Справа № 380/10388/21
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2021-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2021 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Костецького Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просить суд:

- визнати протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у перерахунку стажу роботи як особі, що необгрунтовано зазнала політичних репресій у відповідності до ст. 58 Закону України Про пенсійне забезпечення починаючи з 05.05.2018 по 02.07.2019;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок стажу роботи згідно ст. 58 Закону України Про пенсійне забезпечення починаючи з 05.05.2018 по 02.07.2019, як особі, що необгрунтовано зазнала політичних репресій і згодом реабілітована.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивач є особою, яка необґрунтовано зазнала політичних репресій, що підтверджується відповідним посвідченням. У зв`язку з вказаним позивач має право на підвищення пенсії у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком та про перерахунок стажу роботи відповідно до статті 58 Закону України Про пенсійне забезпечення. На виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28.11.2019 у справі № 1.380.2019.004554 відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача з 02.07.2019. Позивач вважає, що право на перерахунок пенсії виникло з 05.05.2018, а саме з дня набрання законної сили Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення процедури реабілітації жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років від 13.03.2018 № 2325-VIII. Тому просить суд зобов`язати відповідача перерахувати їй пенсію за період з 05.05.2018 по 02.07.2019.

Представник відповідача подав до суду відзив на позовну, зазначає, що відповідно до пункту г частини першої статті 77 Закону № 1788-XII призначені пенсії підвищуються громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, призначені пенсії - на 50 процентів, а членам їх сімей, яких було примусово переселено, - на 25 процентів мінімальної пенсії за віком. З 01.09.2008 позивачу розмір підвищення репресованим перераховано відповідно до розміру визначеного постановою № 654. Вказує, що рішення суду виконане в повному обсязі. Просить відмовити у задоволенні позову.

У зв`язку з перебуваннямголовуючого судді в відпустці у період з 30.08.2021 по 01.10.2021, суд ухвалює рішення у цій справі після виходу судді з відпустки.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та надав їм правову оцінку.

ОСОБА_1 є громадянкою України, перебуває на обліку у органах Пенсійного фонду України, отримує пенсію за віком, що підтверджується посвідченням НОМЕР_1 .

Відповідно до довідки Управління оперативної інформації Управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області МВС України від 19.04.2000 №4/5-Р23473 ОСОБА_2 , 1947 року народження, 21.10.1947 виселена із села Рогізне Яворівського району Львівської області за рішенням особливої наради при МДБ СРСР від 24.01.1948 року на спецпоселення з конфіскацією майна в Кемеровську область по політичних мотивах, з якого звільнена 1958р.

На підставі статті 3 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» ОСОБА_2 реабілітована з поверненням конфіскованого майна або його вартості.

Яворівською районною радою народних депутатів позивачу видано посвідчення реабілітованої серія НОМЕР_2 від 01.10.1994р.

10.06.2019 позивач звернулась до Яворівського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Управління обслуговування громадян ГУ ПФУ у Львівській області із заявою про проведення перерахунку пенсії відповідно до статті 47 та пункту «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та здійснення перерахунку стажу відповідно до статті 58 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Яворівський відділ обслуговування громадян (сервісний центр) Управління обслуговування громадян ГУ ПФУ у Львівській області листом від 11.07.2019 № 43/Б-43/30-14 відмовив у задоволенні заяви. Вказані обставини встановлені в рішенні Львівського окружного адміністративного суду від 08.10.2019 у справі № 1.380.2019.004554, яке набрало законної сили, відтак в силу ст. 78 КАС України н епідлягають доказуванню.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 08.10.2019 у справі № 1.380.2019.004554 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у проведенні розрахунку підвищення пенсії ОСОБА_1 та невиплата їй підвищення пенсії, як особі, що необґрунтовано зазнала політичних репресій у розмірі передбаченому ст.47 п. «г» Закону України «Про пенсійне забезпечення» із розрахунку 50 відсотків від мінімальної пенсії за віком. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у проведенні перерахунку стажу роботи ОСОБА_1 як особі, що необґрунтовано зазнала політичних репресій (заслання) у відповідності до ст.58 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок підвищення в розмірі 50 відсотків від мінімальної пенсії за віком згідно ст.47 п.«г» ст.77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» починаючи з 02.07.2019 року та перерахунок стажу роботи згідно ст.58 Закону України «Про пенсійне забезпечення», як особі, що необґрунтовано зазнала політичних репресій і згодом реабілітованій.

