Справа № 200/10892/21
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2021-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2021 р. Справа№200/10892/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Смагар С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні без повідомлення сторін) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )

до 1) 3 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій у Донецькій області (, 87547, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Митрополитська, 175);

2) Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій у Донецькій області (, 87547, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Митрополитська, буд. 175)

про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до 3 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій у Донецькій області, Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій у Донецькій області про стягнення у солідарному порядку з відповідачів середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 1 серпня 2020 року по 13 липня 2021 року в розмірі 187359 грн. 18 коп.

Ухвалою від 30 серпня 2021 року суд залишив без руху позовну заяву позивача та надав десятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення виявлених судом недоліків, а саме, надати обґрунтоване клопотання щодо необхідності залучення третьої особи по справі.

1 вересня 2021 року на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 6 вересня 2021 року суд прийняв до розгляду позовну заяву позивача, відкрив провадження в адміністративній справі № 200/10892/21 за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою від 13 вересня 2021 року суд задовольнив клопотання позивача, витребував у Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій у Донецькій області (, 87547, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Митрополитська, буд. 175) належним чином засвічені копії: положення ГУ ДСНС в Донецькій області; документи щодо структури ГУ ДСНС та підпорядкування 3 ДПРЗ ГУ ДСНС в Донецькій області; документи, що підтверджують наявність кошторису/кошторисів ГУ ДСНС та 3 ДПРЗ ГУ ДСНС. В разі наявності - надати інформацію щодо зазначення фонду кошторису (надходження, розподіл видатків). Які видатки передбачені кошторисом ГУ ДСНС в Донецькій області; документи/інформацію, на якій правовій підставі здійснюються такі видатки 3 ДПРЗ як виплата грошового забезпечення; чи передбачено повноваження 3 ДПРЗ здійснювати виплати на підставі рішень судів; порядок здійснення виплат 3 ДПРЗ в разі відсутності/недостатності коштів на певні видатки.

За правилами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що наказом ГУ ДСНС України в Донецькій області № 180к від 21 серпня 2020 року до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту. Наказом ГУ ДСНС України в Донецькій області № 208о/с від 27 серпня 2020 року позивача було звільнено зі служби у запас Збройних Сил України за пунктами 182, 173, 176 підпунктом «6» Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, затвердженого Постановою КМУ № 593 від 11.07.2013, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту особою рядового і начальницького складу. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 4 березня 2021 року Накази № 1 та № 2 скасовані. Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 13.07.2021 рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04.03.2021 по справі № 200/9434/20-а залишено без змін. Відповідно до наказу ГУ ДСНС України в Донецькій області № 324 від 14 липня 2021 року Накази №1 та № 2 скасовані та позивача допущено до виконання службових обов`язків за посадою з 13 липня 2021 року. Безпосередньо до виконання своїх службових обов`язків позивач приступив 29 липня 2021 року, оскільки знаходився на лікарняному. 21 липня 2021 року позивач звернувся на адресу ГУ ДСНС із заявою про виплату мені середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 28 серпня 2020 року по 13 липня 2021 року, посилаючись при цьому на положення ст. 235 КЗпП України та п. 13 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, затвердженої наказом МВ України № 623 від 20.07.2018. Листом 3 ДПРЗ ГУ ДСНС України в Донецькій області № 3/06/1385 від 29 липня 2021 року у задоволенні заяви щодо нарахування та виплати грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 28 серпня 2020 року по 13 липня 2021 року відмовлено.

