Справа № 120/7915/21-а
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2021-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

05 жовтня 2021 р. Справа № 120/7915/21-а

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Альчук М.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління державної міграційної служби України у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування рішень,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління державної міграційної служби України про визнання протиправними та скасування рішень про заборону в`їзду в Україну та скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні.

Позовні вимоги обгрунтовані протиправністю вказаних рішень з підстав не вручення позивачу рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні та неповнотою перевірки відповідачем обставин обгрунтованості звернення суб`єкта ініціювання.

Відповідно до ухвали про відкриття провадження у справі від 23.07.2021 року її розгляд здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання. Даною ухвалою також встановлені строки для подання документів по справі.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому представник заперечує щодо позиції позивача в частині не направлення рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні. Щодо наявності повноважень ініціювання питання про прийняття рішення про заборону в`їзду в Україну представник відповідача зазначив, що прийняття рішення регулюється законом, тому ними вжито всіх заходів стосовно перевірки інформації обгрунтованого звернення суб`єкта ініціювання.

Представником позивача подано відповідь на відзив, в якій останній, спростовуючи аргументи наведені у відзиві, просив задовольнити заявлений позов у повному обсязі. Крім того, представником позивача подано до суду пояснення щодо надання професійної правничої допомоги.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що ОСОБА_1 є іноземцем, який прибув на територію України з метою навчання в Національному медичному університеті імені М.І. Пирогова та зареєстрований на час навчання за адресою АДРЕСА_1 . E зв`язку з чим 16.10.2018 року отримав посвідку на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_1 , терміном дії до 01.08.2023 року.

Листом від 31.05.2021 року за № 22561/41/21/01-2021 до Державної міграційної служби України у Вінницькій області від Департаменту патрульної поліції Управління поліції у Вінницькій області надійшло обґрунтоване звернення щодо ОСОБА_1 . В якому повідомлено, що 02.08.2020 року під час виконання покладених завдань по запобіганню загрозам публічній безпеці та порядку в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, працівниками батальйону управління патрульної поліції у м. Вінниці виявлено іноземця ОСОБА_1 , який керуючи транспортним засобом не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії на право користування. Відносно ОСОБА_1 прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення ЕАМ № 2917145 від 02.08.2020 року, яку останній не виконав та не оскаржив у встановленому законодавством порядку.

Дану постанову направлено для примусового виконання до Центрального відділу державної виконавчої служби в м. Вінниця Центрально-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 08.09.2020 року.

Враховуючи інформацію, яка зазначена в обґрунтованому зверненні, заступником начальника Управління - начальником відділу у справах іноземців та осіб без громадянства УДМС України у Вінницькій області Кушніром В.М. 31.05.2021 року прийнято рішення про заборону в`їзду в Україну ОСОБА_1 строком на три роки та вирішено надати Державній прикордонній службі України відповідне доручення про заборону в`їзду в Україну. Також 02.06.2021 року прийнято рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні.

Не погоджуючись з цими рішеннями, позивач звернувся з позовом до суду про оскарження їх з підстав, які викладені у вступній частині.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 26 Конституції України іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України, визначений Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" (далі - Закон № 3773-VI).

Відповідно до ст. 13 Закону № 3773-VI іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою навчання та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період навчання.

Частиною 2 ст. 3 Закону № 3773-VI визначено, що іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 13 Закону № 3773-VI в`їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється, якщо під час попереднього перебування на території України іноземець або особа без громадянства не виконали рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або мають інші не виконані майнові зобов`язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи пов`язані з попереднім видворенням, у тому числі після закінчення терміну заборони подальшого в`їзду в Україну.

Згідно з ч. 3 ст. 13 Закону № 3773-VI рішення про заборону в`їзду в Україну строком на три роки приймається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, Службою безпеки України або органом охорони державного кордону. У разі невиконання рішення про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства забороняється подальший в`їзд в Україну на десять років, що додається до частини строку заборони в`їзду в Україну, який не сплив до моменту прийняття повторного рішення про заборону в`їзду в Україну.