На виконання вказаного рішення суду відповідач здійснив ОСОБА_1 перерахунок підвищення в розмірі 50 відсотків від мінімальної пенсії за віком згідно зі статею 47, пунктом г ст.77 Закону України Про пенсійне забезпечення починаючи з 02.07.2019 та перерахунок стажу роботи згідно зі статею 58 Закону України Про пенсійне забезпечення, як особі, що необґрунтовано зазнала політичних репресій і згодом реабілітованій.

Позивач звернулася до відповідача з заявою, якій просила здійснити перерахунок підвищення в розмірі 50 відсотків від мінімальної пенсії за віком згідно зі статею 47, пунктом г ст.77 Закону України Про пенсійне забезпечення та перерахунок стажу роботи згідно зі статею 58 Закону України Про пенсійне забезпечення, як особі, що необґрунтовано зазнала політичних репресій і згодом реабілітованій за період з 05.05.2018 по 02.07.2019.

Згідно з відповіддю Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 14.08.2020 №5538-5021/Б-08/8-1300/20 на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08.10.2019 у справі №1.380.2019.004554 відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача з 02.07.2019. Підстави для здійснення перерахунку з іншої дати, ніж та, що вказана в судовому рішенні, відсутні.

Вказані обставини встановлені в рішенні Львівського окружного адміністративного суду від 01.02.2021 у справі №380/7946/20, яке набрало законної сили, відтак в силу ст. 78 КАС України не підлягають доказуванню.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 01.02.2021 у справі №380/7946/20 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у проведенні розрахунку підвищення пенсії ОСОБА_1 та невиплати їй підвищення пенсії, як особі, що необґрунтовано зазнала політичних репресій у розмірі передбаченому пунктом г статті 77 Закону України Про пенсійне забезпечення із розрахунку 50 відсотків від мінімальної пенсії за віком за період з 05.05.2018 по 01.07.2019. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок підвищення в розмірі 50 відсотків від мінімальної пенсії за віком згідно з пунктом г статті 77 Закону України Про пенсійне забезпечення починаючи з 05.05.2018 по 01.07.2019 як особі, що необґрунтовано зазнала політичних репресій і згодом реабілітована. На виконання вказаного рішення суду відповідач здійснив ОСОБА_1 перерахунок підвищення в розмірі 50 відсотків від мінімальної пенсії за віком згідно з пунктом г статті 77 Закону України Про пенсійне забезпечення починаючи з 05.05.2018 по 01.07.2019 як особі, що необґрунтовано зазнала політичних репресій і згодом реабілітована. 17.05.2021 позивач звернулася до відповідача з заявою, якій просила здійснити перерахунок стажу роботи згідно ст. 58 Закону України Про пенсійне забезпечення починаючи з 05.05.2018 по 02.07.2019, як особі, що необгрунтовано зазнала політичних репресій і згодом реабілітована.

Листом від 11.06.2021 відповідач повідомив позивача про те, що судовим рішенням від від 01.02.2021 у справі №380/7946/20 жодних зобов`язань на Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо зарахування до страхового стажу періоду перебування на спецпоселенні з 05.05.2018 по 01.07.2019 в потрійному розмірі не покладено.

Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернулася до суду з позовом за захистом своїх прав та інтересів.

При вирішенні спору суд керувався наступним.

