Справа № 420/5852/21
Суддя: Глуханчук О.В.
Дата ухвалення: 2021-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5852/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Глуханчука О.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

12 квітня 2021 року до суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, у якому позивач просить суд:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зменшення ОСОБА_1 розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а саме з 90 відсотків на 70 відсотків грошового утримання працюючого на відповідній посаді судді, при перерахунку на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2020 року;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2020 року по справі № 420/5900/20 починаючи з 19 лютого 2020 року у розмірі 90 відсотків грошового утримання працюючого на відповідній посаді судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, з урахуванням фактично виплачених сум.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що він ОСОБА_1 був звільнений у відставку з посади судді Київського районного суду м. Одеси постановою Верховної Ради України від 18.03.2004 року № 1635-ІV.

На цій підставі, як вказує позивач, при наявності стажу 33 роки, йому призначено довічне грошове утримання у розмірі 90% від винагороди працюючого на відповідній посаді судді, відповідно до Закону України Про судоустрій і статус судців від 07.07.2010 року №2453-VI.

Позивач вказує, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2020 року у справі №420/5900/20 суд зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області Вих.№5-766/20/9 від 17.03.2020 року, починаючи з 19.02.2020 року, з урахуванням фактично виплачених сум.

Як зазначає позивач, до перерахунку за вищевказаним рішенням суду його грошове утримання складало 90 відсотків заробітної плати судді, якій працює на відповідній посаді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. Однак, 08.02.2021 року він отримав довідку від ГУ ПФУ в Одеській області про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці, з якої дізнався, що на виконання рішення суду його довічне грошове утримання судді у відставці розраховане, виходячи з розрахунку 70 відсотків заробітної плати судді, якій працює на відповідній посаді (суддівської винагороди).

З цього приводу позивач звернувся до відповідача, однак отримав відповідь від 15.03.2021 року, у якій відповідач в обґрунтування відмови в перерахунку, виходячи з розрахунку 90 відсотків суддівської винагороди, посилається на норми Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402, та зазначає, що на підставі вказаних норм довічне грошове утримання судді у відставці розраховано, виходячи з відсоткових розмірів суддівської винагороди судді, якій працює на відповідній посаді згідно вимог вищевказаного Закону, а саме, виходячи з розрахунку 70 відсотків суддівської винагороди.

Не погоджуючись з діями відповідача щодо зменшення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 90 % на 70 % грошового утримання працюючого на відповідній посаді судді, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Так, позивач стверджує, що судді призначені чи обрані на посаду судді до набрання чинності Законом № 1402, зберігають визначення стажу роботи на посаду судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим законом.

Процесуальний рух справи

Ухвалою суду від 19 квітня 2021 року, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі в порядку ч. 5 ст. 262 КАС України без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі.

06 травня 2021 року відповідачем через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву.

Водночас, під час дослідження матеріалів справи в письмовому провадженні у суду виникла необхідність з`ясування обставин, що мають значення для справи безпосередньо в учасників справи, витребування та дослідження нових доказів, тому судом вирішено питання щодо переходу до розгляду справи в порядку загального позовного провадження та проведення підготовчого засідання.

Відповідно до ч. 6 ст. 260 КАС України, якщо суд вирішив розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, але в подальшому постановив ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, розгляд справи починається зі стадії відкриття провадження у справі. У такому випадку повернення до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження не допускається.

Ухвалою суду від 24 червня 2021 року розгляд адміністративної справи №420/5852/21 призначено проводити за правилами загального позовного провадження.

09 липня 2021 року відповідачем через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву.

У підготовче засідання, призначене на 20 липня 2021 року, учасники справи не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином та своєчасно.

20 липня 2021 року від представника позивача через канцелярію суду надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Ухвалою суду від 20 липня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання, призначене на 25 серпня 2021 року учасники справи не з`явились, про місце, дату і час судового засідання повідомлені належним чином та своєчасно.

У матеріалах справи наявні клопотання представника позивача (а.с. 2, том 2) та представника відповідача (а.с. 3, том 2) про розгляд справи без їх участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно з ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За приписами ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

З урахуванням вищенаведеного, справу розглянуто в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до відзиву на позовну заяву, відповідач проти задоволення позову заперечує, з позовними вимогами не погоджується, вважає їх безпідставними, з огляду на наступне.

Так, відповідач підтвердив, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує довічне грошове утримання судді у відставці.

