Справа № 580/6146/21
Суддя: В.А. Гайдаш
Дата ухвалення: 2021-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2021 року справа № 580/6146/21

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Гайдаш В.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Черкаській області про визнання відповіді та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , далі - позивач) до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Черкаській області (вул.Б.Вишневецького, 18, м. Черкаси, далі - відповідач) в якому просить:

- признати так звану відповідь від 16.08.2021 за №01-08/Г-77з-84 протиправною, для чого витребувати від відповідача матеріали перевірки заяв позивача від 08.06.2021 та від 19.07.2021, справу позивача №25 і невідоме позивачу рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.04.2001 по справі №2-59/04;

- визнати бездіяльність відповідача, як суб`єкта владних повноважень, протиправною та зобов`язати його надати законну, повну та об`єктивну відповідь по правових нормах ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»;

- дати оцінку стану додержання встановлених прав і свобод інваліда 2 групи від трудового каліцтва державним органом начальником Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Черкаській області Байбаковою С.В., внести в установленому порядку пропозиції щодо поліпшення її діяльності з метою припинення постійної брехні;

- а так, як згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження дій суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вона: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно. Предметом розгляду даної справи є перевірка правомірності дій відповідача стосовно складення та направлення замість відповіді чорти що з посиланням на невідомі позивачу документи, то розгляд позову проводити з обов`язковою участю позивача.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 06.09.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі відповідності до положень п.1 ч.1 ст. 263 КАС України. Відмовлено у задоволенні заяви позивача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачем зазначено, що на його думку він підготував заяву від 19.07.2021 на правових нормах Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», а відповідач протиправно її перевів до Закону України «Про звернення громадян». Крім того, відповідач протиправно склав і видав йому підроблений документ зі свідомими неправдивими відомостями у формі так званої відповіді від 16.08.2021 за №01-08/Г-77з-84, без виконання елементарних загальноприйнятих і обов`язкових правових норм ст. 3 КАС України, тобто без направлення жодного документального підтвердження заперечень щодо змісту і вимог заяви позивача, а тому на його думку, відповідач говорить абсолютно з точністю навпаки. Таким чином, позивач вважає, що так звана відповідь від 16.08.2021 за №01-08/Г-77з-84 суперечить суспільним уявленням про моральність, тому підлягає до скасування.

Відповідач позов не визнав, проти його задоволення заперечив, надав до суду письмовий відзив на позов, у якому зазначив, що на заяву позивача від 19.07.2021 відповідачем надано відповідь від 16.08.2021 за №01-08/Г-77з-84, яка містила відповіді на всі питання прохальної частини звернення позивача, з нормативним обґрунтуванням правомірності дій відповідача. Також зазначено, що у зв`язку з тим, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.04.2004 у справі №2-59/04, залишеним в силі ухвалою Верховного Суду від 22.12.2005, позивачу відмовлено у задоволенні позову про відшкодування шкоди, а також встановлено, що нещасний випадок не може вважатись пов`язаним з виробництвом, тому заява позивача від 19.07.2021 не може розглядатись відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

Позивачем подано до суду відповідь на відзив, згідно якого він вважає, що доводи відповідача, які викладені у відзиві на позов, є необґрунтованими, тому вважає, що позов підлягає до повного задоволення.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Із наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено, що 08.06.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою від 08.06.2021 (вх. №Г-63), в якій просив: 1. «Подготовить ответы на вопросы по преступному невыполнению судебных решений от 13.04.2016 у 12.05.2016 по делу №711/12517/14-а и от 12.12.2015 по делу №823/3413/14. 2. Подтвердить или опровергнуть факты садизма ко мне инвалиду уже с Вашей стороны, как марионетки у ОСОБА_2 ».

На вказане звернення позивача відповідачем надано відповідь листом від 06.07.2021 №01-08/Г-63з-75.

19.07.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою від 19.07.2021 (вх. №Г-77), в якій просив:

« 1. Прийняти назад шизофренію викладену в №01-08/Г-63з-75 від 06.07.2021.

