Справа № 200/7716/21
Суддя: Арестова Л.В.
Дата ухвалення: 2021-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2021 р. Справа№200/7716/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецькій окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Арестової Л.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у порядку письмового провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; рнокпп: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область; ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

22 червня 2021 року на адресу Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про:

- визнання протиправним та скасування рішення Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 58 від 29.03.2021 року в частині незаконного обчислення пенсії ОСОБА_1 за період з 10.09.2020 року по 14.03.2021 року відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та у виплаті пенсії ОСОБА_1 за вислугу років без обмеження її максимальним розміром;

- зобов`язання Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 за вислугу років, призначеної 10.09.2020 року, у порядку, визначеному ч. 2-4 ст. 86 Закону україни "Про прокуратуру" - 60% середнього заробітку за 60 останніх місяців роботи, згідно довідки військової прокуратури об`єднаних сил від 09.09.2020 року № 14-247 вих-20;

- стягнення з Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області заборгованість ОСОБА_1 пенсії за вислугу років, згідно ч. 2-4 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" за період з 10.09.2020 року по 14.03.2021 року у розмірі 190 269,90 гривень.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з рішення відповідача від 29.03.2021 №58 йому стало відомо, що під час призначення пенсії з 10.09.2020 року, відповідачем був незаконно обчислений розмір його пенсії з 10.09.2020 по 14.03.2021 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV, та розрахунок його пенсії з 10.09.2020 відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII, відповідачем не здійснено.

Позивач вважає рішення відповідача від 29.03.2021 №58 протиправним та таким, що підлягає визнанню протиправними та скасуванню як необгрунтоване та незаконне.

В установлений судом строк відповідачем через відділ документообігу та архівної роботи суду надано відзив на адміністративний позов, в якому відповідач зазначив, що на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21.12.2020 року по справі №200/9066/20-а, управлінням було повторно розглянуто заяву позивача та призначено пенсію за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» з 10.09.2020 року, як працюючому прокурору. При цьому зазначає, що п.15 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» встановлено, що з 1 січня 2018 року пенсія, призначена відповідно до цієї статті, у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про судоустрій і статус суддів", виплачується в розмірі, обчисленому відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Вважає, що управлінням правомірно було призначено позивачу пенсію, обчислену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Окрім того, зазначає, що після звернення позивача до управління з заявою про перерахунок пенсії у зв`язку зі звільненням 26.03.2021 року, позивачу було проведено перерахунок пенсії в розмірі 60% середнього заробітку, як непрацюючому пенсіонеру, відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру».

На підставі вищевикладеного, просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 29 червня 2021 року залишено позовну заяву без руху.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 14 липня 2021 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2021 року замінено відповідача у справі № 200/7716/21-а з Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду Донецької області на його правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 20 вересня 2021 року залишено позовну заяву без руху.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 5 жовтня 2021 року продовжено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суддею одноособово, без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

ОСОБА_1 , є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 (а.с. 10-13), реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 (а.с. 11), має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-учасників бойових дій (посвідчення серії НОМЕР_3 ).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 21 грудня 2020 року у справі №200/9066/20-а адміністративний позов ОСОБА_1 до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області №431 від 11 вересня 2020 року про відмову в призначені пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язано Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: 85323, Донецька область, м. Мирноград, вул. Центральна, б.13, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) про призначення пенсії від 10 вересня 2020 року, зарахувавши до страхового та спеціального стажу, що дає право на пенсію згідно зі ст.86 Закону України "Про прокуратуру" половини періоду навчання в Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого та до вислуги років, що дає право на пенсію згідно зі ст.86 Закону України "Про прокуратуру" період безпосередньої участі в антитерористичній операції з 19 лютого 2016 року по 30 квітня 2018 року з розрахунку один місяць служби за три місяці служби та період безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення з 1 травня 2018 року по 10 вересня 2020 року з розрахунку один місяць служби за три місяці служби.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 5 березня 2021 року апеляційну скаргу Покровського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 грудня 2020 року у справі №200/9066/20-а за позовом ОСОБА_1 до Покровського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення - повернуто заявникові.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 грудня 2020 року у справі №200/9066/20-а набрало законної сили 5 березня 2021 року.

