Справа № 640/26227/20
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції: Федорчук А.Б.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2021 року Справа № 640/26227/20

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Грибан І.О., Карпушової О.В.,

за участю секретаря Сакевич Ж.В.,

представника позивача Мильнікової М.М.,

представників відповідачів Наєва Д.С., Якименка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 квітня 2021 року у справі

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Геліос Фінанс»

до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві,

Державної податкової служби України,

Головного управління Державної казначейської

служби України у м. Києві

про стягнення пені,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Геліос Фінанс» (далі - Позивачка) звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (далі - Відповідач-1), Державної податкової служби України (далі - Відповідач-2), Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві (далі - Відповідач-3) про стягнення на користь позивача з Державного бюджету України через ГУ ДКСУ у м. Києві пені на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, нарахованої на суму заборгованості бюджету з відшкодування ПДВ за період з 10.06.2015 по 07.10.2020 в розмірі 9 812 547,78 грн.

Також у своєму позові ТОВ «Геліос Фінанс» просило суд встановити судовий контроль за виконанням рішення в цій справі.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 квітня 2021 року адміністративний позов задоволено частково: стягнуто з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України в м. Києві на користь ТОВ «Геліос Фінанс» пеню, нараховану на суму заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість за період з 10.06.2015 по 07.10.2020.

У задоволенні позову в іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивач набув право на отримання бюджетного відшкодування ще 26.05.2015, що було підтверджено безпосередньо самим податковим органом за результатами проведення відповідної перевірки. Граничним строком здійснення такого відшкодування було 09.06.2015, але відповідні дії відповідачем були вчинені лише у жовтні 2020 року, після того як позивач двічі звертався до суду з відповідними позовними вимогами та, після їх задоволення, із заявою про зміну порядку і способу виконання судового рішення.

При цьому, суд звернув уваги на те, що судовими рішеннями у справі № 826/13238/16, які набрали законної сили, було визнано протиправною бездіяльність податкових органів щодо повторного неподання до ГУ ДКСУ в м. Києві висновку про суми відшкодування ПДВ на користь ТОВ «Геліос Фінанс» та стягнуто на користь позивача з Державного бюджету України через ГУ ДКСУ в м. Києві заборгованість з бюджетного відшкодування ПДВ за лютий 2015 року в розмірі 5 109 827,00 грн.

Крім того, у постанові Верховного Суду у вказаній справі зазначено, що наявність у позивача безспірного права на отримання відповідного бюджетного відшкодування підтверджена результатами податкової перевірки і не може ставитися під сумнів з підстав, наведених у службовій записці податкового органу або в листі СБУ лише з тих підстав, що ТОВ «Геліос Фінанс» має будівлю в м. Луганську.

Разом з тим, суд зазначив, що виконавчий лист з приводу виконання вказаного судового рішення було видано судом та пред`явлена позивачем до виконання у 2018 році, але фактично бюджетне відшкодування йому здійснено лише 07.10.2020.

Також суд відхилив доводи податкового органу щодо пропуску позивачем строку звернення до суду з цим позовом та відмовив у відповідному клопотанні з тих підстав, що виплата бюджетного відшкодування була здійснена позивачу після судових проваджень 07.10.2020, а до суду він звернувся 26.10.2020, тобто в межах 1095 днів.

Ухвалюючи судове рішення в цій справі, суд першої інстанції також застосував відповідну практику Верховного Суду у справах №№ 808/887/16, 803/655/17.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, ГУ ДПС у м. Києві подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в її позову в повному обсязі.

У своїй скарзі апелянт викладає обставини справи та, зокрема, зазначає, що після звернення позивача до податкового органу з приводу повернення йому бюджетного відшкодування було проведено відповідну перевірку, якою встановлено наявність у нього права на отримання такого відшкодування, але у зв`язку з тим, що ДФС не здійснило узагальнення відповідної інформації виплата не була проведена, а після цього тривав судовий процес з приводу оскарження позивачем бездіяльності податкових органів.

Також, апелянт визнає, що рішенням суду у справі № 826/13238/16 було визнано протиправною бездіяльність податкових органів щодо неподання висновку про виплату позивачу відповідного бюджетного відшкодування і стягнуто таке відшкодування на його користь, але вважає, що виплата правомірно не була своєчасна проведена позивачу, посилаючись на службову записку і лист СБУ.

