Справа № 640/9532/20
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2021-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

15 вересня 2021 року

м. Київ

справа № 640/9532/20

адміністративне провадження № К/9901/31168/21

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Васильєвої І.А., перевіривши касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Слобожанська будівельна кераміка» на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.01.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.07.2021 у справі №640/9532/20 за позовом Приватного акціонерного товариства «Слобожанська будівельна кераміка» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

УСТАНОВИВ:

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга Приватного акціонерного товариства «Слобожанська будівельна кераміка» на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.01.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.07.2021 у справі №640/9532/20 (згідно з трек-номером поштового відправлення надіслано 20.08.2021).

При вирішенні питання про відповідність касаційної скарги вимогам Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом встановлено наступне.

Скаржником заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, обґрунтоване тим, що вперше подану в межах строку на касаційне оскарження касаційну скаргу повернуто ухвалою Верховного Суду від 10.08.2021. Повторно касаційна скарга подана у найкоротший строк, без зайвих зволікань.

Скаржником вказано підставою касаційного оскарження пункт 1 частини 4 статті 328 КАС України. На думку скаржника, Шостим апеляційним адміністративним судом: неправильно застосовано пункт 189.9 статті 189 Податкового кодексу України, не враховано висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 09.06.2021 у справі №820/813/17, від 06.05.2020 у справі №813/5611/15, від 11.06.2019 у справі №804/95/13-а, від 14.08.2018 у справі №826/2313/13-а; неправильно застосовано статтю 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», не враховано висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 31.10.2019 у справі №816/249/17, від 15.08.2019 у справі №804/5556/13-а, від 30.09.2020 у справі №300/486/19, від 21.10.2019 у справі №0540/7843/18-а; неправильно застосовано підпункт 139.1.1 пункту 139.1 статті 139, пункт 44.2 статті 44, підпункт 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, пункти 5, 7, 21 П(С)БО №15 «Доходи», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290 та не враховано при цьому правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 29.07.2020 у справі №640/4003/19, від 04.12.2019 у справі №826/16321/18.

Верховний Суд зауважує, що касаційна скарга не містить значних відмінностей від раніше поданої. Ухвалою від 10.08.2021 скаржнику вже було роз`яснено, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини 4 статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновку судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) обґрунтування, в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).

При цьому недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.

Подібність правовідносин означає, зокрема, подібність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи. При цьому, обставини, які формують зміст таких правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, самі по собі не формують подібності правовідносин, важливими факторами є також доводи і аргументи сторін, які складають межі судового розгляду справи.

Натомість звертаючись вдруге з даною касаційною скаргою скаржник, зазначаючи про порушення судами норм матеріального права, а також посилаючись на неправильне застосовання підпункту 139.1.1 пункту 139.1 статті 139, пункту 44.2 статті статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, пункти 5, 7, 21 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Доходи» (від 29.11.1999 №290) скаржник посилається на не врахування судом апеляційної інстанції висновків Верховного Суду у постанові від 04.12.2019 у справі №826/16321/18. Разом з тим скаржник не обгрунтовує, в чому подібність правовідносин у наведених скаржником справі та у даній справі.

До того ж, судом апеляційної інстанції в оскаржуваному рішенні враховано правові висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені в постановах Верховного Суду від 21.12.2019 року у справі № 826/3468/18 та від 19.09.2019 року у справі № 808/3092/17. Скаржником не зазначено, в чому помилковість врахування таких висновків Верховного Суду в контексті встановлених обставин справи.

Верховний Суд зазначає, що у касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням з урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Отже, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною 4 статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Пунктом 4 частини 5 статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За наведених обставин касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.

Відповідно до вищенаведеного, керуючись статтями 328, 332, 355, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Слобожанська будівельна кераміка» на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.01.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.07.2021 у справі №640/9532/20 повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя І.А. Васильєва