Справа № 320/3463/21
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2021-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2021 року м.Київ №320/3463/21

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправною та скасування відмову та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області, у якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління Національної поліції у Київській області, що викладена в листі від 03.03.2021 за № 29/ш-134 у призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі різниці між грошовою сумою за 2 групою інвалідності та 3 групою інвалідності, захворювання пов`язано з виконанням службових обов`язків при ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній станції відповідно до статей 97-101 Закону України «Про Національну поліцію» та Порядку та умов призначення одноразової грошової допомоги в разі загибелі чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого Наказом МВС України № 4 від 11.01.2016;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції у Київській області призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу за встановленою 2 групою інвалідності, захворювання пов`язано з виконанням службових обов`язків при ЛНА на ЧАЕС в грошовому розмірі різниці між величиною одноразової грошової допомоги за встановленою 2 групою інвалідності, яка визначається 90-кратним розміром прожиткового мінімуму, встановленого Законом для працездатної особи на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату, та виплаченою грошовою сумою одноразової грошової допомоги за встановленою 3 групою інвалідності, захворювання пов`язано з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що вже виплачена позивачу у розмірі 147 140,00 (сто сорок сім тисяч сто сорок) гривень.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що згідно з витягом з наказу т.в.о начальника Головного управління Національної поліції у Київській області від 04.08.2016 №433о/с позивача звільнено зі служби в поліції відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу). Підставою звільнення було, зокрема, свідоцтво про хворобу від 27.07.2016 №243/Зв. Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АГ № 0006357 позивачеві встановлено третю групу інвалідності, захворювання пов`язане з виконанням службових обов`язків з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Водночас, за захворюваннями, отриманими при проходженні служби в органах внутрішніх справ, а саме під час виконання службових обов`язків міліціонера та основних функцій міліції, позивачу МСЕК було встановлено 19.07.2018 ступінь втрати працездатності у відсотках значно більший, а саме 80 відсотків, та встановлена 2 група інвалідності з "Захворювання пов`язаного з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС" довічно. 29.12.2020 позивач звернувся із заявою до відповідача про призначення йому грошової допомоги за встановленою 2 групою з урахуванням виплаченої грошової суми за 3 групою інвалідності. Проте, відповідач відмовив у задоволенні заяви позивача, посилаючись на те, що ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію" не передбачена виплата одноразової грошової допомоги колишнім поліцейським, призначення інвалідності яких настало захворювання пов`язане з виконанням службових обов`язків з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Ухвалою суду від 31.03.2021 відкрито спрощене позовне провадження по справі без виклику сторін та проведення судового засідання і запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву.

Не погоджуючись з позовними вимогами, відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського саме Головного управління Національної поліції в Київській області наділено правом досліджувати документи подані для призначення та виплати одноразової грошової допомоги. Законом України "Про Національну поліцію України" не передбачена виплата одноразової грошової допомоги колишнім поліцейським причиною інвалідності яких стало захворювання, пов`язане з виконанням службових обов`язків з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Водночас Порядком передбачається лише виплата одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського.

Позивач, не погоджуючись з позицією відповідача, викладеною у відзиві на позовну заяву, подав відповідь на відзив, у якій зазначив, що відповідач не вірно застосовує норми права, оскільки станом на час встановлення позивачеві 2 групи інвалідності діяв п.8 розділу ІУ Порядку, який передбачав виплату поліцейському компенсації у разі встановлення вищої ступені інвалідності протягом двох років після первинного встановлення інвалідності.

Дослідивши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Позивач, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 (а.с. 6-7).

Згідно посвідчення серії НОМЕР_3 , ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2 групи (а.с. 27).

Відповідно до посвідчення від 11 жовтня 2016 року серії НОМЕР_4 (категорія 1), ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, згідно вкладки № НОМЕР_5 позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с. 28).

Як зазначено у витязі з наказу від 04.08.2016 № 433 о/с, ОСОБА_1 було звільнено зі служби в поліції у запас за пп.2 п.1 ст. 77 (через хворобу) (а.с. 8).

Відповідно до свідоцтва про хворобу № 243/Зв від 27 липня 2016 року з внесеними змінами на підставі довідки від 11 липня 2017 року № 37, ОСОБА_1 має захворювання пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ та з виконанням службових обов`язків з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с. 9, 10).

19 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до начальника Головного управління Національної поліції у Київській області з заявою (рапортом) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності.

