Справа № 160/4156/21
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2021-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 травня 2021 року Справа № 160/4156/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Царікової О.В.,
розглянувши в спрощеному позовному провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу №160/4156/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Марганецької міської ради про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,
22.03.2020 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Марганецької міської ради, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Марганецької міської ради щодо ненадання публічної інформації за запитом від 09.02.2021;
- визнати протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Марганецької міської ради щодо недотримання встановленого законом п`ятиденного строку надання інформації на запит на інформацію;
- зобов`язати Виконавчий комітет Марганецької міської ради розглянути запит від 09.02.2021 про надання публічної інформації щодо наявності на території м.Марганець вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову житлового будинку, господарських будівель і споруд.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що 09.02.2021 він засобами поштового зв`язку звернувся до Виконавчого комітету Марганецької міської ради із запитом про надання публічної інформації, а саме: про наявність на території м.Марганець вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову житлового будинку, господарських будівель та споруд з місцями (орієнтирами) розташування. Водночас, відповідачем впродовж п`яти робочих днів з дня отримання запиту відповідь на запит позивача не надано, у зв`язку з чим ОСОБА_1 звернувся до суду з означеним позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.03.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі №160/4156/21 та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню з таких підстав.
Як встановлено судом, 09.02.2021 ОСОБА_1 за допомогою засобів поштового зв`язку направив на адресу Виконавчого комітету Марганецької міської ради запит про надання публічної інформації, а саме: про наявність на території м.Марганець вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову житлового будинку, господарських будівель та споруд з місцями (орієнтирами) розташування, що підтверджується фіскальним чеком АТ «Укрпошта».
Означений запит надійшов до Виконавчого комітету Марганецької міської ради 12.02.2021 та був зареєстрований за вх. №13-5.
Як стверджує відповідач, 17.02.2021 позивачу направлено відповідь на його запит за вих. № 13-5, на підтвердження чого останнім надано до суду копію сторінки з журналу реєстрації вихідної кореспонденції.
Водночас, ОСОБА_1 у позовній заяві зазначає, що відповідь на його запит про надання публічної інформації ним не отримано, у зв`язку з чим він звернувся за захистом своїх прав та інтересів до суду з означеним позовом.
Означений лист було доставлено/отримано позивачем 20.04.2021, що підтверджується відомостями офіційного веб-сайту АТ «Укрпошта».
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
За приписами статті 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових осіб і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Відповідно до статті 34 Конституції України, кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або межах повноважень та інший спосіб - на свій вибір.
Відповідно до статей 5, 7 Закону України "Про інформацію" №2657-XII від 02.10.1992, кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.
Право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб`єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації. Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб`єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.
Відповідно до ст.1 Закону України Про звернення громадян №393/96-ВР від 02.10.1996 (далі Закон №393/96-ВР), громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
За змістом статті 3 Закону №393/96-ВР, заявою (клопотанням) є звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності.
Згідно із ч.1, 4, 5 ст. 5 Закону №393/96-ВР, звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.
Звернення може бути усним чи письмовим.
Усне звернення викладається громадянином на особистому прийомі або за допомогою засобів телефонного зв`язку через визначені контактні центри, телефонні гарячі лінії та записується (реєструється) посадовою особою.
Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).
Таким чином, цим Законом врегульовано питання практичної реалізації громадянами України своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів.
Порядок розгляду заяв (клопотань) врегульовано статтею 15 Закону №393/96-ВР, відповідно до якої органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).
Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.
Разом з цим, статтею 19 Закону №393/96-ВР визначено, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані, зокрема, об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги, письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.
Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначає Закон України "Про доступ до публічної інформації" №2939-VI від 13.01.2011 (далі Закон №2939-VI).
Відповідно до статті 1 Закону №2939-VI, публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких інших носіях інформація, що створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.
Частиною 3 статті 23 Закону №2939-VI встановлено, що оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.
Отже, юрисдикція адміністративних судів поширюється на будь-які спори про оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників публічної інформації, які виникають у правовідносинах, урегульованих Законом України Про доступ до публічної інформації.
Відповідно до п.п. 1-3 ст. 19 Закону України Про доступ до публічної інформації запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.
Як передбачено ч.1 ст.20 Закону України Про доступ до публічної інформації розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
При цьому, у разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту (частина 4 статті 20 Закону №2939-VI).
Пунктом 31 частини 1 статті 26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні № 280/97-ВР від 21.05.1997 передбачено, що міським радам надані виключні повноваження щодо прийняття рішень про передачу іншим органам окремих повноважень щодо управління майном, яке належить до комунальної власності відповідної територіальної громади, визначення меж цих повноважень та умов їх здійснення.
Відповідно до частини 5 статті 24 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності №3038-VI від 17.02.2011, уповноважені органи з питань містобудування та архітектури і центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, забезпечують відкритість, доступність та повноту інформації про наявність на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці земель державної та комунальної власності, не наданих у користування, що можуть бути використані під забудову, про наявність обмежень і обтяжень земельних ділянок, містобудівні умови та обмеження в містобудівному і державному земельному кадастрах.
До моменту внесення відповідної інформації до містобудівного та державного земельного кадастрів виконавчий орган сільської, селищної, міської ради, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації або відповідний місцевий орган виконавчої влади зобов`язані надавати за запитами фізичних та юридичних осіб письмову інформацію про наявність земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову.
Відповідно до статті 33 Закону України Про місцеве самоврядування №280/97-ВР від 21.05.1997, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, зокрема, координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; підготовка висновків щодо надання або вилучення в установленому законом порядку земельних ділянок, що проводиться органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування; організація і здійснення землеустрою, погодження проектів землеустрою; здійснення контролю за впровадженням заходів, передбачених документацією із землеустрою.
