Справа № 480/9996/21
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2021-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про відмову у забезпеченні позову
06 жовтня 2021 року Справа № 480/9996/21
Суддя Сумського окружного адміністративного суду Кунець О.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Сумської міської ради про визнання протиправним та нечинним рішення,-
В С Т А Н О В И В:
До Сумського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Сумської міської ради, в якій просить суд:
- визнати протиправним та нечинним рішення Сумської міської ради від 29.09.2021 №1933-МР "Про звільнення ОСОБА_1 з посади директора Департаменту інфраструктури міста Сумської міської ради".
Разом з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій ОСОБА_1 просить:
- вжити заходи забезпечення позову шляхом зупиненням дії рішення Сумської міської ради від 29.09.2021 № 1933- МР та заборонити відповідачу та іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.
В обґрунтування заяви позивач зазначає, що відповідно до оскаржуваного рішення, Сумська міська рада зобов`язала міського голову ОСОБА_2 у двотижневий термін з моменту прийняття цього рішення звільнити ОСОБА_1 з посади директора департаменту інфраструктури міста Сумської міської ради. Позивач вважає, що не вжиття заходів забезпечення позову може призвести до незаконного звільнення позивача з посади директора Департаменту інфраструктури міста Сумської міської ради, що у подальшому ускладнить виконання рішення суду, та призведе до нових судових спорів, що не відповідатиме ефективному захисту порушених прав.
Крім того, позивач звертає увагу суду на те, що рішення Сумської міської ради від 29.09.2021 № 1933-МР містить очевидні ознаки протиправності. Так, зобов`язуючи міського голову звільнити позивача із займаної посади, депутати Сумської міської ради у такий спосіб фактично перебрали на себе повноваження міського голови, чим грубо порушили вимоги частини другої статті 19 Конституції України, так як в силу п.10 ч.4 ст. 42, ч.З ст. 54 Закону України «Про місцеве самоврядування» міський голова має виключне повноваження щодо призначення звільнення керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради одноособово. Також позивач зазначає, що рішення містить завідомо недостовірну інформацію, а саме, в преамбулі рішення є посилання на рішення постійної комісії з питань планування соціально-економічного розвитку, бюджету, фінансів, розвитку підприємництва, торгівлі та послуг, регуляторної політики «Про визнання роботи директора департаменту інфраструктури міста Сумської міської ради Журби О.І. незадовільною», однак на жодному із засідань вказаної комісії таке рішення не приймалось, про що свідчать протокол комісії доданий як доказ до позовної заяви.
Таким чином, як зазначає позивач, є підстави вважати що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся.
Відповідно до ч. 1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Розглянувши матеріали заяви про забезпечення позову, судом встановлено таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Згідно із ч. 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
За умовами ч. 4 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.
Відповідно до ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено:
1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;
2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;
4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;
5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Згідно з ч. 2 ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Доводи заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Сумської міської ради та заборонити відповідачу та іншим особам вчиняти дії (позивач не зазначає які саме дії та не зазначає коло осіб на який має розповсюджуватися заборона на вчинення будь-яких дій), суд оцінює з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших осіб, які беруть участь в справі; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом майбутніх позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у випадку невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таким заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового розгляду.
Отже, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами.
Заявник обов`язково повинен обґрунтувати своє клопотання та, з цією метою, подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язує застосування певного заходу забезпечення позову. При цьому, тягар доказування при розгляді клопотання покладається виключно на заявника.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд враховує, що перевірка правомірності спірного рішення Сумської міської ради є предметом спору у цій справі, при цьому правомірність вимог позивача не є беззаперечною, а має бути перевірена під час розгляду справи, а тому ухвалення рішення про забезпечення позову у спосіб, в який просить позивач, не відповідає меті інституту забезпечення позову, позаяк є фактично вирішенням справи по суті на період розгляду справи.
В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач зазначає про очевидність незаконності прийнятого відповідачем рішення, вказуючи на ті самі підстави, на які посилається і в позовній заяві.
Отже, обґрунтування вказаної вимоги тотожне обґрунтуванню позовних вимог, що є неприпустимим, а застосування судом заходів забезпечення позову, про які просить позивач, без з`ясування фактичних обставин справи означатиме надання судом передчасних правових оцінок по суті пред`явленого позову і ототожнюватиметься з фактичним задоволенням позову.
Таким чином, враховуючи спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що забезпечивши даний адміністративний позов у спосіб визначений позивачем, він фактично ухвалить рішення без розгляду справи по суті та вийде за межі підстав забезпечення позову передбачених статтями 150-151 Кодексу адміністративного судочинства України.
Також, суд зазначає, що заявник будь-яких фактичних даних, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову в даному випадку може ускладнити виконання рішення суду чи призвести до необхідності докладати значні зусилля для відновлення прав позивача - суду не надав.
Крім того суд акцентує увагу, що позивач не зазначає які саме дії він просить заборонити вчиняти та не зазначає коло осіб на який має розповсюджуватися заборона на вчинення будь-яких дій. При цьому, доводи заявника в обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову базуються на непогодженні із самим рішенням, що оскаржується, а отже суд на стадії відкриття провадження у справі позбавлений можливості надавати оцінку аргументам позивача у справі, які в даному випадку збігаються із позицією сторони по справі в цілому.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про невідповідність заявленої позивачем підстави для забезпечення позову нормам чинного законодавства та відсутність обставин, які б свідчили про небезпеку заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника до ухвалення рішення в адміністративній справі, ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
У Х В А Л И В:
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду в п`ятнадцятиденний строк з дня складання ухвали.
Суддя О.М. Кунець