Справа № 420/15000/21
Суддя: Цховребова М.Г.
Дата ухвалення: 2021-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
05 жовтня 2021 року м. Одеса
Суддя Одеського окружного адміністративного суду Цховребова М.Г., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до державного реєстратора Єфремової Алли Володимирівни Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району про скасування рішення про державну реєстрацію та запису про право власності, -
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до державного реєстратора Єфремової Алли Володимирівни Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району, в якому позивач просить:
Ухвалою суду від 25.08.2021 року: позовну заяву залишено без руху; встановлено позивачу 10-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом подання до суду у кількості примірників (в т.ч. для відповідача): заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням підстав для поновлення строку та надання належних, допустимих та достатніх доказів на їх підтвердження.
Ухвалою суду від 21.09.2021 року: продовжено позивачу встановлений судом строк для усунення недоліків позовної заяви на 5 днів з дня вручення копії цієї ухвали, з таких підстав, зокрема:
«Дійсно, до позовної заяви позивачем додано інформаційну довідку № 270774750 «Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна», сформовану 17.08.2021 о 09:42:17 на підставі пошуку ОСОБА_2 .
Проте, саме відповідно до цієї інформаційної довідки, на підставі оскаржуваного позивачем рішення внесено запис про державну реєстрацію права власності, зокрема:
- дата державної реєстрації: 07.09.2017;
- власники: ОСОБА_1 .
Згідно зі змістом позовної заяви та заяви про поновлення строку на звернення до адміністративного суду жодних заперечень, що вищенаведену державну реєстрацію права власності здійснено за участю позивача, або тверджень, що дану державну реєстрацію права власності здійснено за відсутності / без участі позивача, не зазначено.
З встановленого також вбачається, що поданими позивачем документами недоліки позовної заяви, встановлені ухвалою суду від 25.08.2021 року, позивачем не усунені.».
- оформленням права власності на житловий будинок позивача з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , займався не позивач особисто, а його представник ОСОБА_3 , якому позивач 10.07.2015 року надав довіреність;
- саме ця людина повідомила позивачу, що зареєструє право власності на житловий будинок позивача з господарськими спорудами за певну винагороду;
- також ОСОБА_3 повідомив позивачу, що він позбирає усі необхідні документи та зареєструє право власності на будинок позивача, а останньому не треба нікуди ходити, тільки зробити на його ім`я довіреність та одразу дати йому гроші, тобто винагороду;
- позивача все це влаштовувало, він йому довіряв, останній допомагав позивачу оформляти право власності на земельну ділянку;
- разом з тим йшов час, позивач дзвонив своєму представнику, а він говорив йому, що йде процес;
- потім у 2017 році приблизно в жовтні представник позивача подзвонив йому та повідомив, що позивач є власником будинку. Звичайно, позивач попросив надати йому якісь-то документи, але представник йому пояснив, що документи зараз ніяких не видають, а просто реєструють і вносять в реєстр його дані, як власника;
- позивач попросив представника все рівно зустрітися, тому що нічого не зрозумів з цієї телефонної розмови. Вони зустрілися. Представник пояснив позивачу, що він є власник, але документів не має. Також представник повідомив позивачу, що уся інформація в реєстрі речових прав і позивач може самостійно усе перевірити або можна перевірити у любого нотаріуса, тому що у них є реєстр і позивач в цьому реєстрі значиться, як власник свого будинку;
- разом з тим, представник позивача не повідомив йому, яким чином він зібрав документи, що він збирав, які документи він надавав державному реєстратору. Він тільки повідомив позивачу, що все законно;
- далі, як позивач вже зазначав, що йому спеціалісти повідомили, що реєстрація права власності на його житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , відбулася з порушенням закону. Позивач вже і сам побачив ці порушення, які викладені в позові. До 17.08.2021 року позивач не знав, що право власності на його будинок АДРЕСА_1 було оформлено з порушенням. Саме, 17.08.2021 року позивач звернувся до спеціаліста (інженера-землевпорядника) ОСОБА_2 щодо підготовки документів та інших консультацій, і цього ж числа вперше побачив документ, а саме цей витяг з реєстру речових прав. Спеціаліст йому все доступно пояснила, як правильно читати цей витяг з реєстру та показала неправдиві відомості в цьому витягу. Також пояснила позивачу, що все це не відповідає дійсності, тому що порушено законодавство про державну реєстрацію права власності. Далі вона пояснила, що позивачу необхідно звертатися до адвоката, який вже проконсультує позивача більше та допоможе звернутися до суду;
- таким чином, позивач не займався оформленням права власності на свій будинок, не збирав особисто документи для реєстрації права власності, не подавав документи державному реєстратору та не отримував жодних документів про його право власності на будинок;
- вперше позивач особисто отримав від спеціаліста ОСОБА_2 документ щодо його власності на будинок 17.08.2021 року, і саме, цього ж числа позивач дізнався про те, що реєстрація права власності відбулася з порушенням законодавства;
- отже про порушення своїх прав позивач дізнався тільки 17.08.2021 року з поважних причин.
До поданої заяви позивачем додано, зокрема оригінал та копію нотаріально посвідченої довіреності від 10.07.2015 року, якою ОСОБА_1 уповноважив Шиєнкова Ярослава Євгеновича бути його представником щодо захисту прав та інтересів позивача, зареєстрованої в реєстрі за № 754.
Проте, як зазначено в ухвалі суду від 25.08.2021 року про залишення позовної заяви без руху, згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Частиною 3 статті 120 КАС України «Обчислення процесуального строку» встановлено, що строк, що визначається місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця цього строку.
Відповідно до ч. 1 ст. 168 КАС України, позов пред`являється шляхом подання позовної заяви в суд першої інстанції, де вона реєструється та не пізніше наступного дня передається судді.
Згідно з ч. 9 ст. 120 КАС України, строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення позовна заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.
Відповідно, днем подання позову є день безпосереднього подання позовної заяви в суд першої інстанції або здачі його на пошту чи передачі іншими відповідними засобами зв`язку.
Даний позов подано до суду (здано на пошту) 17.08.2021 року.
З встановленого вбачається, що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до адміністративного суду з даним позовом, встановлений ч. 2 ст. 122 КАС України.
Згідно ч. 6 ст. 161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
Проте, суд звертає увагу позивача на те, що згідно з ч. 2 ст. 122 КАС України, обчислення шестимісячного строку для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи законодавець пов`язує не лише з днем, коли особа дізналася, а й з днем, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
В даному випадку, при оформленні права власності на житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , позивач діяв через свого представника, отже мав можливість, відповідно повинен був дізнатися про усі питання, пов`язані із його правами чи інтересами у спірних правовідносинах.
По суті, наведені позивачем обставини, як інші підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду, по суті, є питаннями суб`єктивних взаємовідносин позивача та його представника, та не підтверджують об`єктивну неможливість позивача за цих обставин дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
При цьому суд наголошує на тому, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду.

Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».

Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 № 340/1019/19).

Суд звертає увагу на те, що таке обмеження на законодавчому рівні права звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів відповідними строками узгоджується із принципом «Leges vigilantibus non dormientibus subveniunt», згідно з яким закони допомагають тим, хто пильнує.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, внаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що позивач пропустив строк звернення до суду з цим позовом, не навівши при цьому поважних та об`єктивних (внаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки позивача обставин) причин пропуску вказаного строку.

Так, суд наголошує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

До того ж, суд вважає, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку. (постанова Верховного Суду від 31.03.2021 № 240/12017/19).

Отже, підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду, викладені у заяві позивача, вхід. № 53674/21 від 29.09.2021 року, є неповажними.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Станом на 05.10.2021 року будь-яких інших (додаткових) заяв/клопотань та документів на усунення недоліків позовної заяви, встановлених ухвалою суду від 25.08.2021 року, з урахуванням ухвали суду від 21.09.2021 року, зокрема інші належні, допустимі та достатні докази поважності причин строку пропуску строку звернення до адміністративного суду, з урахуванням встановлених судом обставин з цього питання, від позивача до суду не надійшло.

Враховуючи та на підставі наведеного, суд вважає за необхідне позовну заяву ОСОБА_1 до державного реєстратора Єфремової Алли Володимирівни Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району про скасування рішення про державну реєстрацію та запису про право власності повернути позивачеві.

При цьому, суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до ч. 8 ст. 169 КАС України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 123, 169, 243, 248, 256, 294, 295, Розділом VII Перехідних положень КАС України, суд -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до державного реєстратора Єфремової Алли Володимирівни Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району про скасування рішення про державну реєстрацію та запису про право власності повернути позивачеві.

Ухвала може бути оскаржена в порядку, передбаченому п. 15.5 ч. 1 Розділу VІІ Перехідних положень, та у строк, встановлений ст. 295 КАС України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Суддя М.Г. Цховребова