Справа № 320/14013/20
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2021-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого суддів Файдюка В.В.,

Суддів Мєзєнцева Є.І.,

Собківа Я.М.,

При секретарі Шепель О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Командира військової частини НОМЕР_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Міністерство оборони України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Командира військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач), третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - Міністерство оборони України (далі Міноборони), в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 07 вересня 2020 року № 193 в частині виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та зняття зі всіх видів забезпечення з 27 листопада 2019 року;

- зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 07 вересня 2020 року № 193 в частині виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та зняття зі всіх видів забезпечення з 27 листопада 2019 року;

- зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму проіндексованого середньомісячного грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 23 вересня 2019 року по 07 вересня 2020 року;

- зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 зарахувати ОСОБА_1 до вислуги років період вимушеного прогулу з 23 вересня 2019 року по 07 вересня 2020 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що пункт 10 наказу відповідача від 07 вересня 2020 року №193 є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки станом на день виключення позивача зі списків (27 листопада 2019 року) та на день прийняття спірного наказу відповідач не провів усіх необхідних розрахунків, а саме не сплатив середньомісячне грошове забезпечення за весь час вимушеного прогулу в період з 23 вересня 2019 року по 07 вересня 2020 року; грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за періоди 2017-2019 роки; матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік. Крім того, позивач наголошує, що згоди на виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та зняття зі всіх видів забезпечення без проведення усіх необхідних розрахунків він не надавав. Фактично відповідач виключив позивача зі списків особового складу частини та зняв зі всіх видів забезпечення з дати, яка передує проведенню усіх необхідних розрахунків з ним як з військовослужбовцем, що є грубим порушенням п.242 Положення №1153/2008 та унеможливлює виконати зобов`язання у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) військових комісаріатів для взяття на військовий облік. У зв`язку з цим позивач вважає, що наявні підставі для відшкодування йому проіндексованого середньомісячного грошового забезпечення за час вимушеного прогулу та зарахування періоду вимушеного прогулу до вислуги років.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2021 року даний адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 07 вересня 2020 року № 193 в частині виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та зняття зі всіх видів забезпечення з 27 листопада 2019 року.

Зобов`язано командира військової частини НОМЕР_1 скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 07 вересня 2020 року № 193 в частині виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та зняття зі всіх видів забезпечення з 27 листопада 2019 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

При цьому, суд виходив з того, що оскільки позивача виключено зі списків особового складу до проведення з ним усіх необхідних розрахунків, станом на день прийняття наказу, та фактично виключено зі списків особового складу за дев`ять місяців до винесення оскаржуваного наказу та за рік до здійснення повного розрахунку з позивачем, то оскаржуваний позивачем наказ в частині виключення його зі списків особового складу військової частини є протиправним.

В апеляційній скарзі Військова частина НОМЕР_1 , посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначив, що 27 листопада 2019 року були проведені всі виплати, визначені у наказі від 13 серпня 2019 року №180, який оскаржувався позивачем лише в частині виключення зі списків особового складу з 23 вересня 2019 року, в іншій частині наказ позивачем не оскаржувався.

Інші виплати, а саме компенсація за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період 2017-2019 та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік, присуджені позивачеві за рішеннями суду, були виплачені відповідачем добровільно.

Крім того, до спірних правовідносин не можуть бути застосовані норми статті 117 КЗпП, оскільки за своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не відноситься до неустойки, та не є санкцією за невиконання грошового зобов`язання. Тобто, це компенсаційна виплата за порушення права на оплату праці, яка нараховується у розмірі середнього заробітку. На думку відповідача, позивач міг би ставити питання про нарахування та виплату середньомісячного грошового забезпечення за час вимушеного прогулу та зарахування цього часу до вислуги років лише у разі прийняття судом рішення про скасування наказу про звільнення позивача та про поновлення позивача на займаній посаді, що в даному випадку неможливо, оскільки згідно Свідоцтва про хворобу №1026 від 31 липня 2019 року на підставі ст.ст. 38-б, 39-в, 40-в, 26-б, 41-в, графи ІІ Розкладу хвороб ОСОБА_1 визнано непридатним до військової служби в мирний час та обмежено придатним у воєнний час.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він заперечує проти її задоволення, наполягає на законності оскаржуваного рішення.

Оскільки сторони до суду не з`явилися, справу розглянуто у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 статті 229 КАС України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 , виданим 06 березня 1998 року Калинівським РВ Горлівського МУ УМВС України в Донецькій області.