2. Вирішити питання про направлення ОСОБА_3 на амбулаторну психіатричну експертизу, так як вона не дає звіту своїм діям і їх наслідкам. Добавлю - ця покидьок навіть назву суду з рішення від 16.04.2004 злочинно підміняє, а ви злочинно цю підміну підписуєте. То чим ваш злочин відрізняється від злочину ОСОБА_4 ?

3. Тому вам необхідно направити мою заяву від 08.06.2021 працівників без психічних відхилень, так як ви сама не в силі засвоїти мої звернення, а грамотний і добросовісний ОСОБА_5 не зміг далі терпіти важу наругу над Конституцією та законами України.»

На вищевказану заяву позивача від 19.07.2021 відповідачем надано відповідь листом від 16.08.2021 за №01-08/Г-77з-84.

Не погоджуючись із вищевказаною відповіддю відповідача, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає, що згідно з частиною 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У частині 2 статті 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Цю конституційну норму необхідно застосовувати з урахуванням її офіційного тлумачення, наданого Конституційним Судом України. Зокрема, у справі громадянки ОСОБА_6 щодо права на оскарження в суді неправомірних дій посадової особи, Конституційний Суд України офіційно розтлумачив частину 2 статті 55 Конституції України. Її необхідно розуміти так, що кожен, тобто громадянин України, іноземець, особа без громадянства має гарантоване державою право оскаржити в суді загальної юрисдикції рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх рішення, дія чи бездіяльність порушують або ущемляють права і свободи громадянина України, іноземця, особи без громадянства чи перешкоджають їх здійсненню, а тому потребують правового захисту в суді (частина 1 пункту 1 Рішення Конституційного Суду України від 25.11.1997).

Конституційний Суд зазначив, що стаття 55 Конституції України не визначає, які саме рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади і місцевого самоврядування чи посадових і службових осіб можуть бути оскаржені, і встановлюють принцип, відповідно до якого в суді можуть оскаржуватися будь-які рішення, дії та бездіяльність. Тим самим створено механізм реалізації конституційного права особи на судовий захист прав і свобод людини і громадянина. Конституцією України гарантовано і забезпечено кожній людині і громадянину право на звернення до суду за захистом своїх прав чи свобод (частина 9 пункту 2 Рішення Конституційного Суду України від 25.11.1997).

Суд зазначає, що вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу, встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Суд зазначає, що предметом розгляду даної справи є незгода позивача з відповіддю відповідача, яка викладена у листі від 16.08.2021 за №01-08/Г-77з-84, тому суд надає оцінку на відповідність ч. 2 ст. 2 КАС України вказаного листа.

Відповідно до ст. 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Закон України "Про звернення громадян", регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. (ч. 1 ст. 1 Закону України "Про звернення громадян").

Під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб. (ст. 3 Закону України "Про звернення громадян")

Згідно з нормами ст. 15 Закону України "Про звернення громадян", органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Приписами ст. 18 Закону України "Про звернення громадян", встановлено, що громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право, серед іншого, одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

Відповідно до положень ст. 19 Закону України "Про звернення громадян", органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги.

Так, згідно ст. 20 Закону України "Про звернення громадян", звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Слід зазначити, що звернення громадян до відповідного органу мають бути викладені максимально чітко та зрозуміло з метою їх належного та всебічного розгляду. Зрозуміле та чітке викладення вимог сприяє всебічній оцінці, викладених у зверненні фактів, та наданні максимально чіткої відповіді на поставлені питання.

Із матеріалів справи судом встановлено, що 19.07.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою від 19.07.2021 (вх. №Г-77), в якій просив: « 1. Прийняти назад шизофренію викладену в №01-08/Г-63з-75 від 06.07.2021. 2. Вирішити питання про направлення ОСОБА_3 на амбулаторну психіатричну експертизу, так як вона не дає звіту своїм діям і їх наслідкам. Добавлю - ця покидьок навіть назву суду з рішення від 16.04.2004 злочинно підміняє, а ви злочинно цю підміну підписуєте. То чим ваш злочин відрізняється від злочину ОСОБА_4 ? 3. Тому вам необхідно направити мою заяву від 08.06.2021 працівників без психічних відхилень, так як ви сама не в силі засвоїти мої звернення, а грамотний і добросовісний ОСОБА_5 не зміг далі терпіти важу наругу над Конституцією та законами України.»