На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 грудня 2020 року у справі №200/9066/20-а, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області 29.03.2021 року призначено ОСОБА_1 пенсію за вислугу років за Законом України «Про прокуратуру» з 10.09.2020 року, як працюючій особі, що підтверджується витягом з електронної пенсійної справи позивача(а.с.43-44).

Як вбачається з протоколу призначення пенсії (рішення № 58 від 29.03.2021 року), розмір пенсії з 10.09.2020 року обчислено за статтею 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Судом встановлено, що Наказом Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил від 12 березня 2021 року №123к, полковника юстиції ОСОБА_1 з 14 березня 2021 року звільнено з посади начальника першого відділу військової прокуратури Донецького гарнізону (п.9 ч.1 ст.51 Закону України «Про прокуратуру») та органів прокуратури.

26 березня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області з заявою про перерахунок пенсії у зв`язку зі звільненням.

29 березня 2021 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області проведено ОСОБА_1 перерахунок пенсії за вислугу років за Законом України «Про прокуратуру», як непрацюючій особі з 15 березня 2021 року, що підтверджується витягом з електронної пенсійної справи позивача(а.с.50-51).

Як вбачається з протоколу перерахунку пенсії (рішення № 58), розмір пенсії позивача з 15.03.2021 року обчислено у розмірі 60%, визначеного Законом України "Про прокуратуру".

5 квітня 2021 року, позивач звернувся до відповідача з заявою про роз`яснення щодо призначення йому пенсії з 10.09.2020 року, порядку нарахування пенсії з урахуванням положень статті 86 Закону України «Про прокуратуру» (а.с.18-19).

Листом від 19.04.2021 року №0581-02-8/12869 (а.с. 41-42), Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області повідомлено позивача про те, що з 10.09.2020 розмір пенсії був обчислений відповідно до Закону № 1058 і складав 4307,69 грн., а саме: розмір пенсії за віком ст.27 - 3839,09 грн. (23037,69 грн. середньомісячний заробіток для обчислення * 0,16667 коефіцієнт стажу), підвищення учасникам бойових дій (1712,00 * 25%) - 428,00 грн., цільова допомога учасникам бойових дій - 40,00 грн. З 15.03.2021 розмір пенсії обчислено відповідно до статті 86 «Пенсійне забезпечення працівників прокуратури» Закону № 1697 і складає 17690,00 грн., а саме: основний розмір пенсії від середнього заробітку 21941,22 грн. (36568,70 грн. *60%), підвищення учасникам бойових дій (1769,00 * 25%) - 442,25 грн., цільова допомога учасникам бойових дій - 40,00 грн., розмір пенсії з надбавками - 22423,47 грн., максимальний розмір пенсії (1769,00 * 10)- 17690,00 грн.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд виходить з такого.

Згідно із ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав людини є головним обов`язком держави.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Суд зазначає, що пенсійне забезпечення прокурорів та працівників прокуратури визначено в Законі України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII, який набрав чинності 15.07.2015 (далі - Закон №1697-VII).

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про прокуратуру» прокурором органу прокуратури є: 1) Генеральний прокурор; 2) перший заступник Генерального прокурора; 3) заступник Генерального прокурора; 4) заступник Генерального прокурора - Головний військовий прокурор; 4-1) заступник Генерального прокурора - керівник Спеціалізованої антикорупційної прокуратури; 5) керівник підрозділу Генеральної прокуратури України (у тому числі перший заступник та заступник Головного військового прокурора, керівник підрозділу Головної військової прокуратури на правах структурного підрозділу Генеральної прокуратури України); 6) заступник керівника підрозділу Генеральної прокуратури України (у тому числі Головної військової прокуратури та Спеціалізованої антикорупційної прокуратури на правах самостійних структурних підрозділів Генеральної прокуратури України); 7) прокурор Генеральної прокуратури України (у тому числі Головної військової прокуратури та Спеціалізованої антикорупційної прокуратури на правах самостійних структурних підрозділів Генеральної прокуратури України); 8) керівник регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 9) перший заступник керівника регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 10) заступник керівника регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 11) керівник підрозділу регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 12) заступник керівника підрозділу регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 13) прокурор регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 14) керівник місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); 15) перший заступник керівника місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); 16) заступник керівника місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); 17) керівник підрозд

Відповідно до частини 2 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 за №1697-VII зазначено, що пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Частиною 4 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат на 60. Коригування зазначених виплат проводиться із застосуванням коефіцієнта загального підвищення розмірів посадового окладу та надбавок до нього. Посадовий оклад, надбавки за вислугу років під час призначення пенсії враховуються в розмірах за останньою займаною посадою прокурора, встановлених на момент виникнення права на перерахунок пенсії за вислугу років.

