Справа № 420/15113/21
Суддя: Самойлюк Г.П.
Дата ухвалення: 2021-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2021 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Самойлюк Г.П., розглянувши в порядку письмового провадження заяву позивача про закриття провадження у справі та про повернення судових витрат, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, Управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Одеській області, в якій позивач просить:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо несвоєчасного розгляду заяви ОСОБА_1 від 07.07.2021 р. та ненадання відповіді про результати її розгляду;

визнати протиправним та скасувати рішення начальника Відділу контролю за обігом зброї у сфері дозвільної системи Управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Одеській області Максима Войтенко, викладеного у повідомленні №3/6126 від 19.10.2020р. про анулювання дозволу №7779 виданого 17.05.2011р. ГУМВС України в Одеській області на право зберігання та носіння пристрою вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, спорядженими гумовими кулями марки Форд012Р, кал. 9 мм, № НОМЕР_1 ;

зобов`язати Відділ контролю за обігом зброї у сфері дозвільної системи Управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.07.2021 р. про продовження терміну строку дії дозволу №7779 виданого 17.05.2011р. ГУМВС України в Одеській області з урахуванням позиції суду, яка буде викладена у рішенні;

поновити строк оскарження рішення начальника Відділу контролю за обігом зброї у сфері дозвільної системи Управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Одеській області Максима Войтенко, викладеного у повідомленні №3/6126 від 19.10.2020р. про анулювання дозволу №7779 виданого 17.05.2011р. ГУМВС України в Одеській області на право зберігання та носіння пристрою вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, спорядженими гумовими кулями марки Форд012Р, кал. 9 мм, № НОМЕР_1 , який було пропущено із поважних причин;

стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Одеській області судові витрати за надання правничої допомоги у розмір 3000,00 грн.

Ухвалою від 30.08.2021р. позовну заяву залишено без руху; надано позивачу 10-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання ухвали шляхом оформлення позовної заяви відповідно до вимог ст.ст. 160, 161 КАС України, а саме: надання до суду обґрунтованого клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду з відповідними доказами; надання до суду доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Ухвалою від 06.09.2021р. поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду; прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 ; відкрито провадження в адміністративній справі та визначено, що розгляд справи буде проводитись за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи; зобов`язано Головне управління Національної поліції в Одеській області надати до Одеського окружного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали належним чином засвідчені копії заяви позивача від 07.07.2021р., рішення, викладеного у повідомленні №3/6126 від 19.10.2020р., та усіх документів, на підставі яких його прийнято.

27.09.2021р. (вх. №ЕС/2029/21/21) від представника позивача надійшло клопотання про закриття провадження у справі та про повернення судового збору, в якому останній просить закрити провадження по справі на підставі ч. 1 п.8 ст.238 КАС України; вирішити питання про розподіл судових витрат за надання правничої допомоги у розмірі 3000,00 грн. між сторонами.

В обґрунтування клопотання зазначено, що після відкриття провадження у цій справі, 22.09.2021 р. відділ контролю за обігом зброї у сфері дозвільної системи Управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Одеській області, до прийняття судом рішення, самостійно повторно розглянув заяву ОСОБА_1 від 01.07.2021 р. про продовження терміну строку дії дозволу №7779, виданого 17.05.2011р. ГУМВС України в Одеській області, та продовжив термін строку дії дозволу. В процесі підготовки позовної заяви та судового розгляду адміністративної справи позивачем понесені судові витрати у розмірі 3000 грн. Посилаючись на правову позицію Верховного Суду, висловлену у постанові від 11.06.2020 р. у справі № 821/227/17, позивач зазначив про наявність підстав для стягнення з відповідач витрат за надання правничої допомоги у розмірі 3000,00 грн.

Судом встановлено, що 22.09.2021 р. відділ контролю за обігом зброї у сфері дозвільної системи Управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Одеській області повторно розглянув заяву ОСОБА_1 від 01.07.2021 р. про продовження терміну строку дії дозволу №7779, виданого 17.05.2011р. ГУМВС України в Одеській області, та продовжив термін строку дії вказаного дозволу до 17.05.2023р.

Приписами п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України визначено, що суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржуване порушення суб`єкта владних повноважень було самостійно виправлене суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення. Таким чином, наявні підстави для закриття провадження у справі на підставі п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що клопотання представника позивача про закриття провадження у справі підлягає задоволенню, як таке, що не суперечить вимогам закону і не порушує прав інших осіб.