За результатами розгляду заяви позивача від 19.07.2021 відповідачем надано йому відповідь листом від 16.08.2021 за №01-08/Г-77з-84, у якій, зокрема, зазначено, що про те, що оскільки листом відповідача від 06.07.2021 №01-08/Г-63з-75 надано позивачу достовірну та повну відповідь з усіх поставлених питань у зверненні, тому відповідь від 06.07.2021 №01-08/Г-63з-75 повертається на адресу позивача та з цих же підстав заява позивача від 08.06.2021 не буде передана на розгляд іншому працівнику (п. 3 заяви).

Щодо позиції позивача, викладеної у п. 2 прохальної частини заяви, то відповідачем у листі від 16.08.2021 за №01-08/Г-77з-84 зазначено, що наведені позивачем факти у поданій заяві нічим не підтверджені, відносяться до виключних оціночних суджень позивача. Вказана заява викладена у грубій некоректній формі, містить відкриті образи, а також відомості, що порочать честь та гідність працівника Управління. Зазначено, що відповідачем неодноразово надавалась позивачу інформація стосовно професійно-ділових якостей працівників Управління, яка на даний час не змінилась, відповідно, ОСОБА_3 правомірно послалась на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.04.2004 по справі №2-59/04 та вірно вказала його назву. Окремо звернуто увагу позивача, що згідно ст. 26 Закону України «Про звернення громадян» подання громадянином звернення, яке містить наклеп і образи, дискредитацію органів державної влади, органів місцевого самоврядування, об`єднання громадян та їхніх посадових осіб, керівників та інших посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, заклики до розпалювання національної, расової, релігійної ворожнечі та інших дій, тягне за собою відповідальність, передбачену чинним законодавством.

Крім того, у листі від 16.08.2021 за №01-08/Г-77з-84 відповідач зазначив, що інформацію щодо закінчення трудових відносин з в.о. начальника Черкаського міського відділення Управління Зажерилом В.С. надано позивачу у відповіді на його звернення від 19.07.2021, зареєстроване в Управлінні за №Г-76 від 19.07.2021.

Отже, відповідач, за наслідками розгляду заяви позивача від 19.07.2021, з дотриманням приписів законодавства України, надав позивачу повну, всебічну та обґрунтовану відповідь листом від 16.08.2021 за №01-08/Г-77з-84, при цьому, звернення розглянуто в термін, встановлений ст. 20 Закону України "Про звернення громадян" та було вчасно направлено позивачу, з огляду на що, суд дійшов висновку про відсутність порушень з боку відповідача при наданні відповіді на звернення позивача від 19.07.2021, що вказує на відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Оскільки інші позовні вимоги є похідними від вищезазначених позовних вимог у задоволенні яких суд дійшов висновку відмовити, тому позову у вказаній частині позовних вимог також є необґрунтованими та задоволенню не підлягає.

Щодо поданої позивачем заяви про постановлення окремої ухвали, то суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними. Суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором. В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення.

Враховуючи викладене, винесення окремої ухвали є правом, а не обов`язком суду, і реалізація такого права безпосередньо пов`язана з виявленням судом саме під час розгляду справи порушення закону. Окрема ухвала є формою реагування суду на порушення норм права, причини та умови, що спричинили (зумовили) ці порушення. Окрема ухвала є й реакцією на ті порушення, що не усуваються рішенням.

Оцінюючи доводи позивача з приводу наявності передбачених вказаними нормами підстав для постановлення окремої ухвали, судом, під час розгляду даної справи, будь-яких обставин, що могли б бути підставою для винесення окремої ухвали, не встановлено.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 6, 14, 242-245, 255, 295, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.А. Гайдаш