Крім того, апелянт вважає, що позивач пропустив строк звернення до суду з цим позовом.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що оскаржуване рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.08.2021 було відкрито апеляційне провадження, установлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити таку скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, наполягаючи на необґрунтованості доводів апелянта та правильності висновків суду першої інстанції.

При цьому, у своєму відзиві на апеляційну скаргу позивач звертає увагу на судові рішення у справі № 826/13238/16, які набрали законної сили, встановлюють протиправність бездіяльності податкового органу та, на його переконання, мають преюдиціальне значення для цієї справи.

Також позивач вказує, що він звернувся до суду у межах 1095 днів з дня отримання виплати бюджетного відшкодування, як таке і передбачено Податковим кодексом України, та звертає увагу суду на те, що саме внаслідок протиправної бездіяльності податкових органів та ігнорування ними судових рішень ТОВ «Геліос Фінанс» було поставлено у триваючу невизначеність та не могло отримати належні йому виплати.

Разом з тим, позивач посилається на практику Верховного Суду в аналогічних справах №№ 810/1227/17, 810/1506/17, 810/1228/17, 822/553/17, 822/553/17, 1240/2748/18 тощо.

У строк, установлений судом, від інших учасників справи відзиви на апеляційну скарга не надходили.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Геліос Фінанс» подало Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві податкову декларацію з податку на додану вартість за лютий 2015 року № від 07 квітня 2015 року із заявою про відшкодування з Державного бюджету суми в розмірі 5 109 827,00 грн на розрахунковий рахунок платника в установі банку.

У травні 2015 року Державною податковою інспекцією у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування позивачем бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок платника в установі банку за лютий 2015 року, за результатами якої складено довідку від 27 травня 2015 року № 37/26-55-28-02/38348793 про відсутність порушень при відображенні платником податків у декларації за лютий 2015 року суми залишку від`ємного значення у розмірі 5 109 827,00 грн.

Як вбачається з вищевказаної довідки, перевідка була закінчена 26 травня 2015 року.

У зв`язку бездіяльністю Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві щодо несвоєчасного подання висновку про суми відшкодування ПДВ до Головного управління ДКС України у місті Києві та протиправною бездіяльністю Державної фіскальної служби України щодо неподання до Державної казначейської служби України узагальненої інформації про обсяги сум бюджетного відшкодування ПДВ, визначених у висновку про суми відшкодування ПДВ на користь ТОВ «Геліос Фінанс», товариство звернулось до суду з позовом.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 січня 2017 року у справі № 826/13238/16 адміністративний позов задоволено повністю, постановлено:

- визнати протиправною бездіяльність Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної казначейської служби у м. Києві щодо неподання повторно до Головного управління Державної казначейської служби Україні у м. Києві висновку про суми відшкодування податку на додану вартість на користь ТОВ «Геліос Фінанс»;

- зобов`язати Державну податкову інспекцію у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок про суми відшкодування податку на додану вартість на користь ТОВ «Геліос Фінанс»;

- визнати протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України щодо неподання до Державної казначейської служби України узагальненої інформації про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначені у висновку про суми відшкодування податку на додану вартість на користь ТОВ «Геліос Фінанс»;

- зобов`язати Державну фіскальну службу України подати до Державної казначейської служби України узагальнену інформацію про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначену, в тому числі, у висновку про суми відшкодування податку на додану вартість на користь ТОВ «Геліос Фінанс».

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2017 року зазначене рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві скасовано та прийнято в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги ТОВ «Геліос Фінанс» залишено без задоволення, а в іншій частині рішення суду залишено без змін.

12 жовтня 2018 року Окружним адміністративним судом міста Києва видано виконавчий лист № 826/13238/16 щодо зобов`язання Державної фіскальної служби України подати до Державної казначейської служби України узагальнену інформацію про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначену в тому числі, у висновку про суми відшкодування податку на додану вартість на корить Товариства з обмеженою відповідальністю «Геліос Фінанс».

У зв`язку з тим, що вказана частина судового рішення станом на 2020 рік не виконана, представник позивача звернувся до суду із заявою про зміну способу та порядку виконання судового рішення, у якому просить: стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Геліос Фінанс» заборгованість бюджету із відшкодування податку на додану вартість у розмірі 5 109 827,00 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 червня 2020 року змінено спосіб і порядок виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 січня 2017 року у справі № 826/13238/16 в частині зобов`язання Державної фіскальної служби України подати до Державної казначейської служби України узагальнену інформацію про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначену, в тому числі, у висновку про суми відшкодування податку на додану вартість на користь ТОВ «Геліос Фінанс», на стягнення з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві на користь ТОВ «Геліос Фінанс» заборгованість бюджету із відшкодування податку на додану вартість за лютий 2015 року у розмірі 5 109 827,00 грн.

