Справа № 580/1441/21
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2021-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/1441/21 Суддя (судді) суду 1-ї інст.:
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 жовтня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сорочка Є.О.,

суддів Єгорової Н.М.,

Коротких А.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 , Черкаської міської ради на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 21 травня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Черкаської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про:

- визнання протиправним і скасування рішення від 25.02.2021 №4-214 «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою громадянину ОСОБА_1 »;

- зобов`язання відповідача на пленарному засіданні найближчої після набрання рішенням суду законної сили сесії надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, в межах окресленої на графічних матеріалах території м. Черкаси відповідно до поданого позивачем клопотання від 02.08.2019;

- стягнення з відповідача на його користь 45 400 грн. моральної шкоди;

- на підставі статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС ) зобов`язати відповідача в місячний строк з моменту набрання постановою суду законної сили подати до суду звіт про виконання судового рішення в частині зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 21 травня 2021 року позов задоволено частково:

- визнано протиправним і скасовано рішення Черкаської міської ради від 25.02.2021 №4-214 «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою громадянину ОСОБА_1 »;

- зобов`язано Черкаську міську раду повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 02.08.2019 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, в межах окресленої на графічних матеріалах території м.Черкаси та прийняти в порядку, межах і спосіб, визначених законом, з урахуванням висновків суду рішення. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Позивач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити повністю, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що суд першої інстанції застосував неефективний спосіб захисту, безпідставно відмовив у стягненні моральної шкоди та застосуванні заходів судового контролю.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити у її задоволенні, посилаючись на необґрунтованість доводів скаржника.

Відповідач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що відмова у наданні дозволу на розробку проєкту землеустрою є правомірною.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, проте будь-яких вимог у ній не навів.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, а апеляційну скаргу відповідача належить задовольнити з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що позивач 02.08.2019 звернувся клопотанням до відповідача, у якому просив:

- визначити без його погодження земельну ділянку орієнтовною площею 0,10 га в межах окресленої на графічних матеріалах території м.Черкаси з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки;

- розглянути вказане питання у встановлений законодавством місячний термін з прийняттям об`єктивного та обґрунтованого рішення;

- направити відповідь на клопотання у письмовому вигляді у формі рішення за вказаною адресою.

До клопотання позивач додав графічні матеріали бажаного місця розташування земельної ділянки, копії паспорту та ідентифікаційного номеру.

Листом від 09.09.2019 №7525-2 відповідач повідомив, що Управління земельних ресурсів та землеустрою департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради на звернення позивача підготовило відповідний проект рішення. Враховуючи регламент роботи відповідача, затверджений рішенням міської ради від 24.12.2015 №2-18, проект рішення буде наданий до відділу з питань роботи ради та буде розглянутий на засіданні сесії відповідача із земельних питань. Додатково повідомив, що всі проекти рішень ради опубліковані на її офіційному сайті.

Рішенням від 25.02.2021 №4-214 «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою, громадянину ОСОБА_1 (вільна земельна ділянка)», підписаного секретарем міської ради Ю.В. Тренкіним, у задоволені клопотання позивача відмовлено. Підставою вказано не зазначенння бажаного місця розташування земельної ділянки вказаної площі, що унеможливлює визначення відповідності місця розташування об`єкту вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, а також необхідність погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб).

Не погодившись з таким рішенням, вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що викладена у спірному рішення підстава, а саме не зазначення бажаного місця розташування земельної ділянки вказаної площі, не входить до вичерпного переліку підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Сама по собі відсутність таких відомостей може свідчити про недотримання особою вимог до оформлення відповідного клопотання та, як наслідок, відсутність підстав суб`єкта владних повноважень приймати рішення по суті його вимог. Прийнявши спірне рішення, відповідач погодився, що клопотання відповідає вимогам закону до його оформлення. Суд вказав, що належним і ефективним способом повного захисту порушених прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути в установленому законом порядку клопотання позивача від 02.08.2019 з доданими документами про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки.

Відмовляючи у стягненні відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції вказав, що належних і допустимих доказів завдання позивачу в спірних правовідносинах моральної шкоди відповідачем спірним рішенням суду не надано. Відмовляючи у зобов`язанні відповідача подати до суду звіт про виконання рішення, суд першої інстанції вказав, що матеріали судової справи не містять жодного доказу того, що відповідач може ухилятися від виконання судового рішення.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 116 Земельного кодексу України (далі - ЗК) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно із положеннями частини шостої статті 118 ЗК громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін (частина сьома статті 118 ЗК).

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу (частина восьма статті 118 ЗК).

У частині сьомій статті 118 ЗК зазначено, що підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що ними встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання. Ці норми передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у власність, за результатами розгляду яких визначені в статті 118 ЗК органи приймають одне з відповідних рішень.