З довідки про проходження військової служби вбачається, що позивач проходив строкову військову службу: з 15 травня 1984 року по 30 травня 1986 року у військовій частині НОМЕР_3 м.Осиповичі, Білорусь; з 03 квітня 2017 року по 26 червня 2017 року у військовій частині НОМЕР_4 смт.Гончарівське Чернігівської області; з 26 червня 2017 року по 07 серпня 2018 року у військовій частині НОМЕР_5 смт. Десна Чернігівської області; з 07 серпня 2018 року у військовій частини НОМЕР_1 .

З 03 квітня 2017 року позивач проходив військову службу на посадах осіб сержантського складу у Збройних Силах України за контрактом з Міністерством оборони України.

Позивач є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_6 , виданим 18 жовтня 2017 року Управлінням персоналу штабу військової частини НОМЕР_7 .

Зі Свідоцтва про хворобу №1026 від 23 липня 2019 року вбачається, що госпітальна військово-лікарська комісія терапевтичного профілю НВМКЦ «ГВЛГ» за розпорядженням командира військової частини НОМЕР_1 від 11 червня 2019 року №706 провела огляд позивача та виявила окремі захворювання, які пов`язані із проходженням військової служби.

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 09 серпня 2019 року № 9-РС позивача сержанта ОСОБА_1 , командира гармати артилерійського взводу батареї забезпечення військової частини НОМЕР_1 , звільнено у запас згідно з підпунктом «б» (за станом здоров`я) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону № 2232 на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби в мирний час або обмежену придатність у воєнний час.

13 серпня 2019 року позивачем подано рапорт командиру артилерійського взводу з проханням про клопотання перед вищестоящим командуванням про надання щорічної основної відпустки за 2019 рік з 14 серпня 2019 року, з наступним виключенням зі списків особового складу частини, та про направлення документів відносно нього для постановки на військовий облік до Ірпінсько-Бучанського ОМВК.

Рапортом, поданим 13 серпня 2019 року, позивач доповів командиру артилерійського взводу, що він справи і посаду командира гармати артилерійського взводу батареї забезпечення здав, втрат і нестач немає. Зазначене підтверджується обхідним листом позивача.

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 13 серпня 2019 року № 180, на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 09 серпня 2019 року № 9-РС про звільнення з військової служби у запас за підпунктом «б» (за станом здоров`я) п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», прийнято рішення вважати позивача таким, що справи та посаду здав, направити для зарахування на військовий облік до військового комісаріату, надати щорічну основну відпустку за 2019 рік терміном 40 діб з 14 серпня по 23 вересня та після закінчення відпустки з 23 вересня 2019 року виключити зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та зняти з усіх видів забезпечення. Цим же наказом відповідач прийняв рішення про виплату позивачу: 1) щомісячної премії за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 105% посадового окладу, надбавку за особливість проходження служби в розмірі 65% посадового окладу, окладу за військове звання та вислугу років за період з 01 серпня по 23 вересня 2019 року; 2) одноразової грошової допомоги по звільненню відповідно до Наказу Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 02 календарні роки; 3) грошової компенсації замість належного до видачі речового майна у сумі 16745,28 грн.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2020 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 серпня 2020 року, визнано протиправним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 13 серпня 2019 року №180 в частині виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу та зняття зі всіх видів забезпечення з 23 вересня 2019 року та зобов`язано командира військової частини НОМЕР_1 видати наказ (по стройовій частині), яким скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 13 серпня 2019 року №180 в частині виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та зняття зі всіх видів забезпечення з 23 вересня 2019 року.

На виконання вказаного рішення суду 07 вересня 2020 року військовою частиною видано наказ (по стройовій частині) №193, яким відповідно до п.9 було скасовано п.1 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 13 серпня 2019 року №180 в частині виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та зняття зі всіх видів забезпечення сержанта ОСОБА_1 та одночасно пунктом 10 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №193 від 07 вересня 2020 року - сержанта ОСОБА_1 , командира гармати артилерійського взводу батареї забезпечення, визнано виключеним зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та знятим з усіх видів забезпечення з 27 листопада 2019 року. Підставою даного виключення стала доповідна записка ТВО начальника фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 про повний розрахунок сержанта ОСОБА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що постановою старшого державного виконавця Переяслав-Хмельницького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Руденка А.В. від 16 грудня 2020 року було закінчено виконавче провадження №63810558 з примусового виконання виконавчого листа №320/5332/19, виданого Київським окружним адміністративним судом 23 жовтня 2020 року про зобов`язання командира військової частини НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 25 квітня 2019 року про надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік та прийняти відповідне рішення у зв`язку з його добровільним виконанням боржником, що підтверджується заявою про добровільне виконання рішення від 04 грудня 2020 року та копією протоколу №2 від 19 жовтня 2020 року.

