Справа № 640/24602/21
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2021-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

05 жовтня 2021 року м. Київ № 640/24602/21

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Кармазін О.А., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами

ОСОБА_1
до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві
про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, код ЄДР: 42098368), в якому просить суд:

1) визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 , в перерахунку та виплаті перерахованої пенсії на підставі довідки від 23.06.2021 № 1298 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії з 01.12.2019, наданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання» Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву за посадою поліцейського - Головного управління Національної поліції в м. Києві;

2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести ОСОБА_1 , починаючи з 01.12.2019 перерахунок, нарахування пенсії та здійснити її виплату з різницею між фактично отриманими та належними до сплати сумами пенсії на підставі довідки від 23.06.2021 № 1298 виходячи з розрахунку 65 % від суми щомісячного грошового забезпечення, наданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання» Міністерства внутрішніх справ України по місту Києву за посадою поліцейського - Головного управління Національної поліції в м. Києві;

3) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві нарахувати та виплатити позивачу заборгованість по індексації починаючи з 2016 року;

4) встановити судовий контроль за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві подати в установлений судом термін, з моменту набрання рішенням законної сили, звіт про виконання рішення суду.

До суду в казаною позовною заявою позивач звернулася 01.09.2021.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.09.2021 позовну заяву залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам, встановленим статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Залишаючи позовну заяву без руху судом була звернута увага позивача на те, що позивач просить суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві нарахувати та виплатити позивачу заборгованість по індексації починаючи з 2016 року.

При цьому, було зазначено про те, що по-перше, вказана вимога не містить викладу обставин щодо правового обґрунтування, по-друге, виходячи з положень ч. 1 ст. 5 та ч. 2 ст. 245 КАС України передумовою застосування такого способу захисту прав, як заявлено позивачем в цій частині вимоги, є визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, оскільки заявлений позивачем спосіб захисту в цій частині позовних вимог може бути реалізований лише за умови попереднього визнання рішень, дій чи бездіяльності відповідача протиправними.

Відтак, позивачці необхідно було відносно вказаної вимоги визначитись з питанням щодо заявлених позовних вимог із зазначенням - які протиправні дії вчинені відповідачем, чи допущена протиправна бездіяльність або ж прийнято протиправне рішення відносно не нарахування та невиплати позивачу заборгованості по індексації починаючи з 2016 року, що є передумовою застосування заявленого позивачем способу захисту в цій частині, а також викласти обставини та правове обґрунтуванням щодо заявленої позовної вимоги.

Також було зазначено про те, що в порушення вимог ч. 1 ст. 161 КАС України позивачем не надано суду копії позовної заяви, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, про що працівниками суду складено акт від 03.09.2021 № 816 про те, що при опрацюванні поштового відправлення б/н № 640/24602/21, відправник ОСОБА_1 , не виявилося вказаних у додатку до позовної заяви документів а саме: відсутня копія позовної заяви з додатками для відповідача.

Крім того, залишаючи позовну заяву без руху суддею була звернута увага позивача на пропуск позивачем шестимісячного строку звернення до суду, оскільки з даним позовом позивач звернулася до суду поза межами шестимісячного строку, передбаченого ч. 2 ст. 122 КАС України. При цьому, заяви про поновлення пропущеного строку звернення з адміністративним позовом до суду позовна заява не містить, а також доказів на підтвердження поважності таких причин суду не надано.

Також була звернута увага на те, що з доданих до позовної заяви документів вбачається, що останні не засвідчені належним чином у визначеному законодавством порядку.

Відтак, ухвалою суду від 07.09.2021 позивача зобов`язано усунути недоліки позовної заяви шляхом надання суду:

1) уточненої позовної заяв із приведенням її у відповідності до вимог ст.ст. 160 та 161 КАС України, з урахуванням висновків суду викладених у даній ухвалі, із зазначенням викладу обставин та обґрунтування вимоги позивача, зокрема, вимоги про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві нарахувати та виплатити позивачу заборгованість по індексації починаючи з 2016 року, якій, у відповідності до положень ч. 1 ст. 5 та ч. 2 ст. 245 КАС України, повинна передувати вимога про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, оскільки заявлений позивачем спосіб захисту в цій частині може бути реалізований лише за умови попереднього визнання рішень, дій чи бездіяльності відповідача протиправними (відповідно до кількості учасників справи);

2) копії уточненої позовної заяви, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи;

3) заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із цим позовом та докази поважності причин його пропуску в частині позовних вимог;

4) оригіналів або належним чином засвідчених копій доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача (питання засвідчення копій).

Вказана ухвала отримана позивачем 24.09.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за № 495.

28.09.2021 позивачем на усунення недоліків позовної заяви надано суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення з адміністративним позовом до суду за захистом своїх прав, в якій просить суд визнати причини пропуску нею строку звернення до суду з захистом своїх прав та законних інтересів поважними. В обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду позивач зазначила, що відповідно до ч. 2 ст. 100 КАС України якщо суд визнає причини пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративні справи розглядаються і вирішуються в порядку, встановленому цим Кодексом.

До вказаної заяви надано суду копію позовної заяви з доданими до неї документами для надіслання відповідачу, а також надано суду належним чином засвідчені копії доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача.

В той же час, позивачем так і не було надано суду уточнену позовну заяву із приведенням її у відповідності до вимог ст. 160 КАС України, з урахуванням висновків суду викладених у даній ухвалі, із зазначенням викладу обставин та обґрунтування вимоги позивача, зокрема, щодо вимоги про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві нарахувати та виплатити позивачу заборгованість по індексації починаючи з 2016 року, якій, у відповідності до положень ч. 1 ст. 5 та ч. 2 ст. 245 КАС України, повинна передувати вимога про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, оскільки заявлений позивачем спосіб захисту в цій частині може бути реалізований лише за умови попереднього визнання рішень, дій чи бездіяльності відповідача протиправними.

