Справа № 540/4224/21
Суддя: Попов В.Ф.
Дата ухвалення: 2021-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/4224/21
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Попова В.Ф., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Білозерського районного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа - Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправними та скасування постанов про відкриття виконавчого провадження,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулася до суду із цим позовом до Білозерського районного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати постанову Білозерського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 06.01.2021 про відкриття виконавчого провадження №63188560;

- визнати протиправним та скасувати постанову Білозерського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 21.07.2021 про відкриття виконавчого провадження №66077237.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що з 18.01.2007 року вона зареєстрована як фізична особа-підприємець. Таку реєстрацію було здійснено для працевлаштування у магазин продавцем. У кінці 2007 року позивачка звільнилася, а власниця магазину запевнила, що усі податки за неї сплачено та ФОП закрито. Однак, 06.08.2021 року у відділенні банку дізналася, що на карткові рахунки накладено арешт. Позивачка звернулася до відповідача та ознайомилася із матеріалами виконавчих проваджень, до цього часу про їх існування не знала. Зазначає, що відповідач при відкритті виконавчих проваджень не звернув уваги, що стягувачем пропущено строки пред`явлення виконавчого документу (податкових вимог) до примусового виконання, у зв`язку із чим вимоги третьої особи мали бути повернуті без виконання. Податкові вимоги від 04.11.2019 та від 11.11.2020 не надсилались, але відповідно до приписів Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Мінфіну України від 20.04.2015 №449 вимога від 04.11.2019 №Ф-3508-51 мала б набрати чинності з 17.11.2019 (після спливу з 04.11.2019: 3 робочих днів для надіслання та 10-денного строку на оскарження); вимога від 11.11.2020 №Ф-3508-51 - з 05.12.2020 (після спливу з 11.11.2020: 3 робочих днів для надіслання та 10-денного строку на оскарження). Позивачка вважає, що обидві вимоги містять нарахування за один і той же період, тобто - допускається подвійне стягнення. Доходів як ФОП з кінця 2007 року не отримувала. Редакція пункту 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", відповідно до якої фізичних осіб-підприємців зобов`язано сплачувати мінімальну ставку ЄСВ навіть за відсутності доходів, набрала чинності з 01.01.2017 та втратила чинність з 01.01.2021. За вказаний період податковий орган міг нарахувати 39684,04 грн ЄСВ, що є значно меншою сумою від тієї, яка значиться у податкових вимогах.

Ухвалою суду від 18.08.2021 року у справі відкрито спрощене провадження без повідомлення сторін.

У зв`язку із відсутністю фінансування на придбання ЗПО для відправки поштової кореспонденції, ухвала про відкриття провадження із роз`ясненням права щодо подачі відзиву направлена відповідачу на електронну адресу.

Відповідач не скористався правом на подачу відзиву.

Зважаючи на викладене, суд доходить висновку, що відповідача належним чином повідомлено про розгляд справи та щодо можливості подання відзиву.

На підставі ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Від третьої особи надійшли пояснення, за замістом яких, позивачка перебуває на обліку як фізична особа-підприємець та є платником єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. З урахуванням змін у законодавстві позивачка повинна була сплачувати ЄСВ з 01.01.2017 р. незалежно від здійснення підприємницької діяльності та отриманого доходу. Сума внеску своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом №2464 є недоїмкою та стягується з нарахуванням пені та застосуванням штрафів. Зазначає, що вимога про сплату боргу від 31.102019 року на суму 26539,26 грн надсилалась позивачці на адресу, яка зазначена у її реєстраційних та податкових даних платника податків. Після проходження поетапної процедури узгодження вимоги пред`явлені до виконання. Суми боргу, які зазначені у вимогах розраховані відповідно до Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування № 449 від 20.04.2015 року. Включення до оскаржуваної вимоги від 11.11.2020 року № Ф-3508-51У суми недоїмки зі сплати єдиного внеску, частина яких була включена у попередніх вимогах з таким самим порядковим номером, відповідає приписам Інструкції № 449, адже у примусовому порядку вимога підлягає виконанню тільки після закінчення процедури узгодження, та виключно у межах суми зростання боргу (недоїмки), з урахуванням погашених сум боргу на дату пред`явлення, та зменшену на суму боргу, зазначену у попередньо пред`явлених до органу державної виконавчої служби вимогах.

