Справа № 640/14877/21
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2021-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2021 року м. Київ № 640/14877/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Гарника К.Ю., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Лерсен ЛТД»

до Головного управління ДПС у Вінницькій області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Лерсен ЛТД» (далі по тексту - позивач), адреса: 03039, місто Київ, провулок Руслана Лужевського, будинок 14, корпус 6, офіс 9 до Головного управління ДПС у Вінницькій області (далі по тексту - відповідач), адреса: 21028, місто Вінниця, Хмельницьке шосе, будинок 7, в якій позивач просить

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «С» від 02.10.2020 № про застосування штрафних (фінансових) санкцій до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лерсен ЛТД» в розмірі 250 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що контролюючим органом помилково було застосовано штрафні санкції за здійснення роздрібної торгівлі пальним за період 21.07.2020 по 02.08.2020 включно, оскільки товариство вчинило всі необхідні дії, передбачені законодавством та здійснювало відповідну господарську діяльність відповідно до вимог діючого законодавства. Зокрема, для отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним ним 10.07.2020 подано пакет документів, який, на переконання позивача, відповідає вимогам чинного законодавства шляхом вкидання їх до скриньки.

Крім зазначеного, позивач посилався на процедурні порушення посадових осіб податкового органу, при підписанні та отримані екземпляру Акту фактичної перевірки, оскільки не було ознайомлено представника Товариства із додатками, які безпосередньо мають відношення до такого Акту та будуть додану до нього. Також наголошував, що не зазначено кількість додатків та яким шляхом вони отримані.

За таких умов, наголошував, що обставини, викладені контролюючим органом в Акті перевірки не відповідають дійсним обставинам справи та не можуть бути використані при прийнятті рішень про застосування до нього заходів відповідальності.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.06.2021 відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

На виконання вимог ухвали суду відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву відповідно до змісту якого податковий орган щодо задоволення позовних вимог заперечує, з підстав безпідставності доводів викладених у позовній заяві.

Контролюючий орган у письмовому відзиві на позов посилався на необґрунтованість позовних вимог, оскільки контролюючий орган реалізував свої повноваження на підставі та у межах визначених чинним законодавством. Крім цього, контролюючи орган наголошував, що реєстрація заяви платника податків щодо отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним була отримана податковим органом та зареєстрована 17.07.2020 за № 20512/10 вх, що виключає її подання, шляхом вкидання у відповідну поштову скриньку - 10.07.2020 .

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва виходить з наступного.

У період з 09.09.2020 по 14.09.2020 посадовими особами Головного управління ДФС у Вінницькій області на підставі п.п. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 та п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI зі змінами та доповненнями, Закону України від 19.12.1995 року № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» (далі - Закон №481/95-ВР), «Інструкції про порядок приймання, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України» затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 року № 281/171/578/155 та відповідно до наказу Головного управління ДПС у Вінницькій області від 08.09.2020 року № 2988 проведено фактичну перевірку ТОВ «Лерсен ЛТД» (РНОКПП 42671567), а саме Вінницька область, м. Вінниця, вул. Зулінського Сергія, 38А, за період з 01.01.2020 по 14.09.2020, за результатами якої складено Акт № 162/09/42671567 від 14.09.2020.

Згідно з наявною інформацією в ІТС «Податковий блок» Товариство отримало ліцензію №2000063, терміном дії з 03.08.2020 по 03.08.2025 на право здійснення роздрібної торгівлі пальним через АЗС, розташовану за адресою: м. Вінниця, вул. Зулінського Сергія, 38А.

Перевіркою встановлено факти здійснення у періоді з 21.07.2020 по 02.08.2020 на АЗС за вище зазначеною адресою, роздрібної торгівлі пальним, що підтверджується наявною інформацією в ІТС «Податковий блок» підсистема «Чеки РРО» без наявності (отримання) відповідної ліцензії на право роздрібної торгівлі, чим порушено вимоги статті 15 Закону № 481/95-ВР.

За результатами розгляду заперечень позивача від 16.09.2020 на висновки акта перевірки ГУ ДПС у Вінницькій області (висновок від 28.09.2020 № 62) залишено без змін висновки акта перевірки, про що повідомлено платника рекомендованим листом від 29.09.2020 №13271/10/02-32-09-03 з повідомленням про вручення (отримано - 06.10.2020).

З урахуванням висновку про розгляд заперечень Товариства та матеріалів перевірки ГУ ДПС у Вінницькій області прийнято податкове повідомлення-рішення від 02.10.2020 № , згідно з яким до платника податків застосована фінансова санкція на суму 250000 грн за роздрібну торгівлю пальним без наявності ліцензії.

Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням, позивач оскаржив його в адміністративному порядку, направивши скаргу до Державної податкової служби України.