Відповідно до абз. 1 та 2 ч. 15 ст. 86 Закону № 1697-VII тимчасово, по 31 грудня 2017 року особам (крім осіб з інвалідністю I та II груп, осіб з інвалідністю внаслідок війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених цим Законом, які займають посади державної служби, визначені Законом України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII "Про державну службу", а також працюють на посадах та на умовах, передбачених Законом України "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються;.

Згідно до абз. 4 ч. 15 ст. 86 Закону № 1697-VII з 1 січня 2018 року пенсія, призначена відповідно до цієї статті, у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про судоустрій і статус суддів", виплачується в розмірі, обчисленому відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Таким чином Закон № 1697-VII прямо відсилає до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно до абз. 2 та 3 ст. 47 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" тимчасово, по 30 вересня 2017 року особам (крім осіб з інвалідністю I та II груп, осіб з інвалідністю внаслідок війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які займають посади державної служби, визначені Законом України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII "Про державну службу", а також працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

Поряд з цим, пунктом 13-1 Розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», визначено - з 1 жовтня 2017 року пенсії, призначені після набрання чинності Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" (крім осіб з інвалідністю I та II груп, осіб з інвалідністю внаслідок війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на умовах законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про наукову і науково-технічну діяльність" у період роботи на посадах державної служби, визначених Законом України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, а також на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", виплачуються у розмірі, обчисленому відповідно до цього Закону.

Після звільнення з роботи виплата пенсії, призначеної відповідно до зазначених законів, поновлюється.

Закон України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" набув чинності 01.10.2011.

Наведене свідчить, що законодавець, встановлюючи, що пенсії, призначені на підставі Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII, не виплачуються взагалі, а згодом виплачуються особам, які продовжують займати прокурорські посади, у розмірі, обчисленому відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зробив виключення з цього правила для певного кола осіб, у тому числі учасників бойових дій.

Згідно з довідкою Військової прокуратури об`єднаних сил від 6 серпня 2020 року №15-554 вих-20 ОСОБА_1 дійсно з 19 лютого 2016 року по 30 квітня 2018 року безпосередньо приймав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення на посаді прокурора першого відділу військової прокуратури Донецького гарнізону. З 1 травня 2018 року по 17 вересня 2018 року приймав участь на посаді прокурора першого відділу військової прокуратури Донецького гарнізону, з 18 вересня 2018 року по теперішній час приймає участь у здійснені заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення на посаді начальника першого відділу військової прокуратури Донецького гарнізону.

Згідно посвідчення Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України серії НОМЕР_3 , ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

Таким чином, цій категорії осіб пенсія під час роботи на прокурорських посадах повинна бути виплачена у розмірі, встановленому ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII та відповідно відповідач зобов`язаний був призначити позивачу пенсію з 10.09.2020 року в розмірі обчисленому відповідно до Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII.

У межах вироблених ЄСПЛ підходів до тлумачення поняття «майно», а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як «наявне майно», так і активи, включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого «права власності» (пункт 74 Рішення ЄСПЛ від 2 березня 2005 року у справі «Von Maltzan and Others v. Germany»).

ЄСПЛ робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що може вважатися «активом»: вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема, є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) - на момент дії цієї норми є «активом», на який може розраховувати громадянин як на свою власність.

Тобто в зазначених рішеннях ЄСПЛ установив, що наявність «правомірних (законних) очікувань» є передумовою для відповідного захисту. У свою чергу, умовою наявності «правомірних очікувань», у розумінні практики ЄСПЛ, є достатні законні підстави. Інакше кажучи, «правомірні (законні) очікування» - це очікування можливості здійснення певного права, як прямо гарантованого, так і опосередкованого, у разі якщо особа прямо не виключена з кола осіб, які є носіями відповідного права.