У додаткових поясненнях позивачка зазначає, що позиція третьої особи є безпідставною. Повідомляє, що у провадженні Херсонського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа №540/4225/21 за її позовом до ГУ ДПС у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі про оскарження податкових вимог на підставі яких відкриті виконавчі провадження, постанови про відкриття яких є предметом спору у цій справі. Тому доводи про вручення вимог стосуються строків їх оскарження, а не постанов про відкриття виконавчих проваджень. Доказів направлення другої вимоги третьою особою не надано, що підтверджує факт неотримання позивачкою цієї вимоги. Підпис у повідомленні про вручення вимоги позивачці не належить. Наголошує, що друга вимога виставлена не тільки на суму збільшення, а й включає у себе суму по першій вимозі, що призвело до подвійного нарахування єдиного соціального внеску. Також наводить аналогічну позицію щодо порушення строку пред`явлення вимог до виконання.

Дослідивши наявні у справі докази суд установив такі обставини.

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перебуває на обліку як фізична особа-підприємець з 20.01.2007 за основним місцем обліку у Головному управлінні ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, що підтверджується витягом з ІС "Податковий блок" витягом з інтегрованої картки з єдиного соціального внеску за 2018-2021 роки.

04.11.2019 року Головним управлінням ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі виставлено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-3508-51 по єдиному внеску станом на 31.10.2019 року у сумі 26359,26 грн, яка направлена на адресу позивачки, зазначену у її реєстраційних даних.

11.11.2020 року Головним управлінням ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі виставлено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-3508-51 по єдиному внеску станом на 31.10.2020 року у сумі 35588,74 грн.

06.01.2021 року Білозерським районним відділом Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрито виконавче провадження № 63188560 з примусового виконання вимоги від 04.11.2019 року № Ф-3508-51.

21.07.2021 року Білозерським районним відділом Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрито виконавче провадження № 66077237 з примусового виконання вимоги від 11.11.2020 року № Ф-3508-51.

Предметом спору у цій справі є законність наведених вище постанов про відкриття виконавчого провадження з підстав їх невідповідності вимогам Закону України "Про виконавче провадження".

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02.06.2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 1404 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У статті 4 Закону № 1404 наведено вимоги до виконавчого документа.

Відповідно до частини 4 наведеної вище статті виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо, серед іншого, пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Строки пред`явлення виконавчих документів до виконання наведені у ст. 12 Закону № 1404, відповідно до частини 1 якої, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

У цих спірних правовідносинах виконавчими документами є податкові вимоги про сплату боргу (недоїмки) по єдиному соціальному внеску.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України № 2464-VI від 08.07.2010 року "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон № 2464).

Статтею 25 Закону № 2464 визначено, серед іншого, що податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає в паперовій та/або електронній формі платникам єдиного внеску вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску.

Вимога про сплату недоїмки з єдиного внеску, винесена з метою стягнення недоїмки з єдиного внеску у разі його несплати платником у визначені цим Законом строки, надсилається податковим органом платнику в паперовій та/або електронній формі у порядку, визначеному статтею 42 Податкового кодексу України.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з податковим органом шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Порядок узгодження сум недоїмки з єдиного внеску встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

У разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня отримання вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з податковим органом шляхом оскарження в адміністративному чи судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня отримання узгодженої вимоги, податковий орган надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби узгоджену вимогу про сплату недоїмки в електронній формі.

Вимога податкового органу про сплату недоїмки або рішення суду щодо стягнення суми недоїмки виконується державною виконавчою службою в порядку, встановленому законом.

За рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

З огляду на те, що спеціальним законом, який визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування встановлено відсутність строку давності щодо нарахування, застосування та стягнення суми боргу по єдиному соціальному внеску, строк звернення до виконання виконавчого документа, передбачений Законом № 1404, застосуванню не підлягає.

На підставі викладеного, у державного виконавця були відсутні правові підстави для повернення податкових вимог без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня їх пред`явлення з підстави пропуску встановленого законом строку пред`явлення до виконання.

Суд зазначає, що порядок нарахування та узгодження сум недоїмки з єдиного внеску відноситься до компетенції центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Державна виконавча служба не наділена повноваженнями щодо перевірки правильності обчислення та узгодження боргу по єдиному соціальному внеску, цей орган безпосередньо здійснює функцію примусового виконання рішення.

Суд вважає, що питання правильності нарахування сум єдиного соціального внеску, дотримання процедури узгодження податкових вимог підлягають дослідженню у спорі із податковим органом щодо правомірності виставлення та процедури узгодження вимог про сплату боргу (недоїмки) на який позивачка посилалась у додаткових поясненнях від 22.09.2021 року.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог та скасування оскаржуваних постанов.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Білозерського районного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа - Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправними та скасування постанов про відкриття виконавчого провадження відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня складання повного судового рішення, через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.Ф. Попов

кат. 105000000