За результатами розгляду скарги ДПС України прийняла рішення від 07.05.2021 №10364/6/99-00-06-03-01-06, яким податкове повідомлення-рішення від 02.10.2020 № залишено без змін, а скаргу позивача без задоволення.

Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним та необґрунтованим, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України визначає Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995 №481/95-ВР.

Відповідно до статті 1 Закону №481/95-ВР ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Статтею 15 Закону №481/95-ВР встановлено, що суб`єкти господарювання отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання.

Ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем торгівлі суб`єкта господарювання терміном на п`ять років. Імпорт або експорт пального здійснюється за наявності у суб`єкта господарювання, що імпортує або експортує пальне, ліцензії на право виробництва або зберігання, або оптової чи роздрібної торгівлі пальним.

Роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Річна плата за ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним становить 2000 гривень на кожне місце роздрібної торгівлі пальним.

Плата за ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним справляється щорічно і зараховується до місцевих бюджетів згідно із законодавством.

Ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем торгівлі суб`єкта господарювання терміном на п`ять років.

Ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання, до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію.

У заяві зазначається вид господарської діяльності, на провадження якого суб`єкт господарювання має намір одержати ліцензію (оптова, роздрібна торгівля алкогольними напоями, тютюновими виробами, оптова, роздрібна торгівля пальним або зберігання пального).

Суб`єкти господарювання отримують ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним на кожне місце роздрібної торгівлі пальним.

У заяві про видачу ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями або пальним додатково зазначаються адреса місця торгівлі, перелік реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, а також інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення; реєстраційні номери посвідчень реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, та дата початку їх обліку в органах державної фіскальної служби.

У додатку до ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями або пальним суб`єктом господарювання зазначається адреса місця торгівлі і вказуються перелік електронних контрольно-касових апаратів та інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення; реєстраційні номери книг обліку розрахункових операцій, які знаходяться у місці торгівлі.

Для отримання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального разом із заявою додатково подаються завірені заявником копії таких документів:

документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення;

акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального;

дозвіл на початок виконання робіт підвищеної небезпеки та початок експлуатації (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

Копії таких документів не подаються у разі їх наявності у відкритих державних реєстрах, якщо реквізити таких документів та назви відповідних реєстрів зазначено в заяві на видачу ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на зберігання пального.

Відповідальність за достовірність даних у документах, поданих разом із заявою, несе заявник.

Ліцензія або рішення про відмову в її видачі видається заявнику не пізніше 10 календарних днів (щодо пального - не пізніше 20 календарних днів) з дня одержання зазначених у цьому Законі документів. У рішенні про відмову у видачі ліцензії повинна бути вказана підстава для відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.

Після видачі/призупинення/анулювання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на зберігання пального центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, вносить відповідні відомості до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального не пізніше наступного робочого дня з дня видачі/призупинення/анулювання відповідної ліцензії.

Орган виконавчої влади уповноважений видавати ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним визначено у постанові Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 №545 «Про затвердження Порядку ведення Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним і внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України», якою внесені зміни до пункту 6 переліку органів ліцензування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.2015 №609 (опубліковано 28.06.2019 у газеті «Урядовий кур`єр» №121 (територіальні органи ДФС уповноважено на видачу ліцензій на роздрібну торгівлю пальним).

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону №481/95-ВР за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Згідно з підпунктом 20.1.19 пункту 20.1 статті 20 Кодексу контролюючі органи мають право, зокрема, застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Так, згідно з абз. 9 ч. 2 ст. 17 Закону №481/95-ВР до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів, зокрема, у разі роздрібної торгівлі пальним без наявності ліцензії - 250000 гривень.

За умовою частини 1 статті 16 Закону № 481, контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.

Аналіз наведених норм Закону №481/95-ВР свідчить про те, що роздрібна торгівля пальним може здійснюватися суб`єктом господарювання лише за наявності у нього ліцензії на роздрібну торгівлю. Проте, у разі здійснення роздрібної торгівлі пальним без наявності ліценції до суб`єкта господарювання застосовується штраф.

Позивач в позовній заяві наголошує на те, що представник, як свідомий платник податків, що дотримувався всіх карантинних норм, здійснив подачу документів 10.07.2020 для отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним шляхом вкидання їх до скриньки ГУ ДПС у Вінницькій області. В подальшому при усній розмові із представниками ГУ ДПС у Вінницькій області представнику Товариства 19.07.2020 було повідомлено, що ліцензія на право роздрібної торгівля пальним знаходиться на підписі у керівництва та буде з 21.07.2020 внесена до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального. Виходячи із отриманої інформації 21.07.2020 ТОВ «Лерсен ЛТД» була розпочата торгівля пальним на АЗС за адресою: м. Вінниця, вул Зулінського Сергія, 38 А.