Відповідно до ст. 308 КУпАП, у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

Отже, судом встановлено, що в даному випадку позивачем не було спростовано щодо притягнення до відповідальності за несплату штрафу, що є наслідком для заборони в`їзду в Україну.

При цьому, суд переконаний, що позивач знав і не міг не передбачити наслідки притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення законодавства України за умови несплати штрафу, оскільки незнання законів не звільняє від відповідальності.

Відповідно до приписів Постанови КМУ від 25.04.2018 року № 322 Про порядок оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, а саме ч. 1, посвідка на тимчасове проживання є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні.

Згідно п. п. 63, 65 зазначеної Постанови, посвідка скасовується територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який її видав, у разі коли уповноваженим державним органом прийнято рішення про примусове повернення іноземця або особи без громадянства чи їх примусове видворення за межі України або про заборону подальшого в`їзду в Україну; копія рішення про скасування посвідки видається територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який прийняв таке рішення, іноземцеві або особі без громадянства під розписку або надсилається такій особі і приймаючій стороні рекомендованим листом не пізніше ніж через п`ять робочих днів з дня його прийняття.

Доводи позивача з приводу того, що рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_1 позивачу не вручалось, суд не бере до уваги, так як у додатках до відзиву, а саме списку сгрупованих поштових відправлень рекомендованим листом №1218 (а.с.62), відповідач надав докази того, що вказане рішення направлялося за адресою зареєстрованого місця проживання АДРЕСА_1 .

Порядок прийняття Державною міграційною службою України та її територіальними органами рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства, перебування яких на території України не дозволяється, визначає Інструкція про порядок прийняття Державною міграційною службою України та її територіальними органами рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.12.2013 року № 1235, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 11.01.2014 року за № 25/24802.

Відповідно до п. 4 ч. 4. зазначеної Інструкції, рішення про заборону в`їзду в Україну особам приймається ДМС та її територіальними органами за ініціативою підрозділів патрульної поліції - у разі встановлення підстав для заборони в`їзду в Україну особам під час провадження в справах про адміністративні правопорушення, підготовки або здійснення заходів із забезпечення громадського порядку.

Таким чином, Національна поліція України належить до числа тих суб`єктів, які мають право звертатися до органів ДМС щодо заборони в`їзду в Україну окремим особам за наявності для того відповідних підстав.

Обґрунтоване звернення департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції у Вінницькій області № 22561/41/21/01-2021 від 31.05.2021 року про прийняття рішення щодо заборони в`їзду на територію України ОСОБА_1 строком на три роки, вмотивоване необхідністю захисту прав і законних інтересів громадян України відповідно до статті 13 Закону, оскільки позивач вчинив адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, постановою серії ЕАМ № 2917145 від 02.08.2020 року за ч. 1 ст. 126 КУпАП. Позивач дану постанову не виконав та не оскаржив у встановленому порядку та у визначений термін, таким чином не вжив необхідних заходів задля її виконання.

Згідно п. 6 Інструкції № 1235 рішення про заборону в`їзду в Україну особі приймається на підставі обґрунтованого звернення (довідки, рапорту), зазначеного у пункті 5 цієї Інструкції, шляхом винесення рішення про заборону в`їзду в Україну, за формою, наведеною у додатку до цієї Інструкції.

Надаючи оцінку вищезазначеному зверненню, суд вважає, що документ відповідає вимогам Інструкції № 1235, що у свою чергу є достатньою підставою для звернення до органу УДМС про прийняття рішення щодо заборони в`їзду на територію України ОСОБА_1 .

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих підстав для прийняття відповідачем рішення про заборону позивачу в`їзду в Україну терміном на три роки та про скасування посвідки. У зв`язку з чим відсутні правові підстави для скасування оскаржених рішень.

Аналогічної правової позиції дотримується Сьомий апеляційний адміністративний суд в постанові від 13 липня 2021 року у справі №120/113/21-а.

Відповідно до положень ст. 139 КАС України судові витрати у разі відмови у задоволенні позовних вимог задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задовленні позову ОСОБА_1 до Управління державної міграційної служби України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Альчук Максим Петрович