Справа № 620/6083/21
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2021-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/6083/21 Головуючий у 1 інстанції: Клопот С.Л.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.

Суддів Лічевецького І.О.

Сорочка Є.О.

За участю секретаря Мельник К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, згідно статті 229 КАС України, адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 липня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ніжинської районної державної адміністрації Чернігівської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Ніжинської районної державної адміністрації Чернігівської області, в якому просив:

- визнати Розпорядження голови Ніжинської районної державної адміністрації Чернігівської області № 136-о від 05.05.2021 р. протиправним в частині 1, що стосується законодавчої підстави звільнення ОСОБА_1 з посади першого заступника Ніжинської районної державної адміністрації Чернігівської області.

- зобов`язати відповідача - Ніжинську районну державну адміністрацію Чернігівської області змінити п. 1 Розпорядження та зазначити у ньому наступне: «Звільнити ОСОБА_1 із посади першого заступника Ніжинської районної державної адміністрації Чернігівської області, 05 травня 2021 року, згідно п. 5 ч. 1 ст. 41 Кодексу Законів про працю України.»

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 липня 2021 року в задоволені позову відмовлено повністю.

Не погодившись з рішенням суду, позивач - ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт зазначає, що при його звільненні відповідач повинен був застосувати пункт 5 частини 1 статті 41 Кодексу Законів про працю України, який передбачає додаткові підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу з окремими категоріями працівників за певних умов, а саме, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний, також, у випадку припинення повноважень посадових осіб.

27 вересня 2021 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від відповідача - Ніжинської районної державної адміністрації Чернігівської області надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін.

За приписами ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 працював на посаді першого заступника голови Ніжинської РДА Чернігівської області з 03 червня 2014 року до 05 травня 2021 року.

В день призначення голови районної державної адміністрації новоствореного Ніжинського району Чернігівської області, 15 березня 2021 року ОСОБА_1 була подана заява про припинення повноважень на посаді першого заступника голови Ніжинської районної державної адміністрації відповідно до ч. 3 ст. 10 ЗУ «Про місцеві державні адміністрації».

05 травня 2021 року розпорядженням голови Ніжинської РДА № 136-о ОСОБА_1 було звільнено з роботи, згідно пункту 9 статті 36 Кодексу Законів про працю України.

Не погодившись з таким формулюванням причини звільнення, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Конституції України організацію, повноваження та порядок діяльності місцевих державних адміністрацій визначає Закон України «Про місцеві державні адміністрації» від 09 квітня 1999 року № 586-XIV (надалі - Закон № 586-XIV).

За приписами частини другої статті 10 Закону № 586-XIV, перший заступник та заступники голови районної державної адміністрації призначаються на посаду та звільняються з посади головою районної державної адміністрації за погодженням з головою обласної державної адміністрації.

Перші заступники та заступники голів місцевих державних адміністрацій заявляють про припинення своїх повноважень новопризначеним головам місцевих державних адміністрацій у день їх призначення (частина третя статті 10 Закон № 586-XIV).

Пунктом 3 частини першої статті 39 Закону № 586-XIV встановлено, що голови місцевих державних адміністрацій: призначають на посади та звільняють з посад своїх заступників, керівників структурних підрозділів відповідно до статей 10 та 11 цього Закону.

Положеннями статті 41 Кодексу Законів про працю України передбачено додаткові підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу з окремими категоріями працівників за певних умов.

Так, відповідно до пункту 5 частини 1 статті 41 Кодексу Законів про працю України, крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках: припинення повноважень посадових осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, розпорядженням Президента України від 05 березня 2021 року №179/2021-рп призначено ОСОБА_2 головою Ніжинської районної державної адміністрації Чернігівської області (а.с. 26).

16 березня 2021 року позивачем, на виконання статті 10 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», була подана заява про припинення повноважень на посаді першого заступника голови Ніжинської районної державної адміністрації (а.с. 13).

Розпорядженням Ніжинської районної державної адміністрації від 05 травня 2021 року №136-о «Про звільнення ОСОБА_1 » ОСОБА_1 звільнено з посади першого заступника голови Ніжинської районної державної адміністрації, згідно пункту 9 частини 1 статті 36 Кодексу Законів про працю України.

Так, апелянт вважає, що при його звільненні відповідач повинен був застосувати пункт 5 частини 1 статті 41 Кодексу Законів про працю України, який передбачає додаткові підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу з окремими категоріями працівників за певних умов, а саме, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний, також, у випадку припинення повноважень посадових осіб.

З даного приводу, колегія суддів зазначає наступне.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 28 січня 2021 року у справі № 1.380.2019.003597 вказав наступне: «...При цьому звільненню новопризначеним головою районної державної адміністрації своїх заступників на підставі частини третьої статті 10 Закону № 586-XIV не може передувати дотримання певного додаткового порядку припинення їх повноважень, крім самого факту припинення цих повноважень в силу закону.

Ця підстава законом пов`язується не з волевиявленням працівника чи голови райдержадміністрації, а з самим фактом призначення нового керівника адміністрації. Статтею 10 Закону № 586-XIV для перших заступників голови райдержадміністрації передбачено обов`язок заявити про складення повноважень перед новопризначеним головою.

Тобто, написання заяви про припинення повноважень є обов`язком посадової особи - заступника голови районної державної адміністрації у силу вищенаведених законодавчих приписів і пов`язане з настанням юридичного факту - звільненням з посади голови такої державної адміністрації та призначенням на посаду нового голови, наслідком чого є звільнення заступника голови з державної служби. Таким чином, звільнення заступника голови районної державної адміністрації на підставі статті 10 Закону № 586-XIV не є звільненням з ініціативи власника».

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що написання позивачем заяви про припинення повноважень, як посадової особи зумовлено настанням юридичного факту - звільненням з посади голови державної адміністрації та призначенням на посаду нового голови, наслідком чого є, зокрема, звільнення заступника голови з займаної посади.

Таким чином, у даному випадку, не відбувається припинення трудового договору на підставі пункту 5 частини першої статті 41 КЗпП України.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеною у постанові від 23 вересня 2020 року у справі № 802/2081/18-а.

Враховуючи вищезазначене, доводи апелянта про необхідність застосування при його звільненні пункту 5 частини 1 статті 41 Кодексу Законів про працю України є необгрунтованими.

Також, колегія суддів вважає безпідставним посилання апелянта на Закон України «Про місцеві державні адміністрації» від 09 квітня 1999 року № 586-XIV, у редакції від 02.03.2014 року, оскільки, спірні правовідносини виникли за іншого правового регулювання, а саме, Закону України «Про місцеві державні адміністрації» в редакції від 06 грудня 2020 року - чинній, як на час призначення позивача на посаду, так і на час звільнення його із займаної посади.

Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необгрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та відсутність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 229, 243, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.

Судді Лічевецький І.О.

Сорочко Є.О.

Повний текст постанови виготовлено 05.10.2021 р.