Перший відповідач надав до суду відзив, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що твердження позивача про його вимушений прогул з 28 серпня 2020 року по 13 липня 2021 року є бездоказовими та оманливими, оскільки в цей період ОСОБА_1 був відсутній на службі без поважних причин. Позивач з 23 липня 2020 року по 27 серпня 2020 року не вийшов на службу, подавши заяву про звільнення від 22 липня 2020 року згідно п.п. 176, 183 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою КМУ від 11.07.2013 № 593. Крім того, позивач повторно подав заяву від 4 серпня 2020 року, в якій повторно повідомив про свій намір звільнитися зі служби. Жодних з підтверджувальних документів поважності причин відсутності на службі та причин звільнення позивач не надав. Крім того, у позовній заяві від 5 жовтня 2020 року по справі № 200/9434/20-а позивач наполягав на звільненні за власним бажанням та просив задовольнити його вимоги про звільнення з 23 липня 2020 року на підставі п.п. 12 п. 176 Положення № 593, ст. 39 КЗпП України (розірвання трудового договору за власним бажанням, зумовленим переїздом на нове місце проживання). Вимог про поновлення на посаді від позивача не надходило під час розгляду справи як судами першої, так і апеляційної інстанцій.

Другий відповідач також надав до суду відзив, де посилався на аналогічні з першим відповідачем доводи.

Позивач надав суду відповідь на відзив, де зазначає, що рішеннями судів в дотримання вимог ст. ст. 9, 308 Кодексу адміністративного судочинства України вирішувався публічно-правовий спір, пов`язаний з визнанням недійсними наказів про покладення на мене дисциплінарного стягнення та звільнення у зв`язку з невиходом на службу з 23 липня 2020 року по день прийняття наказу про застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення - 21 серпня 2020 року. Оскільки позивач був звільнений зі служби з 28 серпня 2020 року суди не могли вирішувати спір, пов`язаний з відносинами, які могли мати місце після 28 серпня 2020 року (позивач вже не перебував у трудових відносинах з ГУ ДСНС України в Донецькій області з 28.08.2020). Таким чином, представник відповідача невірно орієнтується з рішеннями судів, висвітлюючи свою позицію про періоди відсутності на службі. Судами встановлено факт відсутності на службі з 23 липня 2020 року по день звільнення. Оскільки відповідач невірно розуміє наслідки визнання наказів недійсними, а саме, що служба в органах цивільного захисту «продовжена» з 28 серпня 2020 року з моменту прийняття наказу про звільнення, - то в такому випадку, як було зазначено в позові, має місце вимушений прогул з 28 серпня 2020 року по 13 липня 2021 року.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадян України, про що свідчить паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 25 червня 2004 року, РНОКПП НОМЕР_1 . Позивач внутрішньо переміщеною собою, про що свідчить довідка від 6 квітня 2015 року № 1411-24391.

Відповідно до частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 4 березня 2021 року по справі № 200/9434/20-а позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій у Донецькій області, третя особа 3 Державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України у Донецькій області, про задоволено частково, визнано протиправним та скасовано наказ ГУ ДСНС України в Донецькій області № 180 к від 21 серпня 2020 року «Про накладання на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту», визнано протиправним та скасовано наказ ГУ ДСНС України в Донецькій області № 208 о/с від 27 серпня 2020 року в частині звільнення ОСОБА_1 у запас Збройних Сил за пунктами 182, 173, 176 підпунктом « 6» Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту особою рядового і начальницького складу), в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2021 року № 200/9434/20-а апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 березня 2021 р. у справі № 200/9434/20-а - залишено без задоволення, рішення Донецького окружного адміністративного суду від 4 березня 2021 року у справі № 200/9434/20-а - залишено без змін.

Вищезазначеним рішенням було вставлено наступне.

Відповідно до контракту № 1406/14 від 20 червня 2014 року про проходження служби цивільного захисту між позивачем та відповідачем укладено договір про проходження служби, строком на три роки.

Відповідно до наказу № 237 від 3 липня 2014 року позивачу з 1 липня 2014 року було прийнято на службу цивільного захисту та зараховано у кадри Державної служби України з надзвичайних ситуацій та призначено на посаду пожежного-рятувальника 22 державної пожежно-рятувальної частини 3 державного пожежно-рятувального загону (м. Маріуполь) Головного управління ДСНС України у Донецькій області.