Відповідно до листа Головного управління Національної поліції в Київській області від 12 вересня 2019 року № 29/ш-591 позивачу було відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги, оскільки статтею 97 Закону України "Про Національну поліцію" не передбачена виплата одноразової грошової допомоги колишнім поліцейським, причиною інвалідності яких стало захворювання пов`язане з виконанням службових обов`язків з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 20.07.2020 у справі №320/7090/19, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.11.2020, було визнано протиправною та скасовано відмову Головного управління Національної поліції в Київській області, оформлену протоколом засідання комісії №20 від 06.09.2019, що викладена в листі від 12.09.2019 № 29/ш-521, у призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги за встановленою 3 групою інвалідності, відповідно до статей 97-101 Закону України «Про Національну поліцію» та Порядку та умов призначення одноразової грошової допомоги в разі загибелі чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом МВС № 4 від 11.01.2016, а також зобов`язано Головне управління Національної поліції в Київській області призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленою 3 групою інвалідності на підставі статті 97 Закону України "Про Національну поліцію" (а.с. 12-15, 16-18).

На виконання зазначеного рішення суду, відповідачем було затверджено 17.12.2020 висновок про призначення позивачеві одноразової грошової допомоги у розмірі 147140 грн. (а.с. 19).

Згідно наказу Головного управління Національної поліції у Київській області від 23.12.2020 №2101 було проведено виплату зазначеної одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням третьої групи інвалідності, відповідно до протоколу засідання комісії Головного управління Національної поліції у Київській області з розгляду питань щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського від 17.12.2020 №23 (а.с.20).

Тим часом, 19.07.2018 МСЕК позивачеві була встановлена вища група інвалідності - 2, з 17.07.2018 з захворювання, пов`язаного з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії АВ №1042427 від 19.07.2018, випискою з акту огляду МСЕК №1042427 від 19.07.2018 (а.с. 21, 22, 23).

30.08.2018 позивач звернувся до Головного управління Національної поліції в Київській області із заявою, в якій просив провести йому виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму.

24.09.2018 листом №29/Ш-1060 відповідач повідомив позивачу, що протоколом засідання комісії Головного управління Національної поліції в Київській області з розгляду питань щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського від 18.09.2018 №22 та враховуючи те, що відповідно до статті 97 Закону №580-VIII не передбачена виплата одноразової грошової допомоги колишнім поліцейським, причиною інвалідності якої стало захворювання пов`язане з виконанням службових обов`язків з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, комісія дійшла висновку відмовити позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги.

Вказані обставини були встановлені рішенням суду у справі №320/6398/18 від 23.04.2019.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

29.12.2020 позивач знову звернувся до відповідача з заявою про проведення йому виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з тим, що йому встановлено другу групу інвалідності з урахуванням раніше виплаченої грошової допомоги за встановленою 3 групою інвалідності на підставі рішення суду від 20.07.2020 у справі №320/7090/19.

Проте, відповідач листом від 03.03.2021 №29/ш-134 повідомив позивача про те, що згідно з протоколом засідання комісії Головного управління Національної поліції в Київській області з розгляду питань щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського від 18.09.2018 № 22 комісія дійшла висновку про відмову позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги, враховуючи те, що відповідно до статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» не передбачена виплата одноразової грошової допомоги колишнім поліцейським, причиною інвалідності яких стало захворювання, пов`язане з виконанням службових обов`язків з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Про результати розгляду цієї заяви позивача від 30.08.2018 було повідомлено позивача листом від 24.09.2018 №29/Ш-1060.

Не погоджуючись зі вказаною відмовою позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України в органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VIII (далі також - Закон України №580 VIII у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин у даній справі).

Згідно із підпунктом 4 частини 1 статті 97 Закону № 580-VIII, одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі, зокрема, визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Отже, з аналізу наведеної норми законодавства вбачається, що поліцейський протягом шести місяців після звільнення з поліції у зв`язку з визначенням йому інвалідності, що настала внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції має право отримати одноразову грошову допомогу.

Приписами частини 2 статті 97 Закону № 580-VIII регламентовано, що порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

За приписами статті 100 Закону № 580-VIII визначення інвалідності та ступеня втрати працездатності без визначення інвалідності поліцейським здійснюється в індивідуальному порядку державними закладами охорони здоров`я відповідно до закону та інших нормативно-правових актів.