Частиною 2 ст.138 КАС України передбачено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до ч. 6 ст.138 КАС України у випадку постановлення ухвали про закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду або ухвалення рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням суд вирішує питання про розподіл судових витрат не пізніше десяти днів з дня ухвалення відповідного судового рішення, за умови подання учасником справи відповідної заяви і доказів, які підтверджують розмір судових витрат.

Пунктом 5 ч. 1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Згідно з абз. 1 п. 5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №787 від 03.09.2013р., повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету або на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, здійснюється за поданням (висновком, повідомленням) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

У відповідності з ч.ч. 1, 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У відповідності з ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи на якій такі дії вчинялись.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч.3 ст. 134 КАС України).

За приписами ч.5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.6 ст. 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.7 ст. 134 КАС України).

Таким чином, суд визначає розмір суми витрат на правничу допомогу, що має бути стягнута з відповідача на користь позивача, згідно з умовами договору про надання професійної правничої допомоги та доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Водночас, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

При визначенні суми відшкодування інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, Суд має виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічна правова позиція викладена в додатковому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 25.01.2019 р. у справі №9901/350/18.

Судом встановлено, що 05.07.2021р. між адвокатом Опалько Олегом Миколайовичем та Чорним Ігорем Борисовичем укладо договір про надання професійної правничої допомоги, за умовами якого адвокат бере на себе зобовязання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а замовник зобовязаний оплатити замовлення у порядку та строки, обумовлені сторонами.

За умовами вказаного договору розмір витрат на правничу допомогу становить 3000,00 грн.

Водночас суд вважає за необхідне зазначити, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одним з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, ціну позову, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо - є неспівмірним.

За правилами оцінки доказів, встановлених статтею 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 11.02.2021 р. по справі №520/9115/19.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України", від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України", від 30 березня 2004 року у справі "Меріт проти України" заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, надаючи оцінку співмірності заявленої до стягнення суми понесених витрат із критеріями, встановленими ч. 5 ст. 134 КАС України суд враховує, що дана справа є справою незначної складності; розгляд справи відбувся в порядку спрощеного позовного провадження, наявні підстави для закриття провадження по справі на підставі ч. 1 п.8 ст.238 КАС України.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно висновку, висловленого у постанові Верховного Суду від 07.11.2019 р. по справі №905/1795/18, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Відтак, з урахуванням наведеного при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, що узгоджується з правовим висновком, сформульованим у постанові Верховного суду від 08.04.2020 р. по справі №922/2685/19.

Дослідивши матеріали справи, надані до суду представником позивача документи на підтвердження обґрунтованості розміру понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку, що заявлені витрати на правову допомогу у визначеному позивачем розмірі не є співмірним із складністю справи та фактично витраченим часом на виконання адвокатом робіт (наданих послуг) за наведеним у детальному опису робіт (наданих послуг) переліком.

Враховуючи наведене, виходячи з принципу обґрунтованості та пропорційності розміру судових витрат до предмета спору, співмірності розміру судових витрат зі складністю справи та наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 1500,00 грн.

Керуючись ст. ст.14, 140, 143, 205, 238, 246, 294 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Задовольнити клопотання представника позивача про закриття провадження у справі та про повернення судових витрат.

Закрити провадження у справі №420/15113/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Одеській області (65014, м. Одеса, вул. Єврейська, 12), Начальника віділу контролю за обігом у сфері дозвільної системи Управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Одеській області (65029, м. Одеса, Скиданівський спуск, 7-А) про визнання протиправною бездіяльності щодо несвоєчасного розгляду заяви від 07.07.2021р., визнання протиправним та скасування рішення, викладеного у повідомленні №3/6126 від 19.10.2020р. про анулювання дозволу, зобов`язання вчинити певні дії.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області (65014, м. Одеса, вул. Єврейська, 12; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) судові витрати на правничу допомогу у розмірі 1500,00 грн. (одна тисяча п`ятсот гривень 00 коп.).

Ухвала суду набирає законної сили у строк та порядок, визначені ст. 256 КАС України та оскаржується у строк та порядок, встановлені ст.ст.294-296 КАС України.

Суддя: Г.П. Самойлюк

.