Також постановою старшого державного виконавця Переяслав-Хмельницького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Руденка А.В. від 24 грудня 2020 року було закінчено виконавче провадження №63989429 з примусового виконання виконавчого листа №320/5624/19, виданого Київським окружним адміністративним судом 23 жовтня 2020 року про зобов`язання командира військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за періоди 2017-2019, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу військової частини, у зв`язку з добровільною виплатою боржником коштів згідно платіжного доручення від 03 грудня 2020 року.

Позивач, вважаючи п. 10 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 07 вересня 2020 року № 193 протиправним, а свої права порушеними, звернувся до суду з даним позовом.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Спеціальним законом, що здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби є Закон України «Про військовий обов`язок та військову службу».

Згідно статті 2 Закону військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною 1 статті 19 Закону визначено загальні умови укладення контракту на проходження військової служби та встановлено, що військовослужбовці, які проходять кадрову або строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, громадяни призовного віку, які мають вищу, професійно-технічну, повну або базову загальну середню освіту і не проходили строкової військової служби, військовозобов`язані, а також жінки, які не перебувають на військовому обліку, укладають контракт про проходження військової служби за контрактом з додержанням умов, передбачених статтею 20 цього Закону.

Відповідно до ч. 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах:

1) у мирний час:

6) за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби або обмежену придатність до військової служби, за винятком випадків, визначених положеннями про проходження громадянами України військової служби.

Відповідно до п."б" ч. 6, 9 статті 26 Закону контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність або обмежену придатність до військової служби. Звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Тобто, звільнення з військової служби проводиться тільки на підставі наказу після отримання військовою частиною відповідного висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність військовослужбовця до військової служби за станом здоров`я.

Судовими рішеннями у справі №320/6210/19 було встановлено, що у відповідача виник обов`язок щодо звільнення позивача за станом здоров`я з дня надходження постанови госпітальної військово-лікарської комісії, оформленої свідоцтвом про хворобу від 31 липня 2019 року №1026, якою ОСОБА_1 визнано непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатним у воєнний час.

Бажання позивача продовжувати військову службу повинно узгоджуватись з об`єктивними причинами, а саме можливістю за станом здоров`я виконувати ним свої службові обов`язки, оскільки військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї осіб, зокрема, за станом здоров`я.

Відповідно до ч. 2 статті 24 Закону закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України, затверджене Указом Президента України 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (надалі - Положення), визначає порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та регулює питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі. Це Положення застосовується також до відносин, що виникають у зв`язку з проходженням у Збройних Силах України кадрової військової служби особами офіцерського складу до їх переходу в установленому порядку на військову службу за контрактом або звільнення з військової служби.

Згідно п. 225 розділу XII Положення звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється у мирний час на підставах, передбачених пунктом 2 частини третьої, частинами 6 і 7 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у військових званнях до майора (капітана 3 рангу) включно за всіма підставами, крім звільнення осіб офіцерського складу через службову невідповідність та у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, - командувачами видів Збройних Сил України, першим заступником начальника Генерального штабу Збройних Сил України.

Згідно абз. 1 та 3 п. 242 Положення після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) військових комісаріатів для взяття на військовий облік.

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Таким чином, з наведених норм чинного законодавства слідує, що виключення зі списків особового складу військовослужбовця, звільненого з військової служби, можливе за умови здачі посади та проведення з ним усіх необхідних розрахунків по грошовому, продовольчому та речовому забезпеченню. При цьому, виключення військовослужбовця зі списків особового складу до проведення усіх необхідних розрахунків дозволяється лише зі згоди такого військовослужбовця.

Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції, виключення зі списків особового складу військовослужбовця, звільненого з військової служби, можливе за умови здачі посади та проведення з ним усіх необхідних розрахунків по грошовому, продовольчому та речовому забезпеченню. При цьому, виключення військовослужбовця зі списків особового складу до проведення усіх необхідних розрахунків дозволяється лише зі згоди такого військовослужбовця.

Відповідно до п. 15 статті 10-1 Закону України «Про соціальний та правових захист військовослужбовці та членів їх сімей» у разі звільнення військовослужбовців зі служби (крім звільнення через службову невідповідність, у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі, позбавлення військового звання чи позбавлення права займати певні посади, у зв`язку з набранням законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за адміністративне корупційне правопорушення, пов`язане з порушенням обмежень, передбачених Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції», у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку, а також у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) та невикористання ними щорічної основної відпустки за їх бажанням надається невикористана відпустка з наступним звільненням їх зі служби. Датою звільнення військовослужбовця зі служби у такому разі є останній день відпустки. У разі звільнення військовослужбовця зі служби у зв`язку із закінченням строку контракту невикористана ним щорічна основна відпустка за його бажанням може надаватися й тоді, коли час цієї відпустки повністю або частково перевищує строк контракту. У цьому випадку дія такого контракту продовжується до закінчення відпустки.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 20 березня 2020 року у справі №320/5624/19, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 серпня 2020 року, було визнано протиправною бездіяльність командира військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за періоди 2017-2019. Зобов`язано командира військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористанні календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за періоди 2017-2019 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу військової частини. Визнано протиправною бездіяльність командира військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 від 29 серпня 2019 року про надання додаткових 4 діб до наданої щорічної основної відпустки за 2019 рік для проїзду до місця відпустки.