Частинами 3, 6 цієї статті визначено, що у разі визначення інвалідності або часткової втрати працездатності без визначення інвалідності поліцейському, особі, звільненій зі служби в органах поліції, який (яка) на день отримання інвалідності, визначення відсотка часткової втрати працездатності без визначення інвалідності або на день його (її) звільнення з органів поліції займав (займала) посаду в державному органі, установі, організації або у вищому навчальному закладі, які виконують роботу в інтересах держави та її безпеки, із залишенням на службі в поліції, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів тих органів державної влади, до яких вони були відряджені. Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, визначеної цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення в них такого права.

Як було встановлено судом та визнається учасниками справи, у зв`язку з встановленням позивачу інвалідності ІІІ групи 16.09.2016, він у 2020 році на підставі рішення Київського окружного адміністративного суду від 20.07.2020 у справі №320/7090/19 отримав одноразову грошову допомогу у розмірі 147 140,00 грн.

Разом з тим, предметом даного спору є вирішення питання щодо наявності у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі у зв`язку з встановленням йому ІІ групи інвалідності з 17.07.2018, яка пов`язана з проходженням служби в органах внутрішніх справ за результатами повторного огляду від 19.07.2018.

Вирішуючи відповідне питання суд зазначає наступне.

Станом на час встановлення позивачу ІІ групи інвалідності, яка пов`язана з проходженням служби в органах внутрішніх справ за результатами повторного огляду від 19.07.2018 механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги (надалі - ОГД) у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейських центрального органу управління поліції, територіальних органів поліції, міжрегіональних територіальних органів Національної поліції, установ та організацій, що належать до сфери управління Національної поліції України (далі - органи поліції), поліцейських в т.ч. слухачів та курсантів вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - навчальних закладів), поліцейських, відряджених до інших органів державної влади, установ, організацій (далі - інших органів) було визнано у Порядку та умовах виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 № 4 (Порядок №4 - далі).

Підпунктом 2 пункту 4 розділу І Порядку №4 встановлено випадки, за яких призначається ОГД у разі загибелі (смерті), інвалідності чи втрати працездатності поліцейського: під час виконання службових обов`язків (пункти 3, 5 частини першої статті 97 Закону) - випадок, пов`язаний із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

Згідно із підпунктом 2 пункту 1 розділу І Порядку №4, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі встановлення поліцейському інвалідності - дата, з якої встановлено інвалідність, що зазначена в довідці до акта огляду медико-соціальної експертної комісії, у разі відсутності дати, з якої встановлено інвалідність, - дата видачі довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії.

У відповідності до пункту 3 розділу ІІІ Порядку заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (додаток 1) подається керівнику органу поліції, навчального закладу за останнім місцем проходження служби поліцейським або за останнім місцем проходження поліцейським служби перед відрядженням до інших органів (далі - останнім місцем проходження служби).

Для виплати одноразової грошової допомоги у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності поліцейський подає: 1) заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням втрати працездатності чи інвалідності; 2) довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках); 3) довідку органу, установи, організації, підрозділу, яким попередньо було здійснено виплату одноразової грошової допомоги із зазначенням підстави та дати її призначення, розміру виплати (у разі отримання такої виплати); 4) копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; 5) копію постанови відповідної ВЛК щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; 6) копії акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) поліцейського, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; 7) копію посвідчення інваліда війни (за наявності); 8) копії сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; 9) копію документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідний контролюючий орган і має відповідну відмітку в паспорті). Копії документів завіряються підписом власноруч, та перевіряються особою, що приймає документи (пункт 5 Порядку №45).

Разом з тим, пунктом 8 розділу IV Порядку № 4 (у редакції чинній до 14.05.2019 тобто станом на встановленням позивачу ІІ групи інвалідності, яка пов`язана з проходженням служби в органах внутрішніх справ за результатами повторного огляду від 19.07.2018) визначено, що у разі якщо поліцейському протягом двох років після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми. Підставою для такої виплати є довідка органу, установи, організації, підрозділу, яким попередньо було здійснено виплату одноразової грошової допомоги із зазначенням підстави та дати її призначення, розміру виплати, видана фінансовим підрозділом цього органу, установи, організації, підрозділу, за останнім місцем отримання одноразової грошової допомоги.

Проте, у подальшому, згідно наказу Міністерства внутрішніх справ України №249 від 05.04.2019, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №414/33385 від 19.04.2019, були внесені зміни до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, а саме, абзац перший пункту 8 викладено в наступній редакції: «Якщо поліцейському після встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми».

