Справа № 160/3475/21
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2021-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 жовтня 2021 року м. Дніпросправа № 160/3475/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),

суддів: Білак С.В., Шальєвої В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.06.2021 (суддя першої інстанції Неклеса О.М.) в адміністративній справі №160/3475/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Дніпропетровської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, в якій позивач просила:

визнати рішення Павлоградського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Дніпропетровській області щодо відмови в призначенні одноразової допомоги у разі смерті потерпілого від 24.07.2020р. №24.1-15/2420 та від 05.03.2020 №24.2-06/1089 - неправомірним.

зобов`язати виконавчу дирекцію Фонду соціального страхування в Дніпропетровській області, призначити страхові виплати в разі смерті потерпілого ОСОБА_2 в зв`язку з нещасним випадком на виробництві.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 11 січня 2020 року її син загинув під час виконання своїх трудових обов`язків в результаті нещасного випадку на виробництві, а саме на шахті ім. М.І. Сташкова виробничого структурного підрозділу Шахтоуправління Дніпровське Приватного акціонерного товариства ДТЕК Павлоградвугілля. Оскільки позивач разом із сином проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки, 17 лютого 2020 року, вона звернулася з заявою та відповідним пакетом документів до Павлоградського відділення Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування в Дніпропетровській області. 05 березня 2020 року за вих.№24.0-06/1089 відповідачем було надано лист-відмову у призначені одноразової допомоги у зв`язку з тим, що начебто не були надані документи підтверджуючі факт проживання з сином однією сім`єю. Нею повторно було надано заяву та пакет документів, який містив в тому числі ще один документ який підтверджував факт спільного проживання однією сім`єю, ведення спільного господарства та наявності взаємних прав і обов`язків. 24 липня 2020р. листом Павлоградського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області № 24.1- 15/2420 було повідомлено про відмову в призначенні страхових виплат в разі смерті потерпілого ОСОБА_2 в зв`язку з нещасним випадком, який стався 12.01.2020р. на ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля у зв`язку з відсутністю правових підстав, не надані документи, які б підтверджували факт проживання однією сім`єю з потерпілим. Факт спільного проживання позивача із сином на момент смерті підтверджується: копією паспорту сина, який містить позначку із зазначенням місця реєстрації, яке повністю співпадає з місцем реєстрації ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 ; копією її паспорту із зазначенням місця реєстрації АДРЕСА_1 ; довідками про склад сім`ї або застрахованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 22.06.2020р. №6841/1; актами комісії в складі начальників дільниць ПП Комунальщик-3 від 22.06.2020р. №303 та №74 від 30.01.2020р., якими підтверджується спільне проживання однією сім`єю з сином до дня його смерті. Оскільки позивачем було надано всі документи підтверджуючі факт спільного проживання остання вважає доведеним факт спільного проживання з сином, ведення спільного господарства та наявність спільних прав та обов`язків і відповідно вона має право на призначення допомоги у зв`язку з нещасним випадком який стався з її сином на підприємстві. Отже, без законних на те підстав відповідачем було порушено її право на отримання вищезазначеної виплати, що відображено у відмові в призначенні одноразової допомоги у разі смерті потерпілого.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.06.2021 задоволено частково.

Визнано протиправними дії Павлоградського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Дніпропетровській області щодо відмови в призначенні одноразової допомоги ОСОБА_1 як члену сім`ї загиблого її сина ОСОБА_2 .

Зобов`язано виконавчу дирекцію Фонду соціального страхування в Дніпропетровській області, призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову допомогу як члену сім`ї загиблого її сина ОСОБА_2 , в зв`язку з нещасним випадком на виробництві.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу. У скарзі просить скасувати рішення суду першої інстанції з прийняттям нового у справі про відмову позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, що факту того, що позивач була членом сім`ї загиблого від нещасного випадку на виробництві сина на день його смерті у не встановлено.

Позивач не скористалась правом подання відзиву на апеляційну скаргу, що не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_1 .

Згідно штампу в паспорті серії НОМЕР_2 місцем проживання ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 .

Згідно штампу в паспорті серії НОМЕР_3 місцем проживання ОСОБА_2 було АДРЕСА_1 .

11 січня 2020 року ОСОБА_2 загинув під час виконання своїх трудових обов`язків в результаті нещасного випадку на виробництві, а саме на шахті ім. М.І. Сташкова виробничого структурного підрозділу Шахтоуправління Дніпровське Приватного акціонерного товариства ДТЕК Павлоградвугілля.