07 жовтня 2020 року сума бюджетного відшкодування у розмірі 5 109 827,00 грн була виплачена позивачу на його поточний рахунок № НОМЕР_1 в АТ «УКРСИББАНК».

У зв`язку із затримкою у здійсненні виплати бюджетного відшкодування та на підставі ст. 200.23 ПК України Позивач звернувся до суду з цим позовом.

Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 200 ПК України врегульовано порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків

Відповідно до п.п. 200.7-200.12, 200.16, 200.17, 200.23 ст. 200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Формування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування здійснюється на підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

До такого Реєстру вносяться такі дані:

1) найменування платника податку та його індивідуальний податковий номер;

2) дата подання заяви про повернення суми бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку, поданої у складі податкової декларації або уточнюючого розрахунку (в разі їх подання);

3) сума податку, заявленого до бюджетного відшкодування, зазначена у кожній заяві, поданій у складі податкової декларації або уточнюючого розрахунку (в разі їх подання), у тому числі окремо, яка підлягає перерахуванню на рахунок платника податку у банку та/або в рахунок сплати грошових зобов`язань, та/або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

4) сума податку, заявленого до бюджетного відшкодування, зменшена на суму податкового боргу;

5) реквізити поточного рахунка платника податку для перерахування бюджетного відшкодування;

6) реквізити бюджетних рахунків для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

7) реквізити бюджетного рахунка, з якого здійснюється бюджетне відшкодування податку;

8) дата початку та закінчення проведення перевірки даних, зазначених у податковій декларації або уточнюючому розрахунку (в разі їх подання), в складі яких подана заява про повернення суми бюджетного відшкодування, з обов`язковою відміткою щодо виду перевірки (камеральна, документальна);

9) сума податку, заявленого до бюджетного відшкодування, та дата поданої до контролюючого органу заяви в разі виникнення у платника податку необхідності змінити напрям узгодженого бюджетного відшкодування;

10) дата складення та вручення платнику податків акта перевірки;

11) дата та номер податкового повідомлення-рішення та сума бюджетного відшкодування за кожною заявою з урахуванням (у разі подання) уточнюючого розрахунку, неузгоджена контролюючим органом;

12) дата початку оскарження податкового повідомлення-рішення та сума бюджетного відшкодування, що оскаржується;

13) дата закінчення оскарження податкового повідомлення-рішення та сума бюджетного відшкодування, узгоджена за результатами оскарження;

14) сума узгодженого контролюючим органом бюджетного відшкодування за кожною заявою та дата її узгодження;

15) дата та сума повернення бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку;

16) дата та сума зарахування (перерахування) в рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету.

Внесення даних до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування посадовими особами відповідних органів здійснюється з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронні довірчі послуги".

Порядок ведення та форма Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Заяви про повернення сум бюджетного відшкодування автоматично вносяться до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження.

Повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування здійснюється у хронологічному порядку відповідно до черговості внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

200.7.3. Дані Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, передбачені підпунктом 200.7.1 цього пункту, крім підпункту 5 підпункту 200.7.1 цього пункту щодо реквізитів поточного рахунка платника податку для перерахування бюджетного відшкодування, не є інформацією з обмеженим доступом та підлягають щоденному, крім вихідних, святкових та неробочих днів, оприлюдненню на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Порядок надання відповідної інформації центральним органом виконавчої влади, що реалізує податкову політику, та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для її оприлюднення на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

До податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання) платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій. У разі якщо митне оформлення товарів, вивезених за межі митної території України, здійснювалося з використанням електронної митної декларації, така електронна митна декларація надається контролюючим органом за місцем митного оформлення контролюючому органу за місцем обліку такого платника податків в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації кваліфікованого електронного підпису відповідно до закону.

Форма заяви про відшкодування та форма розрахунку суми бюджетного відшкодування визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

У строк, передбачений абзацом першим пункту 76.3 статті 76 цього Кодексу, контролюючий орган проводить камеральну перевірку даних податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання).

Платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування в разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у випадках, визначених пунктом 200.11 цієї статті, - за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, що проводяться відповідно до цього Кодексу.