Як було встановлено судом, 03.08.2020 ГУ ДФС у Вінницькій області видано ліцензію за реєстраційним номером 20000063 на право роздрібної торгівлі пальним суб`єкту господарювання - ТОВ «Лерсен ЛТД» терміном дії з 03.08.2020 до 03.08.2025, за місцем торгівлі - Вінницька область, м. Вінниця, вул. Зулінського Сергія, 38А.

Разом з тим, як вбачається з акту перевірки від 14.09.2020 №162/09/42671567, під час проведення перевірки встановлено факт реалізації ТОВ «Лерсен ЛТД» пального без наявної ліцензії.

Вказані факти підтверджуються матеріалами справи, зокрема даними з ІС «Податковий блок» підсистеми «Аналітична система» (Чеки РРО) та даних платника - Звіту періодичного скороченого з № 0517 21.07.2020 по № 0530 03.08.2020 фіскальної пам`яті РРО за період з 21.07.2020 по 02.08.2020 .

З приводу посилань позивача на те, що 10.07.2020 ним подано до контролюючого органу заяву на одержання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, тобто вчинено всі необхідні дії, передбачені чинним законодавством, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 15 Закону №481/95-ВР ліцензія або рішення про відмову в її видачі щодо пального видається заявнику не пізніше 20 календарних днів з дня одержання зазначених у цьому Законі документів.

Таким чином, у вповноваженого органу є передбачений Законом №481/95-ВР 20-денний строк на видачу ліцензії або прийняття рішення про відмову у такій видачі, який з урахуванням поданої заяви 17.07.2020 № 20512/10 вх. закінчувався 05.08.2020.

Ліцензія на право роздрібної торгівлі пальним №2000063, видана 03.08.2020 терміном дії з 03.08.2020 по 03.08.2025.

Разом з тим, позивачем здійснено роздрібну торгівлю пальним з 21.07.2020 по 03.08.2020 за адресою: м. Вінниця, вул. Зулінського Сергія, 38А, до отримання ліцензії на роздрібну торгівлю пальним, чим порушено вимоги ст. 15 Закону №481/95-ВР.

При цьому, суд звертає увагу на те, що позивач не заперечує факту торгівлі пальним ТОВ «Лерсен ЛТД» у період за період з 21.07.2020 по 02.08.2020.

У той же час, суд при вирішенні даної справи не надає оцінку правомірності дій відповідача при розгляді заяви ТОВ «Лерсен ЛТД» на одержання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним поданої 10.07.2020 шляхом вкидання до поштової скриньки відповідача, оскільки дані дії не є предметом розгляду даної справи, а в матеріалах справи відсутні докази, що підтверджує подання позивачем відповідної заяви саме 10.07.2020.

Щодо посилання позивача на не ознайомлення представника ТОВ «Лерсен ЛТД» із додатками до акту фактичної перевірки, а також відсутності у відповідному акті фактичної перевірки їх кількість та шляхи їх отримання, суд не бере до уваги оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які матеріали, що являлися додатковими до останнього.

Інших підстав для скасування податкового повідомлення-рішення позивач не зазначив.

Отже, наведені позивачем доводи у позовній заяві не спростовують факту продажу пального без належним чином оформленої ліцензії, а тому не звільняють позивача від відповідальності за порушення ст. 15 Закону №481/95-ВР, яка передбачена абз. 9 ч. 2 ст. 17 названого Закону.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем правомірно застосовано до позивача фінансової санкції у вигляді штрафу в сумі 250000,00 грн відповідно до абз. 9 ч. 2 ст. 17 Закону №481/95-ВР та законно винесено податкове повідомлення-рішення форми «С» від 02 жовтня 2020 року № про застосування штрафних (фінансових) санкцій до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лерсен ЛТД», а підстав для його скасування судом не встановлено.

Частиною 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Обов`язковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визнана джерелом права.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Вирішуючи питання про застосування ст. 13 Конвенції, суд бере до уваги, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Аманн проти Швейцарії» (Заява №27798/95 п. 88) зазначено, що стаття 13 Конвенції вимагає, щоб кожен, хто вважає себе потерпілим внаслідок заходу, який, на його думку, суперечив Конвенції, мав право на засіб правового захисту у відповідному національному органі для вирішення свого спору, а в разі позитивного вирішення - для одержання відшкодування шкоди. Однак це положення не вимагає безумовного досягнення вирішення спору на користь заявника.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На переконання суду, відповідачем доведено правомірність вчинених дій, з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Зважаючи, що у задоволенні позову позивача, відмовлено, а іншими учасниками справи судові витрати не понесені, судові витрати не підлягають розподілу відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі вище викладеного, керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Лерсен ЛТД» відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту рішення.

Суддя К.Ю. Гарник