При цьому, зазначення заявником на карті бажаного місця розташування земельної ділянки має значення для надання об`єктивної оцінки та відповідні на клопотання заявника, оскільки пошук такої ділянки до повноважень ради не віднесено.

Як вбачається з графічних матеріалів, доданих позивачем до клопотання, вони не можуть вважатися такими, що містять місце розташування бажаної земельної ділянки, оскільки містять графічні межі частини території (мікрорайону) міста Черкаси, до складу якої входять окремі земельні ділянки, а не конкретно визначена земельна ділянка, яку позивач прагне отримати у власність.

Мотиви суду першої інстанції про те, що прийнявши спірне рішення, відповідач погодився, що клопотання відповідає вимогам закону до його оформлення, є цілком безпідставними, оскільки оскаржуване рішення прийняте саме з підстав недотримання позивачем частини шостої статті 118 ЗК в частині визначення місця розташування земельної ділянки.

Не ґрунтуються на нормах чинного законодавства також і посилання суду першої інстанції на те, що для розгляду клопотання відповідач, як розпорядник земель населеного пункту, повинен був серед іншого з`ясувати, чи є в межах вказаної території такі землі та прийняти правомірне рішення. Колегія суддів наголошує на тому, що пошук та вибір конкретної земельної ділянки, яку особа прагне отримати безоплатно у власність здійснюється безпосередньо такою особою, а не органами місцевого самоврядування, у розпорядженні яких знаходяться певні земельні ділянки. Норми чинного законодавства не визначають ні права, ні обов`язку місцевої ради самостійно здійснювати пошук земельної ділянки у межах визначеної у графічних матеріалах території та за визначеними заявником критеріями.

Посилання суду першої інстанції на рішення Верховного Суду у справі №0840/2979/18 є безпідставним, оскільки у вказаній справі графічні матеріали (викопіювання) містили бажане місце розташування земельної ділянки та давали можливість ідентифікувати бажану земельну ділянку на місцевості й містили прив`язку земельної ділянки до відповідного населеного пункту, площу бажаної земельної ділянки. Водночас наведене суперечить обставинам даної справи.

Безпідставним є також посилання суду на рішення Верховного Суду у справах №№803/1183/17, 509/4156/15-а, які ґрунтувалися на інших обставинах, зокрема на інших підставах для відмови у наданні дозволу на розробку проєкту землеустрою.

Для цілей вибору правильного правозастосування у даній справі цілком доречними є правові висновки Верховного Суду, які висловлені у постанові від 23.01.2018 по справі № 369/3184/14-а, обставини якої є цілком подібними. Так, у вказаній справі, як і у справі, що розглядається, суд касаційної інстанції досліджував правомірність відмови у наданні дозволу на розробку проєкту землеустрою з підстав того, що графічні матеріли містили не конкретне місце розташування бажаної земельної ділянки, а виключно графічні межі певної території населеного пункту.

Верховний Суд у цій постанові вказав, що у такому випадку графічні матеріали, не можуть вважатися такими, що містять місце розташування бажаної земельної ділянки, а не зазначення місця розташування є порушенням порядку звернення та, відповідно, підставою для відмови в наданні земельної ділянки через її фактичну відсутність.

Частиною першою статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Від наведених вище правових висновків Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах палата, об`єднана палата або Велика Палата Верховного Суду у відповідності до статті 346 КАС не відступала, а тому підстав для їх неврахування при вирішенні даного спору немає.

За таких обставин, правова підстава відмови у задоволенні заяви, викладена у прийнятому відповідачем рішенні, що є предметом оскарження у справі, повністю узгоджується з приписами частини сьомої статті 118 ЗК.

Колегія суддів наголошує на тому, що позивач не позбавлений можливості повторно звернутися до Черкаської міської ради із клопотанням про надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою, вказавши бажане місце розташування земельної ділянки, а не територію, на якій така земельна ділянка може бути розташована.

Відтак, колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку про правомірність оскаржуваного рішення відповідача від 25.02.2021 №4-214 «Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою громадянину ОСОБА_1 », а тому підстави для визнання його протиправним та скасування відсутні.

У зв`язку із цим, суд також відмовляє у задоволенні похідних позовних вимог в частині зобов`язання відповідача вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди. Оскільки суд відмовляє у задоволенні позову, то й підстави для застосування заходів контролю за виконанням судового рішенні відсутні.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв помилкове рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Решта доводів учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, то оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, а позов залишенню без задоволення.

Керуючись статтями 34, 243, 311, 317, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Черкаської міської ради задовольнити.

Скасувати рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 21 травня 2021 року та ухвалити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Черкаської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії залишити без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя Є.О. Сорочко

Суддя Н.М. Єгорова

Суддя А.Ю. Коротких