Справа № 400/5896/21
Суддя: Брагар В. С.
Дата ухвалення: 2021-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2021 р. № 400/5896/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Брагар В. С. за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження розглянув адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача:Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020,

про:визнання відмови від 19.07.2021 № 7663-7439/П-02/8-1400/21 незаконною та зобов`язання вчинити певні дії,

До суду звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі - відповідач) з вимогами визнати протиправною відмову в поновленні пенсії, зобов`язання поновити виплату пенсії з дня її припинення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що звернулась із заявою про поновлення виплати раніше призначеної пенсії із необхідними документами, проте відповідач відмовив позивачу у розгляді заяви по суті та зазначило, що поновлення виплати можливо при виконанні вимог, передбачених Порядком №22-1.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якій зазначив, що листом від 19.07.2021 року було надано відповідь у порядку та в межах строків визначених ЗУ «Про звернення громадян», в якій надано роз`яснення норми права щодо порядку поновлення виплати пенсії.

У наданому відзиві представник відповідача зазначає, що оскільки позивач не надала жодного документу до заяви передбаченого п.2.9 Порядку №22-1, тому підстави для розгляду її заяви та відповідно поновлення її виплати пенсії відсутні. Та зазначає, що рішення про відмову в поновленні пенсії не приймалось, а лише надали роз`яснення щодо порядку поновлення пенсії, яке не є рішенням суб`єкта владних повноважень, яке може бути предметом оскарження в порядку адміністративного судочинства, тому лист-роз`яснення не породжує для позивача прав та обов`язків. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 28.07.2021 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження, та призначено до розгляду.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в них фактичні дані, суд,-

ВСТАНОВИВ:

05.07.2021 року позивач звернулась до відповідача із заявою про поновлення виплати пенсії. До заяви додано копію пенсійного посвідчення, копію паспорта, копію ідентифікаційного коду, довідку УДМС в Миколаївській області, на інформацію про реквізити банківського рахунку.

19.07.2021 року відповідач надав позивачу відповідь №7663-7439/П-02/1400/21, в якій зазначив, що заява, зокрема про поновлення виплати пенсії, подається до заявником до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб. Особа, що звертається за пенсією повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік). Поновлення виплати можливо при виконанні вимог, передбачених Порядком №22-1.

Позивач вважає, що відповідач допустив надмірний формалізм, наслідком чого стало порушення її прав та інтересів, оскільки заява позивача по суті не розглянута.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що позивачу була призначена пенсія за віком, яка виплачувалась до виїзду за кордон.

В подальшому позивач виїхала на постійне місце проживання до Німеччини, де 29.06.2007 року була прийнятий на консульський облік в Генеральному консульстві України в Гамбурзі.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного Фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року N 13-1) (далі - Порядок №22-1).

Відповідно до пункту 1.5 Порядку №22-1 заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України. При цьому у заяві про виплату частини пенсії непрацездатним членам сім`ї особи, яка знаходиться на повному державному утриманні, вказується адреса одержувача цієї частини пенсії.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 05.07.2021 року позивач особисто звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області із заявою про поновлення пенсії, та надано документи, які подаються із заявою про поновлення виплати пенсії. За таких обставин, висновок відповідача щодо ненадання позивачем документів, суд вважає безпідставним та таким, що не підтверджується встановленими обставинами.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що позивачем дотримано форму звернення за поновленням пенсії, та вказує, що наведені підстави відмови у поновленні пенсії є протиправними.

Також, суд зазначає, що відповідачем допущено надмірний формалізм, що призводить до затягування поновлення порушеного права позивача на відновлення виплати раніше призначеної пенсії.

Згідно із ч. 2 ст. 49 Закону №1058-IV поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (п. 4.1 Порядку №22-1).

Згідно з п. 2.8. Порядку №22-1 поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Відповідно до п. 4.3 Порядку №22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу 2 підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

У разі, якщо згідно з національним законодавством особа має обґрунтоване право на отримання виплат в рамках національної системи соціального забезпечення та якщо відповідні умови дотримано, органи влади не можуть відмовити у таких виплатах до тих пір, поки такі виплати передбачено законодавством.

Конституція України та Закон №1058-IV гарантують всім громадянам України за певних умов право на матеріальне забезпечення за рахунок трудових та соціальних пенсій.

При вирішенні даного спору, суд наголошує й на тому, що право на соціальний захист, що включає право на забезпечення у старості, гарантоване громадянам України ч. 1 ст. 46 Конституції України.

Європейська соціальна хартія (переглянута), 1996 року, згода на обов`язковість якої надано Верховною Радою України та яка набрала чинності з 01.02. 2007, визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист. За цим Україна має міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у Хартії.

При первинному встановленні розміру пенсії орган Пенсійного фонду діє на підставі звернення громадянина із заявою про призначення йому пенсії. У випадках поновлення раніше призначеної пенсії органи Пенсійного фонду діють на підставі цієї ж заяви пенсіонера у строки, визначені ст. 49 Закону №1058-IV.

При цьому законодавством чітко встановлено, що поновлення виплати пенсії проводиться протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Як встановлено судом, 05.07.2021 року позивач, звернулася до Головного управління ПФУ у Миколаївській області із заявою про поновлення виплати пенсії, надавши усі необхідні документи для поновлення пенсії.

Проте, Головне управління ПФУ у Миколаївській області поновлення виплати пенсії не здійснив, при цьому роз`яснив позивачу порядок звернення для поновлення пенсії. Проте позивач не звертався до відповідача із заявою про роз`яснення порядку поновлення пенсії, позивач звернувся до відповідача із чіткою та зрозумілою заявою про поновлення виплат пенсії та надала необхідні документи.

На думку суду, дії відповідача щодо надання роз`яснень є необґрунтованими та протиправними, оскільки дії відповідача під час розгляду відповідних заяв є чіткими тобто відповідач має право або прийняти рішення про поновлення пенсії або прийняти вмотивоване рішення про відмову у поновленні пенсії, надання роз`яснень під час звернення осіб із відповідними заявами законодавством не передбачено.

Частиною першою, другою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Доказів, які б спростували доводи позивача, відповідач суду не надав.

Крім того, надаючи позивачу, як зазначає відповідач, роз`яснень на переконання суду Головне управління ПФС у Миколаївській області діяло необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), не добросовісно, не розсудливо та не пропорційно (без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, позовні вимоги позивача є обґрунтованими, а відтак такими, що підлягають задоволенню шляхом визнання протиправними дій Головного управління ПФУ у Миколаївській області щодо не поновлення виплати позивачу пенсії за віком та зобов`язання відповідача поновити виплату пенсії за віком з часу її припинення.

Відповідно до частини статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ПФУ у Миколаївській області на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 908,00 грн, сплачений відповідно до квитанції від 22.07.2021 №11331.

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ) задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Головного управління ПФУ у Миколаївській області області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ) щодо не поновлення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) виплати пенсії за віком.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ) поновити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) виплату пенсії з часу її припинення.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок) сплачений квитанцією № 11331 від 22.07.2021 року.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України, безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя В. С. Брагар