Справа № 568/271/20
Суддя: Троцюк В. О.
Дата ухвалення: 2021-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №568/271/20

Провадження №2-а/568/22/21

27 вересня 2021 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області

в складі головуючої судді Троцюк В.О.

секретаря судового засідання Гуменюк Г.В.

за участю представника позивача адвоката Мацей А.М.

розглянувши в у відкритому судовому засіданні порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП №3 Радивилівського відділення поліції Дубенського відділу поліції Головного управління національної поліції в Рівненській області старшого сержанта Братасюк Олександра Миколайовича, Радивилівського відділення поліції Дубенського відділу поліції Головного управління національної поліції в Рівненській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

В провадженні Радивилівського районного суду Рівненської області перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП №3 Радивилівського ВП Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області ст.сержанта Братащук О.М., Радивилівського ВП Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №7442579 від 11 березня 2020 року про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст. 122, ч6 ст.121 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень, та справу про адміністративне правопорушення закрити.

Позов мотивовано тим, що згідно постанови, що оскаржується скоєне правопорушення полягає в тому, що 11.03.2020 року о 21 год. 55 хв., ОСОБА_2 керуючи автомобілем Renault Duster реєстраційний номер НОМЕР_1 , в м.Радивилів по вул.О. Невського не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», чим порушив п.2.2 Правил дорожнього руху, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Також ОСОБА_2 керував автомобілем, який не зареєстрований в установленому порядку (понад 10 днів з моменту митного оформлення), а також з номерним знаком, що не належить вказаному транспортному засобу, чим порушив п.2.9.в ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.6 ст.121 КУпАП.

Позивач вважає вказану постанову неправомірною, протиправною і такою, що підлягає скасуванню. Вказує, що правил дорожнього руху не порушував, жодних доказів, які б підтверджували протилежне, працівником поліції надано не було. Окрім того, постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за керування автомобілем не зареєстрованим у встановленому порядку та з номерним знаком, що не належить вказаному транспортному засобу, не містить доказів, що підтверджують вчинення ним адміністративного правопорушення. Окрім того, інспектор СРПП, що складав постанову від 11.03.2020 року вказав, що перебуває в трудових відносинах з неіснуючою установою. Так в постанові вказано «Радивилівський ВП ГУНП в Рівненській області», в той час як існує «Радивилівський ВП Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області». Оскаржувана постанова не містить посилання на докази, які б підтверджували, що в його діях складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою суду від 15 лютого 2021 року позовна заява залишена без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, а саме подання доказів, що підтверджують місце проживання позивача на території, що до юрисдикції Радивилівського районного суду, сплату судового збору та подання заяви про поновлення строку звернення до суду.

10 березня 2021 року позивач подав заяву про усунення вказаних в ухвалі від 15.02.2021 року недоліків.

Ухвалою суду від 17 березня 2021 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження та запропоновано відповідачу подати в п`ятиденний строк з дня отримання ухвали відзив на позовну заяву.

Копія ухвали суду отримана відповідачем 26.03.2021, що підтверджено відповідним поштовим повідомленням у матеріалах справи. Проте, відповідач не скористався своїм правом, врегульованим ч.4 ст. 159, ч.5 ст. 162 КАС України, відзиву на позов не подав, поважних причин його неподання не повідомив. Тому, на підставі ч.6 ст. 162 КАС України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

В судовому засіданні 28.05.2021 року було задоволено клопотання позивача про витребування доказів, та витребувано в Радивилівського ВП Дубенського ВР ГУНП в Рівненській області запису з відеореєстратора, відео з бодікамери №2055, що вказані в додатках до постанови БАА №744257 від 11.03.2020 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності. Ухвала суду виконана.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Мацей А.М. позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві, просить визнати постанову БАА №744257 від 11.03.2020 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності. Окрім того, вказав, що запис з відеореєстратора, що наданий на виконання ухвали суду, та оглянутий в судовому засіданні, не містить жодних доказів, які б підтверджували вчинення ОСОБА_2 адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122 та ч.6 ст.121 КУпАП.

Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи, причини неявки суду не повідомили.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до ч. 4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши усі докази по справі і оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 11.03.2021 року поліцейським СРПП №3 Радивилівського ВП Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області ст.сержантом Братащук О.М. винесена постанова серії БАА №744257, згідно з якою ОСОБА_2 керуючи автомобілем Renault Duster реєстраційний номер НОМЕР_1 , в м.Радивилів по вул.О. Невського не виконав вимогу дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», а також керував автомобілем, який не зареєстрований в установленому порядку (понад 10 днів з моменту митного оформлення), а також з номерним знаком, що не належить вказаному транспортному засобу, чим порушив п.2.2 та п.2.9.в ПДР та скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст.122 та ч.6 ст.121 КУпАП. Вказаною постановою на підставі ст.36 КУпАП на позивача було накладено адміністративне стягнення за КУпАП у виді штрафу в розмірі 225 грн.

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченими ст.283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постанові від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17 зробив висновок про те, що сама постанова про адміністративне правопорушення не може розцінюватись як беззаперечний доказ вчинення правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова за своєю правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22.10.2010 року № 23-рп/2010 зазначив (п. 4), що Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

З урахуванням цього, при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак, саме відповідач несе тягар доказування правомірності своїх дій та рішень, але він не надав жодних доказів законності й обґрунтованості постанови.

На підтвердження вчинення правопорушень, відповідач на вимогу суду, надав відеозаписи з бодікамери поліцейського, який здійснював розгляд справи. Відомості про технічний запис, яким було здійснено відео, міститься в оскаржуваній постанові.

При перегляді відеозапису, наданого відповідачем, не вбачається доведеним факт порушення ОСОБА_2 правил дорожнього руху, а саме не виконання дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено». Також відеозапис не містить доказів того, що автомобіль, яким керував ОСОБА_2 , не зареєстровано у встановленому законом порядку та з номерним знаком, що не належить вказаному транспортному засобу. На місці зупинки позивач заперечував порушення ним правил дорожнього руху. В свою чергу працівник поліції, жодних дій на збір доказів на підтвердження порушення позивачем закону не здійснив.

Сам розгляд справи про адміністративне правопорушення був проведений поверхнево, без встановлення обставин справи та перевірки їх доказами. Обвинувачення грунтується лише суб`єктивному припущенні працівника поліції про порушення ОСОБА_2 правил дорожнього руху, також про відсутність реєстрації автомобіля у встановленому законом порядку та номерного знаку, що не належить вказаному транспортному засобу.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України.

Зі змісту ст. 62 Конституції України вбачається, що особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Отже, оцінюючи в сукупності матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що подія і склад адміністративного правопорушення в діянні позивача є недоведеними, оскаржувана постанова не є законною та обґрунтованою, а тому підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

В даному випадку справа підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, тобто за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. ст. 2, 77, 90, 242-246, 286 КАС України, суд, -

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського СРПП №3 Радивилівського відділення поліції Дубенського відділу поліції Головного управління національної поліції в Рівненській області старшого сержанта Братасюк Олександра Миколайовича, Радивилівського відділення поліції Дубенського відділу поліції Головного управління національної поліції в Рівненській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №744257 від 11 березня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122, ч.6 ст.121 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122, ч.6 ст.121 КУпАП - закрити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Радивилівський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНКОПП НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_1 .

Відповідач: поліцейський СРПП №3 Радивилівського відділення поліції Дубенського відділу поліції Головного управління національної поліції в Рівненській області старшого сержанта Братасюк Олександр Миколайович, місце знаходження м.Радивилів, вул..Почаївська, 17 Рівненська область.

Відповідач: Радивилівське відділення поліції Дубенського відділу поліції Головного управління національної поліції в Рівненській області, місце знаходження м.Радивилів, вул..Почаївська, 17 Рівненська область.

Повний текст рішення виготовлено 04.10.2021 року.

Суддя В.О.Троцюк