Також цим рішенням встановлено, що при звільненні з військової служби у запас позивач мав право на отримання грошової компенсації за невикористану ним у 2017-2019 роках додаткову відпустку як учасник бойових дій, передбачену п.12 ч.1 статті 12 Закону №3551-ХІІ, у зв`язку з чим бездіяльність відповідача щодо невиплати такої компенсації є протиправною.

Отже, у випадку звільнення військовослужбовців із військової служби їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні щорічної відпустки, у тому числі за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону № 504/96 та п.12 ч.1 статті 12 Закону №3551.

Таким чином, виключення зі списків особового складу військовослужбовця, звільненого з військової служби, можливе за умови здачі посади та проведення з ним усіх необхідних розрахунків по грошовому, продовольчому та речовому забезпеченню. При цьому, виключення військовослужбовця зі списків особового складу до проведення усіх необхідних розрахунків дозволяється лише зі згоди такого військовослужбовця

Між тим, позивач не давав згоди на виключення його зі списків особового складу до проведення усіх необхідних розрахунків, грошову компенсацію за неотримане майно позивач отримав 27 листопада 2019 року, грошова компенсація за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за періоди 2017-2019 роки була виплачена 03 грудня 2020 року, що підтверджується платіжним дорученням №1716 від 03 грудня 2020 року.

Відтак, оскільки позивача виключено зі списків особового складу до проведення з ним усіх необхідних розрахунків, станом на день прийняття наказу, та крім цього, фактично виключено зі списків особового складу за дев`ять місяців до винесення оскаржуваного наказу та за рік до здійснення повного розрахунку з позивачем, то оскаржуваний позивачем наказ командира військової частини в частині виключення позивача зі списків особового складу військової частини є передчасним та протиправним.

Окремо слід наголосити на тому, що винесення наказу про виключення позивача зі списків особового складу з 27 листопада 2019 року унеможливлює дотримання вимог п.242 Положення щодо зобов`язання військовослужбовця у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) військових комісаріатів для взяття на військовий облік.

Оскільки наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 07 вересня 2020 року №193 про виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та зняття зі всіх видів забезпечення з 27 листопада 2019 року без проведення усіх необхідних розрахунків на день виключення визнано протиправним і необґрунтованим, то суд також вірно дійшов висновку, що належним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання відповідача видати наказ по стройовій частині, яким скасувати наказ відповідача від 07 вересня 2020 року №193 в частині виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та зняття зі всіх видів забезпечення з 27 листопада 2019 року.

В частині відмови в задоволенні позовних вимог рішення суду першої інстанції позивачем не оскаржується, а тому на підставі статті 308 КАС України апеляційним судом у відповідній частині не переглядається.

Відповідно, зазначення відповідачем в апеляційній скарзі про те, що до спірних правовідносин не можуть бути застосовані норми КЗпП, є неактуальним, оскільки в оскаржуваній частині рішення окружного адміністративного суду не йшлося про їх застосування.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.

Окремо колегія суддів зауважує, що в апеляційній скарзі відповідач жодним чином не вказує на те, у чому полягає порушення судом першої інстанції норм процесуального права та/або неправильне застосування норм матеріального права. Зміст апеляційної скарги не розкриває суть порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, оскільки скаржником не зазначено, яку саме нopмv порушено, у чому полягає таке порушення та чи є таке порушення підставою для скасування рішення.

Так, відповідно до п. 6 ч. 2 статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України в апеляційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала апеляційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає неправильність чи неповнота дослідження доказів і встановлення обставин у справі та (або) застосування норм права.

Натомість, в апеляційній скарзі лише продубльовано зміст відзиву на позовну заяву.

В той же час, всі аргументи Військової частини НОМЕР_1 , зазначені в апеляційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, їм була надана належна правова оцінка. Жодних інших аргументів, відмінних від заявлених в суді першої інстанції, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права, у апеляційній скарзі не зазначено.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для його скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 329, 331 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та подальшому оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.1 статті 263, п.2 ч.5 статті 328 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено 05 жовтня 2021 року.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: Є.І. Мєзєнцев

Я.М. Собків