Відповідно до положень статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 24 Конституції України гарантує рівність конституційних прав і свобод та рівність всіх громадян перед законом.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробітті з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно статті 1 Закону України Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні (в редакції, чинній на час реабілітації позивача) вважати реабілітованими осіб, які з політичних мотивів були необгрунтовано засуджені судами або піддані репресіям позасудовими органами, в тому числі "двійками", "трійками", особливими нарадами і в будь-якому іншому позасудовому порядку, за вчинення на території України діянь, кваліфікованих як контрреволюційні злочини за кримінальним законодавством України до набрання чинності Законом СРСР "Про кримінальну відповідальність за державні злочини" від 25 грудня 1958 року, за винятком осіб, зазначених у статті 2 цього Закону.

Визнати реабілітованими також громадян, засуджених за:

- антирадянську агітацію і пропаганду за статтею 7 Закону СРСР "Про кримінальну відповідальність за державні злочини" від 25 грудня 1958 року і статтею 62 Кримінального кодексу України (2001-05, 2002-05) в редакціях до прийняття Закону Української РСР від 28 жовтня 1989 року "Про затвердження Указу Президії

Верховної Ради Української РСР від 14 квітня 1989 року "Про внесення змін і доповнень до Кримінального і Кримінально-процесуального кодексів Української РСР";

-поширення завідомо неправдивих вигадок, що порочать радянський державний і суспільний лад, тобто за статтею 187-1 Кримінального кодексу України;

-порушення законів про відокремлення церкви від держави і школи від церкви, посягання на особу та права громадян під приводом справляння релігійних обрядів, якщо вчинені дії не були поєднані з заподіянням шкоди здоров`ю громадян чи статевою розпустою.

Дія цієї статті поширюється на осіб, громадян України, які постійно проживали в Україні і яких з різних причин було переміщено за межі колишнього Радянського Союзу, необгрунтовано засуджено військовими трибуналами, Верховним Судом Союзу РСР чи піддано репресіям позасудовими органами. ( Статтю 1 доповнено частиною третьою згідно із Законом № 2353-12 від 15.05.92 )

Підлягають реабілітації також особи, щодо яких з політичних мотивів застосовано примусові заходи медичного характеру.

Відповідно до статті 12 Закону України Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років від 17.04.1991 №962-XII (далі - Закон №962-XII) реабілітованими визнаються особи: які до 24 серпня 1991 року були обвинувачені або яким було призначено покарання за рішенням позасудового органу незалежно від діяння або мотивів обвинувачення чи призначення покарання; стосовно яких до 24 серпня 1991 року були здійснені репресії у формах, визначених статтею 2 цього Закону, за рішенням іншого репресивного органу, якщо встановлено факт здійснення репресій проти таких осіб з класових, національних, політичних, релігійних, соціальних мотивів; стосовно яких до 24 серпня 1991 року були здійснені репресії за рішенням іншого репресивного органу, якщо встановлено недоведеність вини таких осіб у скоєнні злочину або адміністративного правопорушення; які до 24 серпня 1991 року були арештовані, перебували під вартою і яким було пред`явлено обвинувачення за статтями законодавчих актів, передбачених пунктами 1-5, за законодавчими актами, передбаченими пунктами 6-14, за діяння, передбачені пунктами 15-22 статті 3 цього Закону, якщо справи проти таких осіб були припинені під час слідства, попереднього (досудового) слідства або закриті за відсутності події злочину, відсутності складу злочину, недоведеності участі особи у вчиненні злочину; стосовно яких до 24 серпня 1991 року за рішенням іншого репресивного органу були здійснені репресії у формах, визначених статтею 2 цього Закону, за недонесення (неповідомлення) про вчинення або підготовку до вчинення іншою особою діяння, за яке законодавством, що діяло до 24 серпня 1991 року, було передбачено кримінальну або адміністративну відповідальність, за умови що особа, якій призначено покарання за вчинення або підготовку до вчинення такого діяння, була реабілітована в установленому порядку.

Статтею 4 Закону №962-XII передбачено поновити реабілітованих в усіх громадянських правах, у тому числі в праві проживання в населених пунктах і місцевостях, в яких вони постійно проживали до репресій, поширивши це право на членів їх сімей.