Вказаний наказ набув чинності 14.05.2019.

Слід зазначити, що п. 1 Розділу ІІ Порядку № 4 визначено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення поліцейському інвалідності є дата з якої встановлено інвалідність, що зазначена в довідці до акта огляду медико-соціальної експертної комісії, у разі відсутності дати з якої встановлено інвалідність - дата видачі довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії.

В даному випадку позивачу ІІ групу інвалідності встановлено з 17.07.2018 згідно довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії від 19.07.2019. Таким чином, право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності у позивача виникло 17.07.2019.

Частиною 6 статті 100 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, визначеної цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення в них такого права.

В свою чергу, на момент виникнення у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності діючим Порядком № 4 (в редакції до 14.05.2019) було встановлено право позивача на отримання грошової допомоги (у більшому розмірі) з урахуванням раніше виплаченої суми.

При цьому, нормами Закону України "Про Національну поліцію" встановлено можливість для особи реалізувати своє право на отримання грошової допомоги протягом трьох років з дня виникнення у нього права на таку допомогу, таке право не може ставитись у залежність від дати його звернення за такою допомогою, якщо так звернення відбулось у межах трирічного строку.

Однак, слід зазначити, що з положень Порядку та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, слідує висновок про те, що розгляд заяви і доданих до неї документів, поданих поліцейським для призначення і виплати одноразової грошової допомоги по інвалідності, а також прийняття відповідного рішення про наявність або відсутність підстав для її призначення відноситься в даному випадку саме до компетенції територіального органу поліції.

Зі спірної відповіді Головного управління Національної поліції в Київській області від 03.03.2021 №29/ш-134 вбачається, що фактично відповідач, вважаючи заяву позивача від 29.12.2020 (яка надійшла відповідачеві 12.02.2021) ідентичною заяві від 30.08.2018 про виплату одноразової грошової допомоги, зазначає, що розгляд даного питання відбулось на засіданні комісії Головного управління Національної поліції в Київській області з розгляду питань щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибели (смерті) чи втрати працездатності поліцейського від 18.09.2018 №22 (а.с. 26).

В свою чергу, з протоколу засідання комісії Головного управління Національної поліції в Київській області з розгляду питань щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі від 18.09.2018 №22 вбачається, що комісія дійшла висновку про відмову ОСОБА_1 у виплаті одноразової грошової допомоги, оскільки відповідно до копії виписки з акту огляду МСЕК серії АВ №1042427 від 17.07.2018, захворювання ОСОБА_1 пов`язане з виконанням службових обов`язків з ЛНА на ЧАЕС, а відповідно до ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію" не передбачено виплату одноразової грошової допомоги колишнім поліцейським, причиною інвалідності яких стало захворювання, пов`язане з виконанням службових обов`язків з ЛНА на ЧАЕС (а.с. 47-49).

Між тим, як вбачається зі змісту рішення від 23.04.2019 у справі №320/6398/18, звернення позивача до відповідача 30.08.2018 відбулось на підставі ст.23 Закону України «Про міліцію» і Порядку та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850.

В той час, як підставою для звернення позивача до відповідача із заявою від 29.12.2020 було набрання законної сили 24.11.2020 рішенням Київського окружного адміністративного суду від 20.07.2020 у справі №320/7090/19, яким було встановлено, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням йому інвалідності, по причині захворювання, яке пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, оскільки позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС під час несення служби як працівник органів внутрішніх справ, та здійснення відповідачем на виконання цього рішення виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленою 3 групою інвалідності на підставі ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію".

За таких обставин, суд дійшов висновку, що фактично відповідач не здійснював розгляду заяви позивача від 29.12.2020, оскільки спірна відповідь на зазначену заяву позивача носить виключно інформативний характер з приводу минулого звернення позивача від 30.08.2018 про виплату одноразової грошової допомоги, що свідчить про протиправну бездіяльність відповідача.

У відзиві відповідач також посилається як на підставу своєї відмови у призначенні позивачеві ОГД ще й на внесення відповідних змін наказом МВС України №249 від 05.04.2019 до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського станом на день звернення позивача з заявою від 29.12.2020 про отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі після встановлення йому вищої групи інвалідності, однак суд критично відноситься до даного твердження відповідача, оскільки воно відсутнє у спірній відповіді відповідача.