Згідно акту №74 від 30.01.2020, виданого комісією Приватного підприємства Комунальщик - 3, ОСОБА_1 з померлим ОСОБА_2 до дня його смерті проживала в квартирі АДРЕСА_2 , про що свідчили сусіди ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

На звернення позивача щодо призначення страхових виплат в разі смерті потерпілого ОСОБА_2 , в зв`язку з нещасним випадком, відповідач, листом від 05.03.2020 року №24.2-06/1089 повідомив, що відповідно до наданих документів встановлено, що позивач є матір`ю померлого на виробництві ОСОБА_2 . Оскільки вік потерпілого ОСОБА_2 на момент смерті складав тридцять п`ять років, тому це свідчить про те, що він не належав до сім`ї свої батьків, так як згідно законодавства вже не мав статусу дитини. Інші документи, якими встановлено, що позивач вела з потерпілим ОСОБА_2 побут та мала взаємні права та обов`язки, не надані. На підставі вище викладеного відділення не мало правових підстав для призначання одноразової допомоги на сім`ю в зв`язку зі смертю ОСОБА_2 .

Згідно акту №303 від 22.06.2020, виданого комісією Приватного підприємства Комунальщик - 3, ОСОБА_1 з померлим ОСОБА_2 до дня його смерті проживала в квартирі АДРЕСА_2 та вела спільне господарство, про що свідчили сусіди ОСОБА_3 , ОСОБА_5 .

Відповідно до довідки №6841/1, яка видана 22.06.2020 року на підставі заяви ОСОБА_1 , до складу сім`ї/зареєстрованих входять: ОСОБА_1 заявник, ОСОБА_6 батько, ОСОБА_2 син, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім того, в довідці йде посилання на акт №303 від 22..06.2020, виданого комісією Приватного підприємства Комунальщик - 3, ОСОБА_1 з померлим ОСОБА_2 до дня його смерті проживала в квартирі АДРЕСА_2 та вела спільне господарство.

На звернення позивача щодо призначення страхових виплат в разі смерті потерпілого ОСОБА_2 , в зв`язку з нещасним випадком, відповідач, листом від 24.07.2020 року №24.1-15/2420 повідомив, що відповідно до наданих документів встановлено, що позивач є матір`ю померлого на виробництві ОСОБА_2 . Оскільки вік потерпілого ОСОБА_2 на момент смерті складав тридцять п`ять років, тому це свідчить про те, що він не належав до сім`ї свої батьків, так як згідно законодавства вже не мав статусу дитини. Інші документи, якими встановлено, що позивач вела з потерпілим ОСОБА_2 побут та мала взаємні права та обов`язки, не надані. На підставі вище викладеного відділення не мало правових підстав для призначання одноразової допомоги на сім`ю в зв`язку зі смертю ОСОБА_2 . Відповідно до ч. 2 ст. З Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Тобто, лише поєднання всіх трьох складових дає підстави стверджувати, що особи складають сім`ю. Одне лише спільне проживання осіб не доводить факту проживання однією сім`єю. Сім`ю складають особи, які не тільки спільно проживають, але й пов`язані спільним побутом та мають взаємні права та обов`язки. Згідно ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав розглядаються в порядку окремого провадження. Отже, факти, які мають юридичне значення, можуть бути встановлені судом. Таким чином, надані довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 6841/2 від 22.06.2020 та № 4765 від 13.02.2020 та акти № 303 від 22.06.2020 та № 74 від 30.01.2020, складені представниками Приватного підприємства Комунальщик - 3, разом з іншими документами можуть бути надані суду для встановлення факту проживання однією сім`єю. У зв`язку з неподанням позивачем документів, які підтверджують факт проживання однією сім`єю з померлим ОСОБА_2 , Павлоградське відділення не має правових підстав для призначення позивачу одноразової допомоги на сім`ю у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 .

З метою встановлення фактів, що мають юридичне значення ОСОБА_1 звернулась до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області.

Ухвалою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 30.09.2020 року провадження у справі №186/1135/20 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Павлоградське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області про встановлення фактів, що мають юридичне значення, закрито.

Роз`яснено заявниці право на звернення до Дніпропетровського окружного адміністративного суду Дніпропетровської області за захистом порушеного права в порядку адміністративного судочинства.

Не погодившись з відмовою відповідача в призначенні та виплаті одноразової допомоги сім`ї загиблого, позивач звернулась до суду із відповідним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Правомірність дій Фонду стала предметом судового розгляду.

