Справа № 240/5469/21
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
05 жовтня 2021 року м. Житомир справа № 240/5469/21
категорія 111030600
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Лавренчук О.В., розглянувши у порядку письмового провадження заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІН-ІНВЕСТ ПОЛІССЯ" про ухвалення додаткового рішення у адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІН-ІНВЕСТ ПОЛІССЯ" до Головного управління ДПС у Житомирській області, Державної податкової служби України про скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІН-ІНВЕСТ ПОЛІССЯ" звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області, Державної податкової служби України про скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Відділом документального забезпечення суду 14.06.2021 зареєстровано заяву представника позивача у якій вказує про намір надати докази витрат позивача на правову допомогу.
Рішенням суду від 02 вересня 2021 року, ухваленим у порядку письмового провадження, позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІН-ІНВЕСТ ПОЛІССЯ" задоволено.

До суду 14.09.2021 надійшла заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 10500,00 грн. До заяви додано копії актів приймання-передачі наданих послуг та копії платіжних доручень.

До суду 28.09.2021 надійшло заперечення Головного управління ДПС у Житомирській області про відшкодування витрат на правничу допомогу. Обґрунтовуючи свої заперечення, відповідач зазначає, що розмір гонорару не відповідає складності справи.

Відповідно до ст.252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Оскільки у період із 13.09.2021 по 24.09.2021 головуюча суддя перебувала у відпустці, а заяву про ухвалення додаткового рішення передано судді 27.09.2021, суд розглядає її у межах десятиденного строку з дати передачі заяви головуючому судді.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для ухвалення додаткового рішення у справі та стягнення витрат на правову допомогу, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 252 КАС України суд, який ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч.1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 вищевказаної статті передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до положень статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як вбачається з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті першої Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05 липня 2012 року №5076-VIдоговір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 цього ж Закону визначено такі види адвокатської діяльності, як: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Тобто, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05 липня 2012 року №5076-VI).

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05 липня 2012 року №5076-VIгонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Разом з тим, враховуючи приписи частини сьомої статті 139 КАС України витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

Аналогічний підхід щодо застосування положення частини сьомої статті 139 КАС України у разі відсутності документа про оплату позивачем витрат на професійну правничу допомогу, за умови погодження сторонами при укладанні договору про надання правничої допомоги оплати таких витрат у майбутньому, застосовано Верховним Судом у постанові від 26 червня 2019 року у справі №813/481/18, де сформовано висновок про помилковість посилання суду апеляційної інстанції у якості аргументу для відмови в задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення на відсутність документа про оплату позивачем витрат на професійну правничу допомогу, оскільки договором про надання правової допомоги обумовлено час оплати протягом кількох місяців після ухвалення судом апеляційної інстанції рішення по суті.

Також варто зауважити, що питання щодо застосування процесуальних норм права, які регулюють порядок розподілу судових витрат за надану професійну правничу допомогу на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою було предметом дослідження судами різних юрисдикцій.

Так, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 лютого 2020 року у справі №648/1102/19 аналізувалися аналогічні положення ЦПК України суд дійшов висновку, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2статті 137 ЦПК України).

Аналогічний висновок про те, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено зроблено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складу суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Подібна правова позиція також міститься і в постанові Верховного Суду від 29.10.2020 у справі №686/5064/20.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу, до клопотання додано наступні документи:

- договір №01/03/21 від 22.03.2021 про надання правової допомоги;

- додаток №1 до Договору від 22.03.2021 №01/03/21;

- ордер №1099931 від 26.03.2021;

- акт №1 приймання-передачі наданих послуг від 29.03.2021 згідно якого вартість вивчення документів, складання позовної заяви, оформлення та направлення позову до суду, становить 3000,00 грн;

- акт №2 приймання-передачі наданих послуг від 05.05.2021 згідно якого вартість участі у судовому засіданні 28.04.2021 становить 1000,00 грн, складання, оформлення та направлення відповіді на відзив - 2500,00 грн;

- акт №3 приймання-передачі наданих послуг від 19.05.2021 згідно якого вартість участі у судовому засіданні 19.05.2021 становить 1000,00 грн;

- акт №4 приймання-передачі наданих послуг від 14.06.2021 згідно якого вартість участі у судовому засіданні 14.06.2021 становить 1000,00 грн;

- акт №5 приймання-передачі наданих послуг від 07.09.2021 згідно якого вартість гонорару становить 3000,00 грн;

- платіжне доручення №179 від 31.03.2021 про оплату адвокатських послуг на суму 3000 грн;

- платіжне доручення №809 від 06.05.2021 про оплату адвокатських послуг на суму 2500 грн;

- платіжне доручення №1067від 17.06.2021 про оплату адвокатських послуг на суму 1000 грн;

- платіжне доручення №1068 від 17.06.2021 про оплату адвокатських послуг на суму 1000 грн;

- платіжне доручення №2597 від 07.09.2021 про оплату адвокатських послуг на суму 3000 грн.

Таким чином, враховуючи складність справи, суд вважає, що розмір понесених позивачем витрат в ході судового розгляду справи підтверджується належними та допустимими в розумінні КАС України доказами.

В контексті наведеного, суд звертає увагу на те, що наведені вище положення законодавства покладають обов`язок доведення не співмірності понесених витрат на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Заперечуючи щодо витрат на правничу допомогу, відповідач зазначає, що справа є незначної складності. Однак, суд вважає таке твердження відповідача помилковим, оскільки розгляд даної адміністративної справи у зв`язку зі складністю, здійснювався у порядку загального позовного провадження.

Враховуючи викладене, з огляду на складність справи, та доведеність позивачем реальності та підтвердження фактичного розміру понесених витрат на правничу допомогу та не наведення відповідачем обґрунтувань на спростування обставин понесення позивачем витрат або понесення їх у меншому розмірі (не співмірності таких витрат), суд дійшов висновку про задоволення заяви позивача про ухвалення додаткового рішення.

Аналогічного висновку дійшов Сьомий апеляційний адміністративний суд у додатковій постанові від 16.03.2021 у справі №560/5990/20, від 03.06.2021 у справі №560/6029/20.

Таким чином, розмір витрат на професійну правничу допомогу є співмірним з наданими послугами адвоката, тому витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10500грн. підлягають стягненню на користь позивача.

Керуючись статтями 139, 242-246, 252 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Клопотання представника позивача про ухвалення додаткового рішення у справі задовольнити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Житомирській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІН-ІНВЕСТ ПОЛІССЯ" документально підтверджені витрати на правову допомогу у розмірі 5250 (п`ять тисяча двісті п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІН-ІНВЕСТ ПОЛІССЯ" документально підтверджені витрати на правову допомогу у розмірі 5250 (п`ять тисяча двісті п`ятдесят).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Лавренчук

ухвалено додаткове судове рішення, в тому числі за ініціативою суду