Відповідно до контрактів №№ 219/17 від 01 липня 2017 року та 221/20 від 01 липня 2020 року між позивачем та відповідачем були укладені контракти про проходження служби цивільного захисту, строком на 3 роки.

22 липня 2020 року позивач звернувся до третьої особи з заявою про звільнення його з 23 липня 2020 року з посади пожежного-рятувальника на підставі п. п. 176, 183 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 593 від 11.07.2013 у зв`язку із сімейними обставинами, що потребують переїзду до м. Донецька. В заяві позивач зазначив, що документи, які підтверджують хворобу матері надати не зможе з причини режиму, який склався на тимчасово окупованій території України, а також карантинних заходів, введених на території України, та в разі їх надання, останні будуть вважатися недійсними. Просив звільнити його з 23 липня 2020 року та копії наказу надіслати за адресою АДРЕСА_2 . Трудову книжку та військовий квіток просив видати особисто своїй дружині ОСОБА_2 . Заяву отриману відповідачем 22 липня 2020 року за вхідним номером Є-15, про свідчить штамп 3 ДПРЗ ГУ ДСНС України.

3 серпня 2020 року позивачем отримано відповідь на заяву про звільнення від 22 липня 2020 року, згідно з якою позивачу було повідомлено про необхідність надання документів, що передбачають наявність сімейних обставин та необхідність спрямування заяви до належного суб`єкта, якому надано право звільняти зі служби цивільного захисту осіб рядового і начальницького складу.

4 серпня 2020 року позивачем спрямовано заяву на адресу відповідача, в якій вказано, що на підставу припинення контракту згідно з п.п. 12 п. 176 Положення - в інших випадках, передбачених законом, тобто, оскільки нормативно-правові акти ДСНС не регламентують право особи на звільнення за власним бажанням, в тому числі на звільнення за власним бажанням у зв`язку з переїздом, застосовується закон, що регулює подібні правовідносини, в тому числі КЗпП України. В заяві також позивач просив надати документи необхідні для звернення до суду.

Листом № 3/06/1655 від 14 серпня 2020 позивачу повідомлено про неможливість звільнити його у зв`язку з сімейними обставинами. Відповідачем зазначено, що відповідно до пункту 120 Дисциплінарного статуту служби цивільного захисту, затвердженого Законом України від 05.03.2009 № 1068-VI листом ДПРЗ-З Головного управління від 03.08.2020 № 3/03/1565 позивачу були надані роз`яснення з посиланням на відповідні законодавчі акти щодо звільнення зі служби в ДСНС за сімейними обставинами. Вказує, що станом на 14.08.2020 позивачем не були надані документи, які дають право на звільнення з ДСНС України за сімейними обставинами, відповідно до вимог постанови КМУ від 12.06.2013 №413 "Про затвердження переліку сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу". Вказує, що подання вищевказаної заяви не звільняє позивача від виконання своїх службових обов`язків та відповідно до наказу ДПРЗ-З Головного управління від 23.07.2020 №621, посадовими особами ДПРЗ-З Головного управління проводиться службове розслідування за фактом відсутності позивача на службі. Крім того вказує, що за весь період проходження служби до позивача не застосовувались заходи дисциплінарного впливу. Також зазначено, що на теперішній час позивач не звільнений з посади пожежно-рятувальника ДПРЧ-2 ДПРЗ-3 ГУ ДСНС України у Донецькій області , а тому надати копію наказу про звільнення, трудову книжку та військовий квиток не можливо.

Наказом третьої особи від 23 липня 2020 року № 621 було призначено комісію з проведення службового розслідування з приводу не виходу на службу позивача 23 липня 2020.

Підставою для проведення службового розслідування став рапорт Начальника 22 державної пожежно-рятувальної частини ДПРЗ -3 Головного управління від 18 серпня 2020 року №3/03/1665, в якому зазначено, що з 23 липня 2020 року ОСОБА_1 не виходив на службу без поважних причин. В рапорті керівник просив застосувати до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту.