Контролюючий орган має право протягом 60 календарних днів, що настають за граничним строком подання податкової декларації, а в разі якщо така податкова декларація надана після закінчення граничного строку - за днем її фактичного подання провести документальну перевірку платника податку в разі, якщо розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено за рахунок від`ємного значення, сформованого за операціями: за періоди до 1 липня 2015 року, що не підтверджені документальними перевірками; з придбання товарів/послуг за період до 1 січня 2017 року у платників податку, що використовували спеціальний режим оподаткування, визначений відповідно до статті 209 цього Кодексу.

У визначені цим пунктом терміни проводяться також документальні перевірки, передбачені підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу.

Рішення про проведення документальної перевірки має бути прийнято не пізніше закінчення граничного строку проведення камеральної перевірки.

Зазначена у заяві сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування з однієї із таких дат: а) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку проведення перевірки, в разі, якщо контролюючим органом внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про відсутність порушень під час такої перевірки; б) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку проведення камеральної перевірки, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату початку та закінчення проведення перевірки даних, зазначених у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, з обов`язковою відміткою щодо виду перевірки (камеральна, документальна); в) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку, передбаченого цим Кодексом для складення акта перевірки, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату складення акта перевірки; г) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку, передбаченого цим Кодексом для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату та номер податкового повідомлення-рішення; ґ) з дня визнання протиправним та/або скасування податкового повідомлення-рішення.

У випадках, передбачених підпунктами "б" і "в" цього пункту, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування в автоматичному режимі на наступний робочий день після виникнення такого випадку.

У випадках, передбачених підпунктами "а", "г" і "ґ" цього пункту, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування контролюючим органом на наступний робочий день після виникнення такого випадку.

Узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та перераховується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у строки, передбачені пунктом 200.13 цієї статті, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України".

У разі наявності у платника податку податкового боргу бюджетному відшкодуванню підлягає заявлена сума податку, зменшена на суму такого податкового боргу.

У разі виникнення у платника податку необхідності зміни напряму узгодженого бюджетного відшкодування, такий платник податку має право подати відповідну заяву до контролюючого органу, який не пізніше наступного робочого дня з дня отримання такої заяви зобов`язаний внести відповідні дані до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

На підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, протягом п`яти операційних днів.

Джерелом сплати бюджетного відшкодування (у тому числі заборгованості бюджету) є доходи бюджету, до якого сплачується податок

Забороняється обумовлювати або обмежувати виплату бюджетного відшкодування наявністю або відсутністю доходів, отриманих від цього податку в окремих регіонах України.

Суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що держава в особі відповідних органів, виконуючи певний комплекс дій, зобов`язана повернути платнику суму бюджетного відшкодування з ПДВ протягом законодавчо встановленого строку після дня набуття відповідною сумою статусу узгодженої. Якщо ж протягом згаданого строку необхідних дій для відшкодування податку здійснено не було, невідшкодовані суми перетворюються на бюджетну заборгованість, на яку в силу положень пункту 200.23 статті 200 ПК України нараховується пеня.

При цьому, передумовою початку нарахування пені є невиконання контролюючим органом обов`язку з виплати заборгованості з відшкодування податку на додану вартість протягом строку, визначеного статтею 200 ПК України.

Тобто, нарахування пені пов`язується саме із недотриманням суб`єктами владних повноважень положень статті 200 ПК України, яка визначає, зокрема, комплекс дій, необхідних для своєчасного повернення сум бюджетної заборгованості з податку на додану вартість.

Наведений юридичний факт, у свою чергу, зумовлює виникнення фінансових правовідносин між боржником в особі держави та кредитором - платником податків, права якого порушені саме внаслідок несплати йому відповідної суми.

Таким чином, на суми податку, не відшкодовані протягом визначених статтею 200 ПК України строків, які вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування ПДВ, нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення, безвідносно до причин нездійснення такого відшкодування.

Аналогічні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 02.02.2021 у справі № 810/1506/17 та, відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України, є обов`язковими для врахування апеляційним судом при розгляді цієї справи.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що позивач ще у 2015 році звернувся до контролюючого податкового органу із декларацією та заявою про відшкодування ПДВ у сумі 5 109 827,00 грн, правомірність визначення якої була підтверджена безпосередньо податковим органом за результатами проведення відповідної перевірки, але у граничний строк - 09.06.2015 відповідне право позивача державою реалізовано не було і фактично відповідні кошти йому виплачені лише 07.10.2020.