Відповідно до ст.4 Конституції України, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з ст.3 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (Далі - Закон №1105)

1. Соціальне страхування здійснюється за принципами:

1) законодавчого визначення умов і порядку здійснення соціального страхування;

2) обов`язковості страхування осіб відповідно до видів соціального страхування та можливості добровільності страхування у випадках, передбачених законом;

3) державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав;

4) обов`язковості фінансування Фондом витрат, пов`язаних із наданням матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг, в обсягах, передбачених цим Законом;

5) формування та використання страхових коштів на засадах солідарності та субсидування;

6) диференціації розміру виплати допомоги залежно від страхового стажу;

7) диференціювання страхового тарифу з урахуванням умов і стану безпеки праці, виробничого травматизму та професійної захворюваності на кожному підприємстві;

8) економічної заінтересованості суб`єктів страхування в поліпшенні умов і безпеки праці;

9) цільового використання коштів соціального страхування;

10) відповідальності роботодавців та Фонду за реалізацію права застрахованої особи на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за цим Законом.

Відповідно до ст.41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті.

Такими непрацездатними особами є:

1) діти, які не досягли 16 років; діти з 16 до 18 років, які не працюють, або старші за цей вік, але через вади фізичного або розумового розвитку самі не спроможні заробляти; діти, які є учнями, студентами (курсантами, слухачами, стажистами) денної форми навчання, - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ними 23 років;

2) особи, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", якщо вони не працюють;

3) особи з інвалідністю - члени сім`ї потерпілого на час інвалідності;

4) неповнолітні діти, на утримання яких померлий виплачував або був зобов`язаний виплачувати аліменти;

5) непрацездатні особи, які не перебували на утриманні померлого, але мають на це право.

Право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого мають також дружина (чоловік) або один з батьків померлого чи інший член сім`ї, якщо він не працює та доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли восьмирічного віку.

Згідно з ч.6 ст.42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві виплачується одноразова допомога його сім`ї у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, та одноразова допомога кожній особі, яка перебувала на його утриманні, а також на його дитину, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого, у сумі, що дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату.

Крім того, відповідно до пункту 6.1.1. Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженому постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 27 квітня 2007 року № 24 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 червня 2007 року за № 715/13982) робочий орган виконавчої дирекції Фонду розглядає справи про призначення одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати в разі смерті потерпілого сім`ї та особам, які мають на це право, приймає рішення про виплати за умови подання таких документів, які видаються відповідними організаціями:

1) заяви осіб, які мають на це право (колективної чи індивідуальної), для призначення страхових виплат;

2) копій паспортів осіб, які мають на це право (завірених працівником робочого органу виконавчої дирекції Фонду на підставі оригіналів);

3) акта про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, за формою Н-1 (якщо стався нещасний випадок), висновок за формою Т-1 (якщо такий складався);

4) акта (спеціального) розслідування нещасного випадку (аварії), що стався (сталася), за формою Н-5 (якщо такий складався);

5) акта розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4 (якщо таке встановлено);

6) рішення суду про встановлення факту нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (якщо було засідання суду з цього питання);

7) копії свідоцтва органу реєстрації актів громадянського стану про смерть потерпілого (завіреної працівником робочого органу виконавчої дирекції Фонду на підставі оригіналу або в іншому установленому законодавством порядку);

8) копії свідоцтва органу реєстрації актів громадянського стану про шлюб (завіреної працівником робочого органу виконавчої дирекції Фонду на підставі оригіналу або в іншому установленому законодавством порядку);

9) висновку МСЕК про причинний зв`язок смерті потерпілого з наслідками раніше отриманого трудового каліцтва чи професійного захворювання;

10) довідки про середню заробітну плату (доход);

11) копії свідоцтва про народження дитини (завіреної працівником робочого органу виконавчої дирекції Фонду на підставі оригіналу або в іншому установленому законодавством порядку);

12) довідки навчального закладу (щорічно) про те, що член сім`ї потерпілого віком від 18 до 23 років, який має право на відшкодування шкоди, навчається за денною формою навчання;

13) довідки навчального закладу інтернатного типу про те, що член сім`ї потерпілого, який має право на відшкодування шкоди, перебуває на утриманні цього закладу;

14) довідки МСЕК про встановлення інвалідності осіб - членів сім`ї, які перебували на утриманні померлого;

15) довідки про розмір пенсії потерпілого, у тому числі про розмір одержуваних надбавок (якщо він не працював на день смерті);

16) копій трудових книжок потерпілого та осіб, які мають право на страхові виплати (завірених працівником робочого органу виконавчої дирекції Фонду на підставі оригіналів або в іншому установленому законодавством порядку).

