Справа № 520/6631/21
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2021-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

06 жовтня 2021 р.Справа № 520/6631/21
Суддя Другого апеляційного адміністративного суду Бартош Н.С., розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду заяву Управління Служби безпеки України в Харківській області про відвід колегії суддів по справі 520/6631/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області , Управління Служби безпеки України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Другого апеляційного адміністративного суду перебуває справа за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.05.2021 по справі № 520/6631/21 за позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Через канцелярію Другого апеляційного адміністративного суду від Управління Служби безпеки України в Харківській області надійшла заява про відвід колегії суддів Другого апеляційного адміністративного суду у складі: Жигилій С.П., Русанова В.Б., Перцова Т.С.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 05.10.2021 року визнано необґрунтованою заяву Управління Служби безпеки України в Харківській області про відвід колегії суддів Другого апеляційного адміністративного суду у складі: Жигилій С.П., Русанова В.Б., Перцова Т.С. Справу № 520/6631/21, відповідно до ч. 1 ст. 31 та ч. 4 ст. 40 КАС України, передано для здійснення Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою визначення судді, який буде вирішувати питання про відвід.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 05.10.2021 року, визначено суддю, який буде вирішувати питання про відвід - Бартош Н.С .

Дослідивши доводи заяви, суд дійшов до висновку, що заява про відвід не підлягає, з огляду на наступне.

Подана заява обґрунтована тим, що вимоги ОСОБА_1 у вказаній справі пов`язані з оскарженням дій Управління СБУ в Харківській області, які були вчиненні на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 15.07.2020 року по справі №520/697/2020. Вказано, що вищезазначена колегія здійснювала розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 в адміністративній справі № 520/697/2020, та яку в подальшому було частково задоволено. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, що викладена у постанові від 06.11.2020 року по справі № 757/37426/17-ц, неможливим є розгляд суддею справи, позовні вимоги в якій є похідними від прийнятого цим суддею рішення в іншій справі. Таким чином, на думку Управління Служби безпеки України в Харківській області, наявні об`єктивні та очевидні підстави для подання заяви про відвід колегії суддів у складі: Жигилій С.П., Русанова В.Б., Перцова Т.С, оскільки, участь цієї колегії судів в розгляді адміністративної справи № 520/697/2020, скасування рішення суду першої інстанції та часткове задоволення апеляційної скарги, що стало підставою для звернення ОСОБА_1 з позовними вимогами до суду, викликають сумнів у об`єктивності та неупередженості розгляду справи № 520/6631/21.

Згідно з ч. 1 ст. 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Відповідно до ст. 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Слід зазначити, що не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Ця норма узгоджується зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини існування безсторонності суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

При визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими, іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється". Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість (рішення Європейського Суду з прав людини від 10 грудня 2009 року у справі "Мироненко і Мартенко проти України", заява № 4785/02 та рішення Європейського Суду з прав людини від 9 січня 2013 року у справі "Олександр Волков проти України", заява № 21722/11).

Практика цього Суду свідчить, що при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. Так само й у вирішенні питання щодо існування легітимних причин, сумнівів у неупередженості конкретного судді (пункті 45-50 рішення ЄСПЛ у справі "Морель проти Франції"; пункт 23 рішення ЄСПЛ у справі "Пескадор Валеро проти Іспанії") або органу, що засідає у вигляді суду присяжних (пункт 40 рішення ЄСПЛ у справі "Лука проти Румунії"), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду (пункт 44 рішення ЄСПЛ у справі "Ветштайн проти Швейцарії"; пункт 30 рішення ЄСПЛ у справі "Пабла Кю проти Фінляндії"; пункт 96 рішення ЄСПЛ у справі "Мікалефф проти Мальти").

ЄСПЛ в пункті 49 рішення у справі "Білуха проти України" вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно об`єктивного критерію цей суд указує на те, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (пункт 52 рішення у справі "Білуха проти України").

Отже, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами. Тобто, відвід повинен бути вмотивований - з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Заявлені Управлінням Служби безпеки України в Харківській області у заяві про відвід суддів обставини не можуть слугувати підставами для відведення колегії суддів як такі, що викликають сумнів у їх неупередженості, оскільки за правилами ч. 4 ст. 36 КАС України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Посилання заявника на правову позицію Верховного Суду, що викладена у постанові від 06.11.2020 року по справі № 757/37426/17-ц є безпідставними, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, враховує вказані висновки Верховного Суду щодо застосування норм права.

У відповідності до ч. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

В межах справи № 757/37426/17-ц, суд касаційної інстанції зазначив, що неможливим є розгляд суддею справи, позовні вимоги в якій є похідними від прийнятого цим суддею рішення в іншій справі. Разом з тим, такі твердження викладені в ухвалі Верховного Суду, яка не є обов`язковою до врахування судом.

Інших підстав, передбачених ст. 36, 37 КАС України для відводу суддів, які б підтверджували пряму чи опосередковану заінтересованість суддів у складі колегії суддів в результаті розгляду справи або наявність обставин, які викликають сумнів у їх неупередженості при розгляді даної справи, з матеріалів справи та доводів заяви про відвід судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, наведені заявником обставини не свідчать про неупередженість чи не об`єктивність колегії суддів при розгляді цієї справи, а тому, заява про відвід задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 36, 40 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Управління Служби безпеки України в Харківській області про відвід колегії суддів у справі № 520/6631/21 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дати її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя (підпис)Бартош Н.С.