При цьому, судова колегія відзначає, що наявність у позивача права на отримання вказаної суми бюджетного відшкодування та порушення цього права державними органами установлена судовими рішеннями у справі № 826/13238/16, які набрали законної сили та мають преюдиціальне значення для вирішення цієї справи.

Крім того, у постанові Верховного Суду, ухваленій у вказаній справі, неодноразово було підкреслено безспірність права позивача на отримання вказаної суми бюджетного відшкодування за процедурою, визначеною законодавством.

У контексті аналізу судових рішень у вказаній вище справі, апеляційний суд також враховує висновки, викладені в рішеннях Європейського суду з прав людини від 28.11.1999 по справі «Brumarescu v. Romania» («Брумареску проти Румунії») та від 24.07.2003 по справі «Ryabykh v. Russia» («Рябих проти Росії»), про те, що одним з основоположних аспектів принципу верховенства права є юридична визначеність, яка передбачає, що в разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, яке набрало законної сили, не може ставитися під сумнів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що позивач набув право на отримання пені на рівні 120 % облікової ставки НБУ, установленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення, нарахованої на суми бюджетного відшкодування ПДВ, несвоєчасно виплаченого позивачу.

Приходячи до такого висновку, апеляційний суд зазначає, що право на бюджетне відшкодування є невід`ємним правом позивача, захист якого гарантовано частиною першою статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка набрала чинності для України 11.09.1997 і відповідно до положень Конституції України є частиною національного законодавства.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), пункт 74).

Несвоєчасне повернення бюджетного відшкодування податку на додану вартість порушило право позивача, зокрема на законне сподівання мати можливість користуватися своєю власністю, а саме: своєчасно і в повному обсязі і в порядку, визначеному законом, отримати це відшкодування із бюджету при відсутності з його боку порушень законодавчих актів.

Доводи апелянта про те, що після звернення позивача до податкового органу з приводу повернення йому бюджетного відшкодування було проведено відповідну перевірку, якою встановлено наявність у нього права на отримання такого відшкодування, але у зв`язку з тим, що ДФС не здійснило узагальнення відповідної інформації виплата не була проведена, а після цього тривав судовий процес з приводу оскарження позивачем бездіяльності податкових органів, судова колегія відхиляє як необґрунтовані.

Крім того, аналізуючи ці та всі інші доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зазначає, що вони жодним чином не спростовують наявності достатніх та необхідних правових підстав для отримання позивачем компенсації (пені) за порушене право, передбаченої п. 200.23 ст. 200 ПК України.

Доводи апелянта про те, що виплата бюджетного відшкодування правомірно не була своєчасна проведена позивачу у зв`язку з наявністю службової записки і листа СБУ, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки жодною нормою податкового законодавства ані службова записка, ані лист СБУ не є підставою для зупинення виплати бюджетного відшкодування з ПДВ, тим більше, право платника на яке підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили.

При цьому, колегія суддів відзначає, що таким доводам податкового органу вже була надана аналогічна оцінка судами, зокрема Верховним Судом, при розгляді справи № 826/13238/16.

Доводи апелянта про те, що позивач пропустив строк звернення до суду з цим позовом, судова колегія відхиляє, оскільки, як вбачається з вищевикладеного, суми виплат бюджетного відшкодування позивач отримав лише 07.10.2020 і 26.10.2020 звернувся з цим позовом.

Крім того, упродовж 2015-2018 років позивач захищав своє право на отримання такого бюджетного відшкодування в судовому порядку, що також виключає достатні підстави вважати, що він пропустив строк звернення з цим позовом, зокрема 1095-денний строк, про який стверджує податковий орган.

Також, у контексті аналізу наведених доводів апеляційної скарги, судова колегія звертає увагу й на те, що питання своєчасності звернення ТОВ «Геліос Фінанс» було вирішено ухвалою Окружного адміністративного суду від 01.02.2021 у цій справі /т.1 а.с.125-126/, яка набрала законної сили, є обов`язковою на всі території України і апелянтом не оскаржується.

Аналізуючи всі доводи апеляційної скарги, апеляційний суд враховує висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні від 21.01.1999 р. по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Перевіривши рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст. 308 КАС України, колегія суддів погоджується з висновками суду щодо часткового задоволення позову в цій справі.

Отже, судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційна скарга Головного управління Державної податкової служби у м. Києві підлягає залишенню без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 квітня 2021 року - без змін.

Розподіл судових витрат.

З огляду на результат розгляду цієї справи, відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 квітня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлено 06 жовтня 2021 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: І.О. Грибан

О.В. Карпушова