Згідно з пунктом 2.13 постанови Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, якою затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за документ, який засвідчує, що особа визнана реабілітованою, приймається завірена в установленому порядку копія посвідчення реабілітованого. Для осіб, реабілітованих згідно зі статтею 3 Закону України Про реабілітацію жертв політичних репресій в Україні, приймаються довідки органів внутрішніх справ, видані на підставі наявних у них відповідних документів (постанови про вислання, особистих справ на висланих осіб тощо), а за відсутності таких документів - довідки районних комісій з поновлення прав реабілітованих, видані на підставі встановленого факту переселення.

Згідно з пунктом г частини першої статті 77 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) призначені пенсії підвищуються громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, призначені пенсії - на 50 процентів, а членам їх сімей, яких було примусово переселено, - на 25 процентів мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до пункту 6 Розділу XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) до прийняття відповідного закону до пенсій, передбачених цим Законом, установлюються надбавки та здійснюється їх підвищення згідно із Законом України Про пенсійне забезпечення. Зазначені надбавки та підвищення встановлюються в розмірах, що фактично виплачувалися на день набрання чинності цим Законом з наступною індексацією відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення. Виплата їх здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Підпунктом 2 пункту 4 Постанови Кабінету міністрів України Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян від 16.07.2008 №654 установлено, що з 1 вересня 2008 року репресованим особам, яких у подальшому було реабілітовано, до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачуються замість пенсії, підвищення проводиться в розмірі 54,4 гривні, а членам їх сімей, яких було примусово переселено, - 43,52 гривні.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, Конституція має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України та повинні відповідати їй.

Стаття 28 Закону №1058-IV визначає розмір мінімальної пенсії за віком, який встановлений в розмірі прожиткового мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність, визначеного законом.

Прожитковий мінімум, відповідно до вимог частини першої статті 2 Закону України Про прожитковий мінімум від 15.07.1999 №966-XIV, застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної пенсії за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, встановленими статтею 28 Закону №1058-IV.

Стаття 28 вказаного Закону передбачає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачуються замість пенсії громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані та членам їх сімей, яких було примусово переселено, слід керуватися нормами Закону України Про пенсійне забезпечення, який має вищу юридичну силу, а не підпунктом 2 пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 № 654 Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян, зважаючи на те, що останній звужує розмір сум, що підлягають виплаті реабілітованим громадянам та суперечить наведеним нормам Закону.

Аналогічна правова позиція сформована Верховним Судом в постановах від 10.102018 у справі № 446/1549/16-а, від 27.11.2018 у справі № 446/1515/16-а та від 06.02.2019 у справі № 446/1848/16-а.

Аналізуючи співвідношення пункту 2 пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 № 654 та пункту г статті 77 Закону України Про пенсійне забезпечення, суд виходить з пріоритетності застосування до спірних правовідносин положень Закону України Про пенсійне забезпечення, як нормативно-правового акту вищої юридичної сили.

Суд встановив, що згідно з довідки Управління оперативної інформації Управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області МВС України від 19.04.2000 №4/5-Р23473 ОСОБА_2 визнана реабілітованою, про що Яворівською районною радою народних депутатів видано посвідчення серія НОМЕР_2 від 01.10.1994р.

Отже, ОСОБА_1 є особою, яка необґрунтовано зазнала політичних репресій, згодом була реабілітована, що надає їй право на підвищення призначеної пенсії відповідно до пункту г статті 77 Закону №1788-XII.

Підвищення до пенсії, яке виплачується позивачу в обсягах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 № 654, звужує розмір сум, що підлягають виплаті реабілітованим громадянам та суперечить Закону №1788-XII, який має вищу юридичну силу.

Відповідно до статті 1 Закону №962-XII заслання - примусове переміщення особи з місця її проживання з обов`язковим поселенням у певній місцевості, спецпоселенні, встановленням обмеження на право пересування та заборони виїзду з місця спецпоселення.

Згідно з статтею 6 Закону №962-XII реабілітованим громадянам відповідно до цього Закону час тримання під вартою, відбування покарання в місцях позбавлення волі, заслання або перебування на примусовому лікуванні зараховується у потрійному розмірі в стаж роботи для призначення трудових пенсій.

