Справа № 344/12496/21
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2021-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2021 рокуЛьвівСправа № 344/12496/21 пров. № А/857/14790/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Гінди О.М., Кушнерика М.П.,

з участю секретаря Михальської М.Р.,

представника позивача Думенка В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 серпня 2021 року у справі за позовом Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області до громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 про примусове видворення з України та затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні,-

суддя в 1-й інстанції Атаманюк Б.М.,

час ухвалення рішення 09.08.2021 року, 16:56 год.,

місце ухвалення рішення м.Івано-Франківськ,

дата складання повного тексту рішення 09.08.2021 року,

в с т а н о в и в :

Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області звернулося в суд з позовом до громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 про примусове видворення з України та затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 серпня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, про задоволення позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що 02.08.2021 року в ході реалізації заходів, спрямованих на виявлення іноземних громадян, які ухиляються від виїзду з України після закінчення встановленого строку перебування на території України, а також іноземців, які ухиляються від виконання рішення про примусове повернення з України, працівниками Управління ДМС України в Івано-Франківській області (далі - УДМС в Івано-Франківській області) спільно зі співробітниками УСБУ в Івано-Франківській області був виявлений громадянин Республіки Молдова ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .. З метою з`ясування правового статусу та підстав подальшого перебування на території України громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 , УДМС в Івано-Франківській області проведено відповідну перевірку та його опитування. У ході перевірки було встановлено, що відповідач прибув в Україну 01.08.2019 року через пункт пропуску на державному кордоні «Міжнародний аеропорт Бориспіль». Паспортний документ, що дає право на перетин державного кордону у ОСОБА_1 відсутній. Окрім того було встановлено, що 03.11.2020 року УДМС в Івано-Франківській області було прийнято рішення про примусове повернення з України громадянина ОСОБА_2 до країни походження або третьої країни, яким його зобов`язано покинути територію України в термін до 01.12.2020 року. Однак, відповідач у встановлений термін територію України не залишив та ухилився від виконання зазначеного рішення. Також ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 203 КУпАП. Наведені вище факти свідчать про те, що відповідач перебуває на території України нелегально, не має правових підстав для подальшого перебування в Україні, ухиляється від виконання рішення про примусове повернення з України та порушив вимоги статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Не вказання в рішенні про примусове повернення країни походження відповідача Республіки Молдова є опискою.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, просить рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 серпня 2021 року скасувати та прийняти постанову, якою позов задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлялися про час і місце розгляду справи, і оскільки їхня явка в суді апеляційної інстанції не є обов`язковою, апеляційний розгляд справи проведено у їхній відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02.08.2021 року в ході реалізації заходів, спрямованих на виявлення іноземних громадян, які ухиляються від виїзду з України після закінчення встановленого строку перебування на території України, а також іноземців, які ухиляються від виконання рішення про примусове повернення з України, працівниками Управління ДМС України в Івано-Франківській області (далі - УДМС в Івано-Франківській області) спільно зі співробітниками УСБУ в Івано-Франківській області був виявлений громадянин Республіки Молдова ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

З метою з`ясування правового статусу та підстав подальшого перебування на території України громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 , УДМС в Івано-Франківській області проведено відповідну перевірку та його опитування. У ході перевірки було встановлено, що відповідач прибув в Україну 01.08.2019 року через пункт пропуску на державному кордоні «Міжнародний аеропорт Бориспіль». Паспортний документ, що дає право на перетин державного кордону у Чіханов-Діма Іон відсутній.

03.11.2020 року УДМС в Івано-Франківській області було прийнято рішення про примусове повернення з України громадянина Молдова ОСОБА_1 до країни походження Республіки Узбекистан або третьої країни, яким його зобов`язано покинути територію України в термін до 01.12.2020 року.

Частиною 1 статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 № 3773-VI (далі - Закон № 3773-VI) передбачено, що: <…> Іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення <…>.

Згідно частини 1 статті 30 Закону № 3773-VI: <…> Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення <…>.

Відповідно до частини 2 статті 183-7 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України): У разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, не має документа, що дає право на виїзд з України, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик його втечі, адміністративний суд, визначений частиною першою цієї статті, за клопотанням органу (підрозділу), який подав такий позов, може прийняти одне з таких рішень: 1) взяти особу на поруки підприємства, установи чи організації; 2) зобов`язати іноземця або особу без громадянства внести заставу; 3) затримати іноземця або особу без громадянства з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, предметом спору є примусове видворення відповідача з причин невиконання відповідачем в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення та ухилення від виконання останнього.

З аналізу приписів статей 26 і 30 Закону № 3773-VI висновується, що примусове видворення з України іноземця на підставі винесеної постанови адміністративного суду застосовується, якщо рішення компетентного органу про примусове повернення не виконано іноземцем в установлений строк без поважних причин або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що останній ухилятиметься від виконання такого рішення.

Таким чином, примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства повинні передувати дві обставини: перша - прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення; друга - ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Згідно матеріалів справи, рішення про примусове повернення з України відповідача та зобов`язання позивача покинути територію України у термін до 01.12.2020 було прийнято позивачем 03.11.2020. Вказане рішення було отримане відповідачем та ознайомлено із його змістом.

Відтак, для прийняття обґрунтованої постанови про примусове видворення відповідача, необхідно доведення позивачем факту ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Надаючи оцінку рішенню УДМС України в Івано-Франківській області суд першої інстанції вірно зазначив, що в ньому вирішено примусово повернути громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 до «Республіки Узбекістан» або третьої країни, тобто країна походження в цьому рішення зазначена неправильно, а відтак суд приходить до висновку, що таке рішення неможливо було виконувати у спосіб, який в ньому визначений.

Щодо посилання представника позивача на те, що в рішенні було допущено технічну описку, а також в ньому зазначено третю країну якою може бути і Республіка Молдова чи будь-яка інша країна, то вірними є висновки суду першої інстанції, що в ст. 26 Закону зазначено, що «іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну». Тобто, за змістом цієї норми закону, словосполучник «або» не відносить третю країну до країни походження, така країна є іншою від країни походження.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що рішення позивача про примусове повернення в зазначеній редакції не могло бути виконано, оскільки Республіка Узбекистан не є країною походження відповідача і підстав для повернення ОСОБА_1 до Республіки Узбекистан колегії суддів не надано.

З урахуванням фактично встановлених обставин справи, суд першої інстанції прийшов до вірного до висновку, що відсутність рішення позивача про примусове повернення відповідача до Республіки Молдова, яке є обов`язковою передумовою подачі вищевказаного адміністративного позову є підставою для відмови в позові в повному обсязі.

Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби в Івано-Франківській області слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.308,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 серпня 2021 року у справі № 344/12496/21 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді О. М. Гінда
М. П. Кушнерик
Повне судове рішення складено 06 жовтня 2021 року.