При цьому, суд зазначає, що лист відповідача, на який позивач посилається як на документ, яким йому відмовлено у призначені та виплаті одноразової грошової допомоги від 03.03.2021 №29/ш-134, не відповідає за своїм змістом та формою ознакам рішенням суб`єкта владних повноважень, оскільки носить виключно інформаційний характер, не породжує будь-яких наслідків для позивача, а тому його скасування не сприятиме відновленню будь-яких прав позивача, що суперечить завданню адміністративного судочинства.

Проте, згідно із частинами 1 та 2 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що належним способом захисту прав позивача буде визнання протиправної бездіяльності відповідача щодо нерозгляду заяви ОСОБА_1 від 29.12.2020, яка надійшла 12.02.2021, про призначення та виплату одноразової грошової допомоги в розмірі різниці між грошовими сумами за 2 групою інвалідності та 3 групою інвалідності.

Щодо позовної вимоги в частині зобов`язання відповідача призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням II групи інвалідності, суд зазначає таке.

Пунктом 2 розділу IV Порядку № 4 визначено, що у територіальних органах поліції, міжрегіональних територіальних органах Національної поліції, закладах та установах, що належить до сфери управління Національної поліції України висновок про призначення одноразової грошової допомоги затверджує/відмовляє керівник відповідного органу, закладу, установи або особа, на яку покладено виконання таких функцій.

Згідно з п. 3 розділу IV Порядку №4 рішення про призначення виплати одноразової грошової допомоги приймається керівником органу поліції або навчального закладу, у якому проходив (проходить) службу поліцейський, у п`ятнадцятиденний строк з дня затвердження висновку, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням заявника із зазначенням підстав такої відмови.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, фінансовим підрозділом відповідний висновок не готувався, рішення з питання призначення позивачу одноразової грошової допомоги уповноваженим на те органом не приймалось. Крім того, відповідач не приймав рішення про відмову у призначенні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги з підстав, наведених ним у відзиві та в мотивувальній частині даного рішення суду, а тому правильним способом захисту порушеного права буде зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача.

Так, завданням адміністративного судочинства, відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Тобто, за змістом вказаної правової норми адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України. Завдання правосуддя полягає в гарантуванні дотримання вимог права та контролю за легітимністю прийняття рішень.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, наділений дискреційними повноваженнями, тобто повноваженнями з певним ступенем свободи адміністративного органу при прийнятті рішення, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення. А суди не мають право втручатися в дискреційні функції органів владних повноважень.

При цьому, суд може прийняти рішення про зобов`язання органу владних повноважень прийняти певне рішення, в разі, якщо можливість прийняття єдиного альтернативного рішення виключена судом.

Таким чином, зважаючи на відсутність рішення відповідача за наслідками розгляду заяви про призначення одноразової грошової допомоги з урахуванням викладеного, суд вважає, що порушені права позивача підлягають судовому захисту шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача щодо виплати одноразової грошової допомоги з урахуванням викладених судом висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, який відповідачем в даному випадку виконаний.

Проте, враховуючи принцип змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів, а також у доведенні перед судом їх переконливості, суд зазначає, що обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідачем не звільняє позивача від обов`язку доказування протилежного.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивач є звільненим від сплати судового збору, то підстави для вирішення питання щодо судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Київській області щодо нерозгляду заяви ОСОБА_1 від 29.12.2020 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги в розмірі різниці між грошовими сумами за 2 та 3 групами інвалідності з захворювання, пов`язаного з виконанням службових обов`язків при ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції відповідно до ст.ст. 97-101 Закону України «Про Національну поліцію» та Порядку та умов призначення одноразової грошової допомоги в разі загибелі чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 4 від 11.01.2016.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції у Київській області (код ЄДРПОУ - 40108616) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (код РНОКПП - НОМЕР_2 ) від 29.12.2020 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги за встановленою 2 групою інвалідності з захворювання, пов`язаного з виконанням службових обов`язків при ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції у розмірі різниці між розміром одноразової грошової допомоги за встановленою 2 групою інвалідності, яка визначається 90-кратним розміром прожиткового мінімуму, встановленого Законом для працездатної особи на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату, та виплаченою грошовою сумою одноразової грошової допомоги за встановленою 3 групою інвалідності з захворювання, пов`язаного з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, відповідно до ст.ст. 97-101 Закону України "Про національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VІІІ та Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 №4, з урахуванням викладених судом висновків.

В задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Лисенко В.І.