Разом з тим, щодо строку звернення до суду з даним позовом, то суддя зазначає, що причини пропуску строку звернення до суду, що викладені у заяві про поновлення строку звернення до суду, є неповажними.

Так, згідно з ч. 6 ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Частиною 1 ст. 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За приписами ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху.

Тобто, суддя звертає увагу позивача на те, що шестимісячний строк звернення до суду починає свій перебіг саме з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому, з наведених положень КАС України вбачається, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення та розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто, наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

В контексті наведеного слід зазначити, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, а також однією із гарантій дотримання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При цьому, положення «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке прийнято рішення або вчинені дії.

Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Доказами того, що особа знала про можливе порушення своїх прав є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

У справах «Стаббігс та інші проти Великобританії» та «Девеер проти Бельгії» Європейський суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.03.2006 у справі «Мельник проти України» зазначив, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності.

Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Суд звертає увагу позивача на те, що дотримання строку звернення до суду, не є формальним ставленням суду до учасників справи. Ігнорування або неправильне застосування строків звернення до суду, призведе до порушення принципу правової визначеності, як складової верховенства права та, відповідно не забезпечення належного відправлення правосуддя.

Так, як вже було зазначено судом позивач просить суд: зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві нарахувати та виплатити позивачу заборгованість по індексації починаючи з 2016 року.

До суду в казаною позовною заявою позивач звернулася 01.09.2021.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що заявницею в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду з даною вимог, не зазначено жодних поважних причин пропуску строку звернення до суду. Посилання позивача на ч. 2 ст. 100 КАС України є безпідставним та необґрунтованим, оскільки ст. 100 КАС України в редакції від 15.12.2017 регулює питання зберігання та повернення оригіналів електронних доказів, натомість ст. 100 КАС України в редакції до 15.12.2017 регулювала питання наслідків пропущення строків звернення до адміністративного суду, відповідно до ч. 2 якої позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Суддя звертає увагу, що шестимісячний строк звернення до суду в частині позовних вимог щодо виплати індексації у позивача виник у 2016 році.

Натомість до суду позивач з вказаною вимогою звернулася лише у вересні 2021 року, тобто через 5 років, з моменту порушення прав позивача.

В той же час, матеріали справи не містять жодних поважних доказів неможливості звернення позивача до суду у зазначений строк, а також відсутні будь-які поважні докази, які б унеможливлювали звернення позивача до суду у шестимісячний строк з моменту порушення прав позивача щодо невиплати позивачу індексації пенсії.

При цьому, суддя також акцентує увагу на тому, що відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Завданням адміністративного судочинства, згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Статтею 5 КАС України встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Так, Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Принципом адміністративного судочинства є верховенство права, тоді як пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо захисту його прав та обов`язків. У такій формі в цьому пункті втілено «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу, тобто право на порушення провадження в суді за адміністративним позовом, однак це право не є абсолютним та може бути реалізовано лише у тому випадку, коли особою, яка звертається до суду, дотримано певні норма національного законодавства в частині вимог, передбачених для подання позовної заяви, у тому числі щодо дотримання учасником строку, визначеного національним законодавством для звернення до суду, що свідчить про забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, як складової верховенства права.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому, правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. У разі порушення такого строку та недотримання принципу юридичної визначеності зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що такий строк звернення до суду може бути обмеженим.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Таким чином, зважаючи на не усунення позивачем недоліків позовної заяви в частині надання суду уточненої позовної заяви із приведенням її у відповідності до вимог ст. 160 КАС України, з урахуванням висновків суду викладених у даній ухвалі, із зазначенням викладу обставин та обґрунтування вимоги позивача, зокрема, вимоги про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві нарахувати та виплатити позивачу заборгованість по індексації починаючи з 2016 року, якій, у відповідності до положень ч. 1 ст. 5 та ч. 2 ст. 245 КАС України, повинна передувати вимога про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, оскільки заявлений позивачем спосіб захисту в цій частині може бути реалізований лише за умови попереднього визнання рішень, дій чи бездіяльності відповідача протиправними, а також беручи до уваги те, що суд не вбачає обґрунтованих підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними в частині позовних вимог, а отже, враховуючи пропуск позивачем строку звернення до суду без поважних причин, та беручи до уваги те, що позивачем не наведено інших причин поважності пропуску строку звернення до суду, суддя приходить до висновку, що причини пропуску звернення до суду позивача, є неповажними та, як наслідок суд не вбачає належних підстав для поновлення строку звернення до суду з даним позовом в частині позовних вимог щодо зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві нарахувати та виплатити позивачу заборгованість по індексації починаючи з 2016 року..

Згідно з п.п. 1 та 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк та у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Відтак позовна заява підлягає поверненню позивачу в частині позовних вимог щодо зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві нарахувати та виплатити позивачу заборгованість по індексації починаючи з 2016 року.

Керуючись ст. 160, 169, 241-243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

У Х В А Л И В:

1. Причини пропуску строку звернення до суду, що викладені у заяві про поновлення строку звернення до суду, в частині позовних вимог щодо зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві нарахувати та виплатити позивачу заборгованість по індексації починаючи з 2016 року,- визнати неповажними.

2. Відмовити позивачу у поновленні пропущеного строку звернення до суду в частині позовних вимог щодо зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві нарахувати та виплатити позивачу заборгованість по індексації починаючи з 2016 року.

3. Позовну заяву повернути позивачу.

4. Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка звернулася із позовною заявою. Копія позовної заяви залишається в суді.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 КАС України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Відповідно до ч. 7 ст. 169 КАС України ухвала може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням положень п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Суддя О.А. Кармазін