Суд зазначає, що на час призначення позивачу пенсії діяла ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», яка передбачала підстави та призначення, та розміри пенсії працівникам прокуратури. Позивач мав законі очікування щодо того, що пенсія і буде призначена у відповідному розмірі, проте відповідач безпідставно застосував норми Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Оскільки судом, встановлено, що рішенням № 58 від 29.03.2021 року про призначення пенсії позивачу, відповідач протиправно та безпідставно застосував норми Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в частині обчислення розміру пенсії позивача за період з 10.09.2020 по 14.03.2021, то суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати вищевказане рішення в частині обчислення розміру пенсії позивача за період з 10.09.2020 по 14.03.2021 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з частиною 3 статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного суб`єктами владних повноважень, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

З метою відновлення права позивача на отримання пенсії у розмірі, установленому законом, суд вважає за доцільне зобов`язати відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії за вислугу років за період з 10.09.2020 по 14.03.2021, у порядку, визначеному ч. 2-4 ст. 86 Законом України "Про прокуратуру" - 60% середнього заробітку за 60 останніх місяців роботи, згідно довідки військової прокуратури об`єднаних сил від 09.09.2020 року № 14-247 вих-20, з урахуванням раніше проведених виплат.

Надаючи оцінку доводам ОСОБА_1 щодо питання обмеження пенсії максимальним розміром за період з 10.09.2020 по 14.03.2021, суд зазначає, що ключовим правовим питанням у справі є право позивача на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII.

Відповідно, питання щодо обмеження пенсії максимальним розміром є похідним і повинно вирішуватись після вирішення питання про наявність відповідного права на призначення.

Враховуючи мотиви відмови пенсійного органу у призначенні пенсії позивачу за нормами визначеними статтею 86 Закону України «Про прокуратуру», суд зауважує, що спору щодо обмеження пенсії максимальним розміром на час звернення позивача у цій справі до суду не існувало.

Також, відповідач ще не ухвалював рішення щодо перерахунку призначеної позивачу пенсії за вислугу років на виконання цього рішення суду, а тому відсутні підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині при здійсненні такого перерахунку будуть порушені.

Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, у задоволенні цих позовних вимог слід відмовити, як передчасних.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у рішенні від 14.09.2020 року, залишеного без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.01.2021 року, у зразковій справі №560/2120/20.

Водночас позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості по пенсії за вислугу років, без обмеження її максимальним розміром, згідно ч. 2-4 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" за період з 10.09.2020 року по 14.03.2021 року у розмірі 190 269,90 гривень, задоволенню не підлягає, оскільки здійснення перерахунку призначеної позивачу пенсії за вислугу років є дискреційними повноваженнями відповідача і у разі здійснення розрахунку позивачем або судом із застосуванням певних методик та показників для такої виплати останні фактично переберуть на себе відповідні функції, що є недопустимим. Крім того, оскільки суд зобов`язав відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачу, вимоги щодо стягнення певних сум є передчасними.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до частин першої та другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Нормами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням правових положень чинного законодавства України та системного аналізу практики застосованої в рішеннях Європейського суду з прав людини, суд доходить висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі статті 5 пункту 13 Закону України "Про судовий збір", то питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.

На підставі вищевикладеного та керуючись статями 2-15, 19-21, 72-79, 90, 94, 122, 123, 139, 159-161, 164, 192-194, 224-228, 241-247, 255, 253-262, 293-295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; рнокпп: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область; ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 29.03.2021 року № 58 в частині обчислення розміру пенсії ОСОБА_1 за період з 10.09.2020 по 14.03.2021 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років за період з 10.09.2020 по 14.03.2021, у порядку, визначеному ч. 2-4 ст. 86 Законом України "Про прокуратуру" - 60% середнього заробітку за 60 останніх місяців роботи, згідно довідки військової прокуратури об`єднаних сил від 09.09.2020 року № 14-247 вих-20, з урахуванням раніше проведених виплат.

В іншій частині задоволення позовних вимог - відмовити.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 07 жовтня 2021 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Л.В. Арестова