого законодавства у сфері обігу підакцизних товарів, ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, наявності ліцензій, свідоцтв, на підставі пп. 19-1.1.4, пп. 19-1.1.14 п. 19-1 ст. 19-1, ст. 20, пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України.

За приписами пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється контролюючим органом, зокрема на реалізацію функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

Так, відповідно до ст. 19-1 ст. 19 Податкового кодексу України, контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу:

19-1.1.4. здійснюють контроль, зокрема за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, наявністю торгових патентів;

19-1.1.14. здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері.

З огляду на вищевказане правове регулювання, судом відхиляються твердження позивача стосовно відсутності правових підстав для проведення фактичної перевірки ТОВ «РЕЙ ВЕЙ ГРУП».

За змістом ч.3 ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений в цій статті.

Стосовно «порушеного права», за захистом якого особа може звертатися до суду, то за змістом Рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004 це поняття, яке вживається в низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». Стосовно поняття «охоронюваний законом інтерес» у тому ж Рішенні Конституційного Суду України вказано, що воно означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Отже, гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п.53 рішення від 08 квітня 2010 року у справі «Меньшакова проти України» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням. У випадку, коли доступ особи до суду обмежується або законом, або фактично таке обмеження не суперечить п. 1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використовуваними засобами та метою, яка має бути досягнута (див. рішення ЄСПЛ від 28 травня 1985 року у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom), п. 57, Series A, № 93).

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на зазначене, оцінюючи докази, які є у справі, в їх сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, оскільки відповідач суб`єкт владних повноважень довів, що діяв у межах спірних правовідносин на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене у сукупності, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог ТОВ «РЕЙ ВЕЙ ГРУП» слід відмовити.

У зв`язку з відмовою у задоволенні адміністративного позову, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 5-9, 72, 74-77, 90, 139, 242-246, 255, 262, 291, 295, 297 КАС України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «РЕЙ ВЕЙ ГРУП» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказу №4846-п від 13 липня 2021 року «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «РЕЙ ВЕЙ ГРУП» (код 43164 991) відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасники справи:

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «РЕЙ ВЕЙ ГРУП» (вул. Космонавтів, 32, м. Одеса, 65078; ).

Відповідач: Головне управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044; код ЄДРПОУ ВП 44069166).

Суддя О.В. Глуханчук

.