Відповідно до статті 58 Закону №1788-XII громадянам, необґрунтовано притягнутим до кримінальної відповідальності, репресованим особам, яких у подальшому було реабілітовано, час тримання під вартою, час відбування покарання в місцях позбавлення волі та заслання, а також перебування на примусовому лікуванні зараховується до стажу у потрійному розмірі.

Отже, законодавством передбачено зарахування стажу перебування в засланні особі, яка була депортована та в подальшому реабілітована до трудового стажу, як компенсацію реабілітованій особі в потрійному розмірі.

Суд встановив, що ОСОБА_1 була примусово переміщена з обов`язковим переселенням в спецпоселення, тобто відповідно до статті 1 Закону №962-XII перебувала у засланні.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про протиправність дій ГУ ПФУ у Львівській області щодо відмови у проведенні відповідно до ст. 58 Закону №1788-XII перерахунку стажу роботи ОСОБА_1 , як особі, що необґрунтовано зазнала політичних репресій.

Відтак, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 08.10.2019 у справі № 1.380.2019.004554 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у проведенні розрахунку підвищення пенсії ОСОБА_1 та невиплата їй підвищення пенсії, як особі, що необґрунтовано зазнала політичних репресій у розмірі передбаченому ст.47 п. «г» Закону України «Про пенсійне забезпечення» із розрахунку 50 відсотків від мінімальної пенсії за віком. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у проведенні перерахунку стажу роботи ОСОБА_1 як особі, що необґрунтовано зазнала політичних репресій (заслання) у відповідності до ст.58 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок підвищення в розмірі 50 відсотків від мінімальної пенсії за віком згідно ст.47 п.«г» ст.77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» починаючи з 02.07.2019 року та перерахунок стажу роботи згідно ст.58 Закону України «Про пенсійне забезпечення», як особі, що необґрунтовано зазнала політичних репресій і згодом реабілітованій.

На виконання вказаного рішення суду відповідач здійснив ОСОБА_1 перерахунок підвищення в розмірі 50 відсотків від мінімальної пенсії за віком згідно зі статею 47, пунктом г ст.77 Закону України Про пенсійне забезпечення починаючи з 02.07.2019 та перерахунок стажу роботи згідно зі статею 58 Закону України Про пенсійне забезпечення, як особі, що необґрунтовано зазнала політичних репресій і згодом реабілітованій.

Проте, в рішенні Львівського окружного адміністративного суду від 01.02.2021 у справі №380/7946/20 суд встановив, що вказане право виникло у позивача 05.05.2018 після набрання законної сили Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення процедури реабілітації жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років від 13.03.2018 №2325-VIII, статею 6 якого знято обмеження з переліку реабілітованих осіб, які, зокрема мають право на підвищення в розмірі 50 відсотків від мінімальної пенсії за віком згідно зі статею 47, пунктом г ст.77 Закону України Про пенсійне забезпечення та перерахунок стажу роботи згідно зі статею 58 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Закон України Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років (у редакції до 05.05.2018) передбачав додаткові права лише для реабілітованих осіб, визначених статею 1 вказаного Закону України, зокрема безпідставно засуджених. Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення процедури реабілітації жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років від 13.03.2018 №2325-VIII додатково визначено форми репресій, зокрема заслання (пункт 5 частини 1 статті 2) та передбачено наявність додаткових прав не лише для реабілітованих осіб, визначених статею 1 Закону України Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років від 17.04.1991 №962-XII, а для всіх реабілітованих осіб, визначених вказаним Законом України.