Зазначені документи формуються в справу про страхові виплати та зберігаються в управлінні (відділенні) Фонду. До справи додаються відомості про заробітну плату (дохід) потерпілого з Державного реєстру застрахованих осіб.

У разі відсутності відповідних документів і неможливості їх відновлення факт перебування на утриманні потерпілого встановлюється в судовому порядку.

Позивач стверджує, що її право порушено, оскільки протиправно відмовлено в призначенні одноразової виплати.

Згідно статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Згідно статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Отже, для того, щоб особа вважалася членом сім`ї загиблого, у даному випадку недостатньої лише факту їх проживання за однією адресою, оскільки крім проживання повинні існувати спільний побут та наявність взаємних прав та обов`язків.

Рішенням Конституційного Суду України від 03.06.1999 року №5-рп/99 визначено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо.

Як встановлено матеріалами справи, ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_1 .

Згідно штампу в паспорті серії НОМЕР_2 місцем проживання ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 .

Згідно штампу в паспорті серії НОМЕР_3 місцем проживання ОСОБА_2 було АДРЕСА_1 .

Згідно акту №74 від 30.01.2020, виданого комісією Приватного підприємства Комунальщик - 3, ОСОБА_1 з померлим ОСОБА_2 до дня його смерті проживала в квартирі АДРЕСА_2 , про що свідчили сусіди ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Відповідно до довідки №4765, яка видана на підставі заяви ОСОБА_1 , до складу сім`ї/зареєстрованих входять: ОСОБА_1 заявниця; ОСОБА_6 батько; ОСОБА_2 син, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_7 - дочка.

Згідно акту №303 від 22.06.2020, виданого комісією Приватного підприємства Комунальщик - 3, ОСОБА_1 з померлим ОСОБА_2 до дня його смерті проживала в квартирі АДРЕСА_2 та вела спільне господарство, про що свідчили сусіди ОСОБА_8 .

Відповідно до довідки №6841/1, яка видана 22.06.2020 року на підставі заяви ОСОБА_1 , до складу сім`ї/зареєстрованих входять: ОСОБА_1 заявниця; ОСОБА_6 батько; ОСОБА_2 - син, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім того, в довідці йде посилання на акт №303 від 22.06.2020, виданого комісією Приватного підприємства Комунальщик - 3, ОСОБА_1 з померлим ОСОБА_2 до дня його смерті проживала в квартирі АДРЕСА_2 та вела спільне господарство.

Між тим, при розгляді документів про призначення їй одноразової допомоги як члену сім`ї потерпілого, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві, відповідач не врахував ту обставину, що син позивачки у шлюбі не знаходився, іншого місця проживання не мав, разом з матір`ю вони вели спільне господарство до дня його смерті.

За таких обставин, колегія суддів критично ставиться до тверджень відповідача щодо відсутності доказів проживання позивачки разом із сином однією сім`єю, оскільки дані обставини спростовані вищенаведеними документами та свідчать про безпідставну відмову у призначенні позивачці страхової виплати.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що з урахуванням наданих позивачем довідок та актів, які складені за участю сусідів загиблого, позивач і загиблий складали одну сім`ю на підставі спільного проживання, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, тому позивач має право на отримання одноразової допомоги як член сім`ї померлого ОСОБА_2 .

Відтак, суд визнає відмови відповідача у призначенні ОСОБА_1 страхових виплат, оформлені листами № 24.1-15/2420 від 24.07.2020 та № 24.2-06/1089 від 05.03.2020, протиправними.

Згідно зі статтею 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частин 1, 2 статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Згідно з частиною 4 статті 245 КАС України суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Наведене свідчить, що адміністративний суд не обмежений у виборі способів захисту прав та інтересів особи, порушених суб`єктами владних повноважень, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення та фактичним обставинам справи.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що достатнім та ефективним способом захисту порушених прав позивача є визнання протиправним дії Павлоградського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Дніпропетровській області щодо відмови в призначенні одноразової допомоги ОСОБА_1 як члену сім`ї загиблого її сина ОСОБА_2 та зобов`язання відповідача призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову допомогу як члену сім`ї загиблого її сина ОСОБА_2 , в зв`язку з нещасним випадком на виробництві.

Доводи апелянта спростовані приведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції повно з`ясовані обставин, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, відповідають обставинам справи, судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального права та норми процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст.316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.06.2021 в адміністративній справі №160/3475/21залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст постанови складено 06 жовтня 2021 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко

суддя С.В. Білак

суддя В.А. Шальєва