Справа № 620/7535/21
Суддя: Падій В.В.
Дата ухвалення: 2021-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2021 року Чернігів Справа № 620/7535/21

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Падій В.В.,

за участю секретаря Михайлової І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами загального позовного провадження, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Дмитрівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) звернулася до суду з адміністративним позовом до Дмитрівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення восьмої сесії восьмого скликання Дмитрівської селищної ради Ніжинсікого району Чернігівської області від 14.06.2021 № 384 «Про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 »;

- зобов`язати Дмитрівську селищну раду Ніжинського району Чернігівської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.05.2021 та прийняти рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, орієнтованою площею 2,0 га, для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Дмитрівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області.

Обґрунтовуючи вимоги, позивачкою зазначено, що рішення відповідача про відмову у наданні їй дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є протиправним та таким, що підлягає скасуванню. Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду Падій В.В. від 08.07.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; витребувано у відповідача копії усіх документів, що стосуються предмету позову; встановлено відповідачу для подання відзиву на позов і всіх письмових та електронних доказів (які можливо доставити до суду), що підтверджують заперечення проти позову або заяви про визнання позову 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

06.09.2021 відповідачем поданий відзив на позов, в якому з позицією позивача не погоджується; вважає, що позов не підлягає задоволенню, оскільки бажане місце розташування земельної ділянки, зазначене позивачем в графічних матеріалах, не відповідає призначенню та принципам землеустрою, визначеними статтею 2 та 6 Закону України «Про землеустрій» в частині раціональної системи землеволодінь та землекористувань. Згідно графічних матеріалів заявника, зазначена земельна ділянка внесена до переліку земельних ділянок комунальної власності для сінокосіння та випас худоби згідно рішення сесії Дмитрівської селищної ради.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду Падій В.В. від 06.09.2021 вирішено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 10:30 год. 16 вересня 2021 року.

Ухвалою суду від 16.09.2021 підготовче провадження у справі закрито; призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 30 вересня 2021 року о 10:30 год., повторно витребувано у відповідача копію рішення Дмитрівської селищної ради щодо включення спірної земельної ділянки до переліку земельних ділянок комунальної власності для сінокосіння та випасу худоби, та докази, що спірна земельна ділянка є тією земельною ділянкою, яку бажає отримати позивач у власність, графічні матеріали щодо спірної земельної ділянки.

Позивачка про дату, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданого 12.02.2018 Управлінням персоналу штабу Військової частини НОМЕР_2 (а.с. 6).

ОСОБА_1 звернулася до Дмитрівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області з заявою від 16.05.2021 про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства із земель комунальної власності Дмитрівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області, до якої було додано копії паспорту, реєстраційного номеру облікової картки платника податків та схему розташування бажаної земельної ділянки (а.с. 7).

Рішенням восьмої сесії восьмого скликання (друге пленарне засідання) Дмитрівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області від 17.06.2021 №384 «Про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_1 » вирішено відмовити позивачці, жительки АДРЕСА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0000 га, у зв`язку з тим, що бажане місце розташування земельної ділянки, зазначене заявником в графічних матеріалах, не відповідає призначенню та принципам землеустрою, визначеними статтею 2 та 6 Закону України «Про землеустрій» в частині раціональної системи землеволодінь та землекористувань. Згідно графічних матеріалів заявника, зазначена земельна ділянка внесена до переліку земельних ділянок комунальної власності для сінокосіння та випас худоби згідно рішення сесії Дмитрівської селищної ради (а.с. 37).

Судом також встановлено, що рішенням восьмої сесії восьмого скликання (перше пленарне засідання) Дмитрівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області від 14.06.2021 №24 «Про затвердження проекту землеустрою та передачу у комунальну власність» затверджений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у комунальну власність загальною площею 9,2388 га (кадастровий номер :02:000:0301) для сінокосіння та випасання худоби (01.08), розташованої за адресою: смт. Дмитрівка в адміністративних межах Дмитрівської селищної ради Чернігівської області (за межами населеного пункту); передано у комунальну власність Дмитрівської селищної ради земельну ділянку площею 9,2388 га (кадастровий номер :02:000:0301) для сінокосіння та випасання худоби (01.08), розташованої за адресою: смт. Дмитрівка в адміністративних межах Дмитрівської селищної ради Чернігівської області (а.с. 51).

З Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 07.07.2021 випливає, що Відділ у Бахмацькому районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області 13.12.2019 здійснив державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0301; категорія земель землі сільськогосподарського призначення; цільове призначення 01.08. для сінокосіння та випасання худоби; вид використання земельної ділянки - для сінокосіння та випасання худоби (а.с. 45).

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 3 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно з частинами 2 та 3 статті 78 Земельного кодексу України, право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Відповідно до пунктів «а» та «б» частини 1 статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями комунальної власності територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

За змістом частини 1 статті 19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії, зокрема, землі сільськогосподарського призначення.

Статтею 116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Відповідно до положень пункту «б» частини 1 статті 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Згідно з частиною 1 статті 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно з пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України від 21.05.1997 №280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон №280/97-ВР, в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Відповідно до статті 59 Закону №280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Рішення ради щодо безоплатної передачі земельної ділянки комунальної власності у приватну власність (крім земельних ділянок, що перебувають у користуванні громадян, та випадків передачі земельної ділянки власнику розташованого на ній жилого будинку, іншої будівлі, споруди) приймається не менш як двома третинами голосів депутатів від загального складу ради.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти висновку про те, що дозвіл на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки надається відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування. При цьому чинним законодавством передбачено, що рішення про надання дозволу або відмову у наданні такого дозволу орган місцевого самоврядування приймає виключно на пленарних засіданнях відповідної ради.

Відповідно до частини 6 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, клопотання подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Системний аналіз наведених правових норм дає підстави зробити висновок, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до Дмитрівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області з заявою від 16.05.2021 про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства із земель комунальної власності Дмитрівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області, до якої було додано копії паспорту, реєстраційного номеру облікової картки платника податків та схему розташування бажаної земельної ділянки (а.с. 7).

Проте рішенням восьмої сесії восьмого скликання (друге пленарне засідання) Дмитрівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області від 17.06.2021 №384 «Про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_1 » вирішено відмовити позивачці, жителю АДРЕСА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0000 га, у зв`язку з тим, що бажане місце розташування земельної ділянки, зазначене заявником в графічних матеріалах, не відповідає призначенню та принципам землеустрою, визначеними статтею 2 та 6 Закону України «Про землеустрій» в частині раціональної системи землеволодінь та землекористувань. Згідно графічних матеріалів заявника, зазначена земельна ділянка внесена до переліку земельних ділянок комунальної власності для сінокосіння та випас худоби згідно рішення сесії Дмитрівської селищної ради (а.с. 37).

Отже як випливає зі змісту оскаржуваного рішення позивачці відмовлено у наданні дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення бажаної земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, оскільки зазначена земельна ділянка внесена до переліку земельних ділянок комунальної власності для сінокосіння та випас худоби згідно рішення відповідача від 14.06.2021 №24.

Класифікація видів цільового призначення земель, затверджена наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 №548, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.11.2010 за №1011/18306.

Класифікація видів цільового призначення земель (далі - КВЦПЗ) розроблена відповідно до Земельного кодексу України, Закону України «Про землеустрій» та Положення про Державний комітет України із земельних ресурсів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.03.2008 №224.

Згідно пунктів 1.2.-1.4. КВЦПЗ код та цільове призначення земель застосовуються для забезпечення обліку земельних ділянок за видами цільового призначення у державному земельному кадастрі.

КВЦПЗ застосовується для використання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, організаціями, підприємствами, установами для ведення обліку земель та формування звітності із земельних ресурсів.

КВЦПЗ визначає поділ земель на окремі види цільового призначення земель, які характеризуються власним правовим режимом, екосистемними функціями, типами забудови, типами особливо цінних об`єктів.

Відповідно до розділу II секції «А» КВЦПЗ виділені окремі види цільового призначення земель сільськогосподарського призначення, а саме 01.03 - для ведення особистого селянського господарства та 01.08 - для сінокосіння і випасання худоби.

З Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 07.07.2021 випливає, що Відділ у Бахмацькому районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області 13.12.2019 здійснив державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0301; категорія земель землі сільськогосподарського призначення; цільове призначення 01.08. для сінокосіння та випасання худоби; вид використання земельної ділянки - для сінокосіння та випасання худоби (а.с. 45).

Матеріалами справи підтверджується, що земельна ділянка, на яку позивачка бажала отримати дозвіл на розроблення проєкту землеустрою є частиною земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0301.

Враховуючи що вид використання спірної земельної ділянки згідно Класифікації видів цільового призначення земель є для використання сінокосіння та випасання худоби, суд дійшов висновку, що така обставина повністю узгоджується із приписами частини 7 статті 118 ЗК України щодо невідповідності вимогам законів місця розташування земельної ділянки, яку особа має намір одержати безоплатно у власність, як підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо її відведення.

Отже відповідач правомірно з підстав, встановлених частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України відмовив позивачці у наданні дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства.

При цьому суд враховує, що позивачкою не вірно вказана у позовній заяві дата прийняття спірного рішення 14.06.2021, оскільки матеріали справи містять копію спірного рішення від 17.06.2021, засвідчену у встановленому законом порядку.

Крім того суд зауважує, що згідно частин першої та другої статті 79-1 Земельного кодексу України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

Відповідно до частини п`ятої статті 79-1 Земельного кодексу України формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Згідно частин шостої та сьомої статті 79-1 Земельного кодексу України формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.

Частинами дев`ятою та десятою статті 79-1 Земельного кодексу передбачено, що земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Згідно статті 25 Закону України від 22.05.2003 №858-IV «Про землеустрій» (далі Закон №858-IV, у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) документація із землеустрою розробляється в електронній та паперовій формах у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації. Затверджена документація із землеустрою є публічною та загальнодоступною.

Видами документації із землеустрою, зокрема є технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Відповідно до статті 56 Закону №858-IV технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок розробляється за рішенням власників земельних ділянок за згодою заставодержателів, користувачів земельних ділянок.

Виходячи з аналізу положень частин п`ятої-десятої статті 79-1 Земельного кодексу України та Закону №858-IV можна дійти висновку, що підставою для формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення, є технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21.08.2018 у справі №823/1179/17, від 03.10.2019 у справі №823/1172/17, від 25.11.2019 у справі №823/1178/17, від 26.11.2019 у справі №№823/1180/17 від 04.05.2020 у справі №802/1539/17-а.

Судом встановлено, що земельна ділянка, площею 2,00 га, щодо якої позивачка висловила бажання реалізувати своє право на безоплатну приватизацію, входить до складу земельної ділянки площею 9,2388 га в адміністративних межах Дмитрівської селищної ради, яка сформована та має єдиний кадастровий номер :02:000:0301, що підтверджується матеріалами справи.

При цьому суд зауважує, що позивачка зверталася до відповідача із заявою про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а не технічної документації із землеустрою щодо поділу земельних ділянок, що суперечить вимогам частини шостої статті 79-1 Земельного кодексу України та Закону №858-IV.

За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідачем правомірно спірним рішенням відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, а отже відсутні правові підстави для визнання його протиправним та скасування.

Позовна вимога про зобов`язання Дмитрівську селищну раду Ніжинського району Чернігівської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.05.2021 та прийняти рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, орієнтованою площею 2,0 га, для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Дмитрівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області також не підлягає задоволенню, оскільки є похідною від першої позовної вимоги, в задоволенні якої відмовлено.

Згідно із статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, що є підставою для відмови в задоволенні адміністративного позову.

Підстави для відшкодування судових витрат у справі відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні, оскільки в задоволенні позову відмовлено повністю.

Керуючись статтями 139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Дмитрівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 293, 295 - 297 та підпунктом 15.5 пункту 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги до Чернігівського окружного адміністративного суду або до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду у повному обсязі виготовлено 07.10.2021.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 ).

Відповідач: Дмитрівська селищна рада Ніжинського району Чернігівської області (вул. Незалежності, 18, смт Дмитрівка, Ніжинський район, Чернігівська область, 16572, код ЄДРПОУ - 04412395).

Суддя В.В. Падій