Відтак, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 01.02.2021 у справі №380/7946/20 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у проведенні розрахунку підвищення пенсії ОСОБА_1 та невиплати їй підвищення пенсії, як особі, що необґрунтовано зазнала політичних репресій у розмірі передбаченому пунктом г статті 77 Закону України Про пенсійне забезпечення із розрахунку 50 відсотків від мінімальної пенсії за віком за період з 05.05.2018 по 01.07.2019. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок підвищення в розмірі 50 відсотків від мінімальної пенсії за віком згідно з пунктом г статті 77 Закону України Про пенсійне забезпечення починаючи з 05.05.2018 по 01.07.2019 як особі, що необґрунтовано зазнала політичних репресій і згодом реабілітована. На виконання вказаного рішення суду відповідач здійснив ОСОБА_1 перерахунок підвищення в розмірі 50 відсотків від мінімальної пенсії за віком згідно з пунктом г статті 77 Закону України Про пенсійне забезпечення починаючи з 05.05.2018 по 01.07.2019 як особі, що необґрунтовано зазнала політичних репресій і згодом реабілітована. 17.05.2021 позивач звернулася до відповідача з заявою, якій просила здійснити перерахунок стажу роботи згідно ст. 58 Закону України Про пенсійне забезпечення починаючи з 05.05.2018 по 02.07.2019, як особі, що необгрунтовано зазнала політичних репресій і згодом реабілітована. Листом від 11.06.2021 відповідач повідомив позивача про те, що судовим рішенням від 01.02.2021 у справі №380/7946/20 жодних зобов`язань на Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо зарахування до страхового стажу періоду перебування на спецпоселенні з 05.05.2018 по 01.07.2019 в потрійному розмірі не покладено.

Таким чином, суд вказує, що з 05.05.2018 по 01.07.2019 проведено перерахунок підвищення в розмірі 50 відсотків від мінімальної пенсії за віком згідно з пунктом г статті 77 Закону України Про пенсійне забезпечення починаючи як особі, що необґрунтовано зазнала політичних репресій і згодом реабілітована, проте не перераховано стаж роботи згідно ст.58 Закону України «Про пенсійне забезпечення», як особі, що необґрунтовано зазнала політичних репресій і згодом реабілітованій.

Суд вказує, що право на перерахунок стажу роботи згідно ст.58 Закону України «Про пенсійне забезпечення», як особі, що необґрунтовано зазнала політичних репресій і згодом реабілітованій, вставновлено в рішенні Львівського окружного адміністративного суду від 01.02.2021 у справі №380/7946/20, яке набрало законної сили, відтак в силу ст. 78 КАС України доказуванню не підлягає. Натомість вказане право виникло у позивача 05.05.2018 після набрання законної сили Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення процедури реабілітації жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років від 13.03.2018 № 2325-VIII. За встановлених обставин справи, дій Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у перерахунку стажу роботи як особі, що необгрунтовано зазнала політичних репресій у відповідності до ст. 58 Закону України Про пенсійне забезпечення починаючи з 05.05.2018 по 01.07.2019 є протиправними.

Відтак, для належного способу захисту прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок стажу роботи згідно ст. 58 Закону України Про пенсійне забезпечення починаючи з 05.05.2018 по 01.07.2019, як особі, що необгрунтовано зазнала політичних репресій і згодом реабілітована.

Суд вказує, що позивач просить зобов`язати відповідача вчинити дії починаючи з 05.05.2018 по 02.07.2019, проте позовні вимоги підлягають задоволенню за період з 05.05.2018 по 01.07.2019, оскільки з 02.07.2019 відповідачем здійснено перерахунок стажу роботи згідно ст. 58 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими частково, а тому позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Оскільки протиправні дії зумовили звернення позивача із даним позовом до суду, стягненнюз відповідача підлягає вся сума сплаченого судовго збору.

Керуючись статтями 6, 14, 242, 243, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку стажу роботи як особі, що необгрунтовано зазнала політичних репресій у відповідності до ст. 58 Закону України Про пенсійне забезпечення починаючи з 05.05.2018 по 01.07.2019.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок ОСОБА_1 стаж роботи згідно ст. 58 Закону України Про пенсійне забезпечення починаючи з 05.05.2018 по 01.07.2019, як особі, що необгрунтовано зазнала політичних репресій і згодом реабілітована.

4. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Судовий збір в розмірі 908,00 грн стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст судового рішення складено 05.10.2021.

Суддя Костецький Н.В.