Як зазначає відповідач, на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2020 року у справі №420/5900/20, Головним управлінням прийнято рішення від 23 листопада 2020 року № 12, яким здійснено перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 року на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області від 17.03.2020 № 5-766/20/9, при страховому стажі 33 роки 3 місяці 25 днів (суддівський стаж 30 років), виходячи з відсоткових розмірів суддівської винагороди судді, а саме 70% відповідно до вимог Закону. Новий розмір довічного грошового утримання судді у відставці нараховано на грудень 2020 року в сумі 93868,18 грн. Сума доплати за період з 19.02.2020 по 30.11.2020 становить 427329,35 грн. та включена до реєстру судових рішень.

Відповідач вказує, що на звернення позивача щодо перерахунку довічного грошового утримання суддів у відставці у розмірі 90%, Головним управлінням листом від 15.03.2021 за № 3591-3255/К-02/8-1500/21 була надана обґрунтована відповідь.

Головне управління вважає помилковим посилання позивача на те, що перерахунок має бути здійснений у розмірі 90 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, виходячи з наступного. Посилаючись на положення ч. 3 ст. 142 Закону №1402-VIII та суддівський стаж позивача у 30 років, відповідач вважає, що з 19 лютого 2020 року щомісячне довічне грошове утримання позивача має розраховуватися, виходячи з 70 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

До суду надійшла відповідь на відзив, згідно якої позивач зазначає, що доводи відповідача, наведені у відзиві, не спростовують доводів позовної заяви.

Інші заяви по суті справи, клопотання учасниками справи не надавались, додаткові докази не надходили.

Розглянувши подані учасниками справи заяви по суті справи і докази на їх обґрунтування, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що згідно Постанови Верховної Ради України від 18 березня 2004 року №1635-ІV Про звільнення суддів ОСОБА_1 звільнений у відставку з посади судді Київського районного суду міста Одеси.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з 19.03.2004 року.

На час виходу позивача у відставку, щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці призначено йому у розмірі 90% винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Як вбачається з матеріалів пенсійної справи, в подальшому, позивачу здійснювалися перерахунки щомісячного довічного грошового утримання судді, у тому числі у зв`язку зі зміною правового регулювання розміру посадового окладу судді.

Зокрема, 28 лютого 2020 року Територіальним управлінням ДСА України в Одеській області видано ОСОБА_1 Довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці Вих.№5-583/20/12, про те, що станом на 19 лютого 2020 року його суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці складає 107202,00 грн. у тому числі: посадовий оклад 63060,00 грн.; доплата за вислугу років (70%) 44142,00 грн. (а.с. 180, том 1).

02 березня 2020 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області з заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді, до якої додав вказану довідку (а.с. 179, том 1).

Рішенням Головного управління ПФУ в Одеській області №34 від 03 березня 2020 року позивачу відмовлено у такому перерахунку (а.с. 178, том 1).

Вказана відмова оскаржена позивачем в судовому порядку (справа №420/2282/20).

17 березня 2020 року Територіальним управлінням ДСА України в Одеській області видано ОСОБА_1 Довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці Вих.№5-766/20/9, про те, що станом на 19.02.2020 року суддівська винагорода ОСОБА_1 , яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці складає 134 002,50 грн. у тому числі: посадовий оклад 78 825,00 грн.; доплата за вислугу років (70%) 55177,50 грн. (а.с. 186, том 1).

14 травня 2020 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області з заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді, до якої додав довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці Вих.№5-766/20/9 від 17.03.2020 року (а.с. 187-188, том 1).

14 травня 2020 року Управлінням застосування пенсійного законодавства ГУ ПФУ в Одеські області прийнято Рішення №71 про відмову у перерахунку довічного грошового утримання суддів у відставці, оскільки за заявою ОСОБА_1 від 24.01.2020 року позивачу проведено перерахунок щомісячного грошового утримання виходячи із 15 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб з 01.01.2020 року, тобто за зверненням судді у відставці до 18.02.2020 року вже проведено перерахунок з 01.01.2020 року, в подальшому перерахунок буде здійснюватися при збільшенні суддівської винагороди після 18.02.2020 року (а.с. 189, том 1).

Позивач оскаржив вказану відмову Головного управління ПФУ в Одеській області у судовому порядку.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2021 року у справі №420/5900/20 частково задоволено позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області. Суд вирішив:

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №71 від 14.05.2020 року про відмову у перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області Вих.№5-766/20/9 від 17.03.2020 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ) здійснити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області Вих.№5-766/20/9 від 17.03.2020 року, починаючи з 19.02.2020 року, з урахуванням фактично виплачених сум.

23 листопада 2020 року вказане рішення суду набрало законної сили.

З матеріалів пенсійної справи позивача судом встановлено, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2021 року по справі №420/5900/20, 23 листопада 2020 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області здійснено перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 .

За результатами перерахунку прийнято протокольне рішення від 23 листопада 2020 року № 12, яким здійснено перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 року при страховому стажі 33 роки 3 місяці 25 днів, виходячи з відсоткового розміру 70 % суддівської винагороди працюючого судді, суддівський стаж 30 років (а.с. 207-214, том 1).