Згідно з Висновком службового розслідування від 17 серпня 2020 року позивач скоїв грубе порушення службової дисципліни, а саме: грубий дисциплінарний проступок, який виразився у невиході на службу без поважних причин з 23.07.2020 по дату складання висновку, чим порушив вимоги пункту 31 Положення №593 та пункту 1 контракту про проходження служби цивільного захисту від 01.07.2020 №221/20.

За грубе порушення службової дисципліни, а саме: скоєння грубого дисциплінарного проступку, який виразився у невиході на службу без поважних причин з 23 липня 2020 року по дату складання висновку, позивач підлягає притягненню до дисциплінарної відповідальності.

Наказом третьої особи від 18.08.2020 №98 «Про закінчення службового розслідування та покарання винного» було вирішено за грубе порушення службової дисципліни, а саме скоєння грубого дисциплінарного проступку, який виразився у не виході на службу без поважних причин з 23.07.2020 по теперішній час, клопотати перед керівництвом Головного управління ДСНС у Донецькій області про накладення дисциплінарного стягнення на позивача у вигляді звільнення зі служби у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту та позбавити премії за липень 2020 року в повному обсязі.

Наказом відповідача від 21 серпня 2020 року № 180 к до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту, оскільки ОСОБА_1 скоїв грубе порушення службової дисципліни , а саме не виходив на службу без поважних причин з 23 липня 2020 року, чим порушив вимоги пунктів 28, 31 Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою КМУ від 11 липня 2013 року № 593 та пункту контракту про проходження служби в органах і підрозділах цивільного захисту від 01 липня 2020 року № 221/20.

Наказом відповідача № 208 о/с від 27 серпня 2020 року позивача звільнено із служби у запас Збройних Сил України за пунктами 182, 173, 176 підпунктом «6» Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу затвердженому Постановою КМУ від 11.07.2013 №593, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту особою рядового і начальницького складу.

Отже на виконання рішення суду від 4 березня 2021 року № 200/9434/20-а другий відповідач наказом від 14 липня 2021 року № 324 скасував наказ від 21 серпня 2020 року № 108 та наказ від 27 серпня 2020 року № 208 о/с та допущено позивача до виконання службових обов`язків за посадою з 13 липня 2021 року.

Позивач звернувся до першого відповідача із заявою про нарахування та виплату грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 28 серпня 2020 року по 13 липня 202 року.

29 липня 2021 року перший відповідач надав позивачу відповідь, де зазначив, що факт вимушеного прогулу з 28 серпня 2020 року по 13 липня 2021 року не знаходить свого підтвердження в рішенні суду від 4 березня 2021 року по справі № 200/9434/20-а, оскільки позивач фактично з 23 липня 2020 року припинив виконувати службові обов`язки з власної ініціативи.

Надаючи правову оцінку даним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 101 Кодексу цивільного захисту України передбачено, що служба цивільного захисту - це державна служба особливого характеру, покликана забезпечувати пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідацію їх наслідків у мирний час та в особливий період.

Порядок проходження громадянами України служби цивільного захисту визначається цим Кодексом та положенням про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, що затверджується Кабінетом Міністрів України (частина друга статті 101 Кодексу цивільного захисту України).

Згідно з частиною другою статті 125 Кодексу цивільного захисту України порядок та умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова № 704) установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Порядок, умови та розміри виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту (далі - особи рядового і начальницького складу), а також порядок виплат одноразової грошової допомоги при звільненні осіб рядового і начальницького складу, визначає Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 20 липня 2018 року № 623, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16 серпня 2018 року за № 936/32388 (далі - Інструкція № 623).