Виходячи з аналізу положень статті 24 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності та статті 33 Закону України Про місцеве самоврядування, суд дійшов висновку, що відповідач зобов`язаний володіти інформацією про земельні ділянки комунальної або державної форми власності, не надані у користування, що можуть бути використані під забудову для реалізації права на безоплатне отримання у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Виконавчий комітет також залишається розпорядником цієї інформації після її внесення до містобудівного та державного земельного кадастрів, якщо вона є у його фактичному володінні, а тому був зобов`язаний у передбачений законом строк надати відповідь на запит позивача.
Розпорядник інформації отримавши запит на інформацію зобов`язаний протягом 5-ти робочих днів не лише скласти на нього відповідь, але і направити таку відповідь запитувачу інформації.
Аналіз наведених норм законодавства свідчить про те, що орган, до якого направлена заява (звернення) громадянина, зобов`язаний об`єктивно і вчасно її розглянути, перевірити викладені в ній факти, прийняти рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечити його виконання, а також повідомити громадянина про наслідки розгляду такої заяви.
Так, судом встановлено, що, реалізуючи своє право на звернення, ОСОБА_1 09.02.2021 звернувся до Виконавчого комітету Марганецької міської ради із відповідним запитом про надання публічної інформації, а саме: про наявність на території м.Марганець вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову житлового будинку, господарських будівель та споруд з місцями (орієнтирами) розташування, що підтверджується фіскальним чеком ПАТ Укрпошта та підтверджується відповідачем у відзиві на позовну заяву.
Вказаний лист було доставлено/отримано відповідачем 12.02.2021 та зареєстровано у Виконавчому комітеті Марганецької міської ради за вх. №13-5.
Надалі, як стверджує відповідач, ним складено відповідь на означений запит за вих. № 13-5, проте жодних доказів направлення такої відповіді засобами поштового зв`язку, як простою кореспонденцією, так і рекомендованим листом з повідомленням відповідачем до суду не надано.
Суд зазначає, що відповідно до п.8 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2009 (далі Правила), оператори поштового зв`язку надають послуги з пересилання внутрішніх та міжнародних поштових відправлень, поштових переказів, зокрема, до внутрішніх поштових відправлень належать: листи - прості, рекомендовані, з оголошеною цінністю.
Згідно з п.11 Правил, поштові відправлення, залежно від технології приймання, обробки, перевезення, доставки/вручення, поділяються на такі категорії: прості, рекомендовані, без оголошеної цінності, з оголошеною цінністю.
Пунктом 2 Правил визначено, що розрахунковий документ - це документ встановленої відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), що підтверджує надання послуг поштового зв`язку.
Статтею 13 Закону України «Про поштовий зв`язок» №2759-ІІІ від 04.10.2001 передбачено порядок надання поштового зв`язку, зокрема, в абз. 3 встановлено, що у договорі про надання послуг поштового зв`язку, якщо він укладається у письмовій формі, та у квитанції, касовому чеку тощо, якщо договір укладається в усній формі, обов`язково зазначаються найменування оператора та об`єкта поштового зв`язку, які надають послуги, дата та вид послуги, її вартість. У договорі, стороною якого є національний оператор зв`язку, укладеному у будь-якій формі, має міститися попередження про недопущення пересилання письмової кореспонденції, виконаної і розтиражованої друкарським способом, без вихідних даних (тираж, назва друкарні, номер замовлення та інше). За недотримання цієї вимоги несе відповідальність оператор поштового зв`язку.
Тобто, належним доказом надіслання суб`єктом владних повноважень поштового відправлення є квитанція або касовий чек, в якому зазначено найменування оператора та об`єкта поштового зв`язку, які надають послуги, дата та вид послуги, її вартість.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.06.2018 у справі № 820/1186/17 та від 05.09.2019 у справі №520/9380/18.
Відповідачем на підтвердження направлення позивачу відповіді на його запит за вих. № 13-5 від 17.02.2021 надано до суду лише копію журналу реєстрації вихідної кореспонденції.
Отже, у матеріалах справи відсутні та відповідачем до суду не надані будь-які докази на підтвердження того, що на запит позивача від 09.02.2021 надано відповідь, що є порушенням ч.1 ст.20 Закону України Про доступ до публічної інформації.
Означений лист було доставлено/отримано позивачем 20.04.2021, що підтверджується відомостями офіційного веб-сайту АТ «Укрпошта».
Разом з тим, сам факт складання відповіді на запит не може вважатися наданням відповіді на запит в розумінні статті 20 Закону №2939-VI, оскільки розпорядник інформації, отримавши запит на інформацію, зобов`язаний протягом 5-ти робочих днів не лише скласти на нього відповідь, але і направити таку відповідь запитувачу інформації.
Таким чином, відповідачем порушено строк надання відповіді на запит у строк передбачений статтею ч. 1 ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації».
Згідно із ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, а також враховуючи, що станом на час розгляду справи запит ОСОБА_1 про надання публічної інформації відповідачем розглянуто, відповідь на нього надано і отримано позивачем, проте з порушенням 5-денного строку, визначеного ст. 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації", суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору та ним не були понесені судові витрати зі сплати судового збору за звернення до суду із цим позовом, судовий збір стягненню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 139, 242 - 246, 247, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд,
Визнати протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Марганецької міської ради щодо недотримання встановленого ст.20 Закону України "Про доступ до публічної інформації" п`ятиденного строку для надання інформації ОСОБА_1 на запит на отримання публічної інформації від 09.02.2021.
В іншій частині заявлених позовних вимог відмовити повністю.
Розподіл судових витрат не здійснюється.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Повний текст рішення складений 31.05.2021.

Суддя О.В. Царікова