На звернення позивача щодо виконання рішення суду від 21 жовтня 2021 року по справі №420/5900/20, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області листом від 15 березня 2021 року №3591-3255/К-02/8-1500/21 повідомило наступне (а.с. 18, том 1).

Законом України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 № 1402 визначені вихідні дані для обрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а саме: - щомісячне довічне грошове утримання виплачується судці у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді (ч. 4 ст. 142 Закону); базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року (з підвищуючими коефіцієнтами для суддів апеляційної та касаційної інстанції) (ч. 3,4 ст. 135 Закону).

Відповідно до ст. 137 Закону до стажу роботи судді зараховується робота на посадах: 1) судді судів України, арбітра (судці) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

З огляду на вищевикладене, відповідач повідомив позивачу про те, що розрахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці проведений на підставі норм Закону № 1402, виходячи з розмірів суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з розрахунку 70 % суддівської винагороди за стаж на посаді судді 30 років.

Вважаючи, що територіальним органом ПФУ неправомірно здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 70% від розміру суддівської винагороди, а не 90% заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді, як це було визначено при виході у відставку, позивач звернувся до суду з даним позовом.

У свою чергу, відповідач, посилаючись на положення ч. 3 ст. 142 Закону № 1402-VIII та суддівський стаж позивача - 30 років, вважає, що з 19 лютого 2020 року його щомісячне довічне грошове утримання має розраховуватися, виходячи з 70 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Отже, спірним у даному випадку є питання який відсоток суддівської винагороди підлягає застосуванню при здійсненні Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області перерахунку з 19.02.2020 року раніше призначеного ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Вирішуючи спірні правовідносини в межах заявлених позовних вимог, надаючи юридичну кваліфікацію встановленим обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 3 Конституції України, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Статтею 22 Конституції України, зокрема, передбачено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 64 Конституції України гарантовано, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Статтею 126 Конституції України встановлено, що незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України.

Відповідно до ст. 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя.

Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема судоустрій, судочинство, статус суддів.

Так, організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів визначає Закон України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 № 1402-VIII, який забезпечує право кожного на справедливий суд (надалі Закон № 1402-VIII).

Згідно із пунктом 2 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України від 07.07.2010 № 2453-VI Про судоустрій і статус суддів, крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Статтею 142 Закону № 1402-VIII регламентовані питання отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Відповідно до ч. 1 цієї статті, судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року;

2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Згідно з ч. 2 ст. 142 Закону № 1402-VIII, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до ч. 3 ст. 142 Закону № 1402-VIII, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Частиною четвертою та п`ятою цієї ж статті передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до частини третьої статті 135 Закону №1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді становить, зокрема:

судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року

Разом з цим, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Пунктом 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI Про судоустрій і статус суддів. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідних положень Закону №1402-VIII зі змінами.

У вказаному рішенні зазначено, зокрема, що судді, які вже перебувають у відставці та досягли шістдесятип`ятирічного віку, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом № 1402-VIII.

Конституційний Суд України вважає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності. Запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402 різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини першої статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.

У зв`язку з викладеним, Конституційний Суд України рішенням від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020 пункт 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII, яким було передбачено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу, визнав неконституційним.

Згідно з частиною першою статті 91 Закону України від 13.07.2017 № 2136-VIII Про Конституційний Суд України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Статтею 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Отже, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 № 2-р/2020 Закон № 1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

З огляду на викладене, з 19.02.2020, наступного дня з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020 у позивача виникло право (підстава) на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до Закону № 1402-VIII.

Так, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2021 року у справі №420/5900/20, суд зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ) здійснити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області Вих.№5-766/20/9 від 17.03.2020 року, починаючи з 19.02.2020 року, з урахуванням фактично виплачених сум.

Що стосується відсотку розміру довічного грошового утримання позивача від суддівської винагороди працюючого судді на рівні 90%, на врахуванні якого наполягає позивач, та який визначений на підставі частини 3 статті 141 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 07.07.2010 року №2453-VI (з урахуванням пункту 4 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року №4-рп/2016), виходячи з наявного суддівського стажу.

Пунктом 4 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року №4-рп/2016 визначено наступне: - частина третя статті 141 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 7 липня 2010 року №2453-VI у редакції Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року №213-VIII, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Натомість застосуванню підлягає частина третя статті 141 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 7 липня 2010 року №2453-VI до внесення змін Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року №213-VIII, тобто у редакції Закону України Про забезпечення права на справедливий суд від 12 лютого 2015 року №192-VIII, а саме: Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Отже, при виході у відставку, позивач, згідно частини 3 статті 141 Закону від 07.07.2010 року №2453-VI, набув право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

При цьому, за Законом від 07.07.2010 року №2453-VI грошове утримання судді обраховувалось з 15 мінімальних заробітних плат з підвищуючими коефіцієнтами для суддів апеляційної та касаційної інстанції (з урахування пункту 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 04.12.2018 року №11-р/2018).