Відповідно до ч. 1 Закону України "Про оплату праці" № 108/95-ВР від 24.03.1995 (далі - Закон № 108/95-ВР) заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно зі статтею 1 Конвенції Міжнародної організації праці "Про захист заробітної плати" № 95, ратифікованої Україною 30.06.1961, термін "заробітна плата" означає, незалежно від назви й методу обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах, і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано. Цьому визначенню відповідає поняття заробітної плати, передбачене у ч. 1 ст. 94 КЗпП України і ч. 1 ст. 1 Закону № 108/95-ВР, як винагороди, обчисленої, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган (роботодавець) виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Наведений зміст поняття заробітної плати узгоджується з одним із принципів здійснення трудових правовідносин - відплатність праці, який дістав відображення у пункті 4 частини I Європейської соціальної хартії (переглянутої) від 03.05.1996, ратифікованої Законом України від 14.09.2006 № 137-V, за яким усі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень. Крім обов`язку оплатити результати праці робітника, існують також інші зобов`язання роботодавця матеріального змісту. Ці зобов`язання стосуються тих витрат, які переважно спрямовані на охорону праці чи здоров`я робітника (службовця) або на забезпечення мінімально належного рівня його життя.

Вимушений прогул - це час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості працювати. Положення ст. 235 КЗпП України встановлюють відповідальність роботодавця у вигляді стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу працівника з метою компенсації йому втрат від неотримання зарплати чи неможливості працевлаштування.

Основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.

Згідно пункту 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі - Порядок) нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Суд зазначає, як було встановлено судом у судовому рішенні від 4 березня 2021 року по справі № 200/9434/20-а позивач був відсутній на службі 23 липня 2020 року, доказів поважності причин він не надав ні під час подання заяви про звільнення не під час проведення службового розслідування, ні у судове засідання. Наявність в паспорті позивача адреси реєстрації в м. Донецьк, само по собі не може надавати позивачу права стрімкого від`їзду без обґрунтування поважності. Судом також було зроблено висновок про те, що позивач фактично з 23 липня 2020 року припинив виконувати службові обов`язки з власної ініціативи, вимогу про поновлення його на службі не заявляє та як вбачається з обставин справи проходити службу далі не бажає. Тому суд в даній справі питання поновлення позивача на посаді не розглядає.

Крім того, з позицією суду першої інстанції по справі № 200/9434/20-а, щодо відсутності поважних причині не виходу на службу з 23 липня 2020 року по момент розгляду справи, погоджується колегія суддів Першого апеляційного адміністративного суду, що викладено у постанові від 13 липня 2021 року, а саме, про те, що жодна з визначених в п. 56 Положення № 593 обставин, що свідчить про припинення контракту на 23 липня 2020 року була відсутня, тобто обов`язки позивача дотримуватись правил внутрішнього розпорядку не припинялись, відповідно мало місце невихід на службу без поважних причин.

Таким чином, суд погоджується з посиланнями відповідачів та те, що з 23 липня 2020 року по 13 липня 2021 року позивач не мав вимушеного прогулу, оскільки у цей період був відсутній на службі без поважних причин.

Крім того, позивача не було поновлено на посаді з дня звільнення, оскільки, як вже зазначалось судом вище, питання щодо поновлення на посаді не вирішувалось, наказом від 14 липня 2021 року № 324, на виконання рішення суду позивача було допущено до виконання своїх службових обов`язків після набрання рішенням суду законної сили, що ще раз свідчить про відсутність періоду вимушеного прогулу. Отже, підстав для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не має.

З урахуванням вищевикладеного, суд доходить до висновку щодо відмови у задоволені позовних вимог позивача у повному обсязі.

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задовленні позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до 1) 3 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій у Донецькій області (, 87547, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Митрополитська, 175); 2) Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій у Донецькій області (, 87547, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Митрополитська, буд. 175) про стягнення у солідарному порядку з відповідачів середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 1 серпня 2020 року по 13 липня 2021 року в розмірі 187359 грн. 18 коп. відмовити повністю.

Рішення ухвалене у нарадчій кімнаті 7 жовтня 2021 року. Повне судове рішення складено 7 жовтня 2021 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Смагар