Водночас, чинним Законом України Про судоустрій і статус суддів №1402-VIII від 02.06.2016 року визначені інші вихідні дані для обрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, зокрема:

щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді (ч.4 ст.142 Закону №1402-VIII);

базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року (з підвищуючими коефіцієнтами для суддів апеляційної та касаційної інстанції) (ч.3, 4 ст.135 Закону №1402-VIII).

Питання перерахунку раніше призначеного щомісячного грошового утримання суддів у відставці прямо врегульовано ч. 4 ст. 142 Закону №1402-VIII, де передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Зазначена норма чітка, однозначна, зрозуміла та не вступає в колізію з іншими нормами. Тобто, для виконання вимог ч.4 ст.142 Закону №1402-VIII немає ніякої необхідності у додатковому нормативно-правовому акті чи роз`ясненні.

Конституційний Суд України у рішенні від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020 вказав, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя.

За правовим висновком Верховного Суду, сформульованим у рішенні від 16.06.2020 року по зразковій справі № 620/1116/20 (Пз/9901/5/20), у судді у відставці, який отримує щомісячне грошове утримання у розмірі обчисленому згідно положень Закону № 2453-VI, наявне право (підстава) права (підстави) на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до Закону України №1402-VIII.

Таким чином, для застосування розміру 90 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, про який просить позивач, немає підстав, оскільки зазначений розмір був передбачений Законом України Про судоустрій і статус суддів від 07.07.2010 року №2453-VI.

Однак, з 18.02.2020 року (з моменту проголошення Рішення КСУ №2-р/2020 від 18.02.2020 року) Закон України Про судоустрій і статус суддів від 07.07.2010 року №2453-VI в частині регулювання щомісячного грошового утримання, втратив чинність.

Діючим Законом, передбачені інші розміри суддівської винагороди та розмір відсотків від неї, для нарахування щомісячного грошового утримання.

Суд акцентує увагу на неможливості використовувати для обрахунку щомісячного грошового утримання одночасно складові, які передбаченні для різних формул обрахунку грошового утримання.

Таким чином, оскільки чинним Законом №1402-VIII передбачені інші розміри суддівської винагороди та розмір відсотків від неї для нарахування щомісячного грошового утримання, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для обрахунку щомісячного грошового утримання одночасно за складовими, які передбачені для різних формул обрахунку грошового утримання: розміру щомісячної суддівської винагороди за Законом № 1402-VIII, а розміру відсотку - за Законом № 2453-VI.

Враховуючи викладене, суд вважає, що з 19.02.2020 року щомісячне довічне грошове утримання позивача розраховується за нормами Закону №1402-VIII, у т.ч. порядок визначення відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання, - враховуючи положення ч.3 ст.142 Закону №1402-VIII.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 90% грошового утримання працюючого судді на підставі частини 3 статті 141 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 07.07.2010 року №2453-VI.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На підставі викладеного, враховуючи, що відсотковий розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у 90 % позивачу був встановлений за нормами Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VI, який з 18.02.2020 року (з моменту проголошення Рішення КСУ №2-р/2020 від 18.02.2020 року) в частині регулювання щомісячного грошового утримання, втратив чинність, а діючим Законом України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02.06.2016 року передбачені інші розміри суддівської винагороди та розмір відсотків від неї, для нарахування щомісячного грошового утримання, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для обрахунку щомісячного грошового утримання позивача одночасно за складовими, які передбачені для різних формул обрахунку грошового утримання - розміру щомісячної суддівської винагороди за Законом № 1402-VIII, а розміру відсотку - за Законом № 2453-VI.

Беручи до уваги викладене, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позовних про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зменшення ОСОБА_1 розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а саме з 90 відсотків на 70 відсотків грошового утримання працюючого на відповідній посаді судді, при перерахунку на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2020 року, а також у задоволенні похідних вимог щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2020 року по справі №420/5900/20, починаючи з 19 лютого 2020 року у розмірі 90 відсотків грошового утримання працюючого на відповідній посаді судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, з урахуванням фактично виплачених сум.

У зв`язку з відмовою у позові та, враховуючи звільнення позивача від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, розподіл судових витрат на його користь не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 5-9, 72, 74-77, 90, 139, 194, 205, 242-246, 250, 255, 291, 295, 297 КАС України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ).

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83; ).

Суддя О.В. Глуханчук

.