Справа № 524/8009/21
Суддя: Вінтоняк Н. Д.
Дата ухвалення: 2021-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 524/8009/21
Провадження №2-а/524/130/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2021 року Автозаводського районного суду міста Кременчука Вінтоняк Н.Д., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 3 батальйону 1 роти УПП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Бойка Костянтина Вячеславовича , Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області та Департаменту патрульної поліції про скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову серії ЕАО № 4621400 від 11 серпня 2021 року.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що постановою серії ЕАО № 4621400 від 11 серпня 2021 року на нього накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, за те, що 11 серпня 2021 року, близько 18 год. 39 хв., керував транспортним засобом DAF XF 105.460, номерний знак НОМЕР_1 , в м. Дніпрі по Полтавському шосе в районі будинку 617, перевозив небезпечний вантаж (ООН1203) - бензин моторний з порушенням спеціальних правил, а саме на цистерні була відсутня корозієстійка табличка про проходження сертифікації цистерни, чим порушив п. 6.8.2.5.1 ДОПНВ, п. 22.5 Правил дорожнього руху України.

З постановою позивач не згоден та вважає її такою, що підлягає скасуванню, оскільки ПДР України він не порушував, його неправомірно притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, оскільки відсутні докази такого правопорушення.

Ухвалою судді від 28 серпня 2021 року постановлено розглядати справу у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, залучено до участі по справі Департамент патрульної поліції у якості співвідповідача та витребувано документи, запропоновано відповідачам подати відзив на позов та докази.

23 вересня 2021 року на адресу суду надійшов відзив від відповідача, в якому зазначено, що позивач, керуючи транспортним засобом DAF XF 105.460, номерний знак НОМЕР_1 , перевозив небезпечний вантаж (ООН1203) - бензин моторний з порушенням спеціальних правил, а саме на цистерні була відсутня корозієстійка табличка про проходження сертифікації цистерни, що підтверджується матеріалами справи, підстави для скасування постанови, що оскаржується, відсутні.

Разом з тим, представником відповідача не надано доказів направлення копії відзиву та доданих до нього документів на адресу позивача, як того вимагає ч. 3 ст. 162, п. 2 ч.1 ст. 175 КАС України. При цьому, суд зауважує, що в ухвалі суду від 28.08.2021 відповідачам було запропоновано подати відзив з урахуванням вимог статті 162 КАС України, зокрема, із вимогою необхідності направлення (вручення) копії відзиву іншим учасниками справи.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 167 КАС України, суд прийшов до висновку про повернення відзиву відповідачу без розгляду.

У відповідності до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як передбачено ч.1 ст.3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

За змістом п.1-2 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.1 ст.287 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 11 серпня 2021 року інспектором взводу 2 роти 1 батальйону 3 УПП в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Бойко Костянтином Вячеславовичем винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО № 4621400, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. (а.с. 6).

З постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАО № 4621400 вбачається, що ОСОБА_1 11 серпня 2021 року, близько 18 год. 39 хв., керував транспортним засобом DAF XF 105.460, номерний знак НОМЕР_1 , в м. Дніпрі по Полтавському шосе в районі будинку 617, перевозив небезпечний вантаж (ООН1203) - бензин моторний з порушенням спеціальних правил, а саме на цистерні була відсутня корозієстійка табличка про проходження сертифікації цистерни, чим порушив п. 22.5 ПДР України.

Відповідно до ч. 1 ст. 132-1 КУпАП порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 22.5 ПДР України за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

В п.1 ст.247 КУпАП зазначено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України "Про Національну поліцію" поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 цього Закону поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

В ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд відзначає, що для правомірного притягнення особи до адміністративної відповідальності необхідним є наявність двох критеріїв: 1) належним чином зафіксований факт вчинення правопорушення та 2) додержання процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Судом встановлено, що відповідачем на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 132-1 КУпАП, не надано належних доказів. Доказами є сама оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху та відеозапис, з якого вбачається, що працівником патрульної поліції здійснено огляд транспортного засобу DAF XF 105.460, номерний знак НОМЕР_1 , але з даного відео неможливо встановити наявність або відсутність корозієстійкої таблички.

Разом з тим судом взято до уваги докази, що надані позивачем на підтвердження неправомірності винесення постанови, а саме свідоцтво № 662-00.02.2020 від 20.02.2020 року, відповідно до якого цистерна MDRT 95 018 86А пройшла періодичну перевірку, дата наступної проміжної перевірки 02.2023 року, а дата наступної періодичної перевірки - 02.2026 року. Судом також враховано, що дата проходження періодичної перевірки, яка зазначена у свідоцтві № НОМЕР_2 , а саме 20.02.2020 року співпадає з датою, яка зазначена на корозієстійкій табличці (а.с. 15, 18).

Крім того, з фотокопії цистерни вбачається наявність корозієстійкої таблички на цистерні М-343SM, номер цистерни 0350AL006206.

З огляду на викладене, притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 132-1 КУпАП є протиправним.

На підставі викладеного, беручи до уваги встановлені під час судового розгляду справи обставини, відсутність належних доказів вчинення адміністративного правопорушення, суд дійшов висновку про протиправність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, а тому оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню.

Беручи до уваги положення ч.3 ст.286 КАС України, суд вважає за можливе скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення, а справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити.

У відповідності до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до п. 1, ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Позивач просить стягнути судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 908 грн. та витрати, пов`язані з наданням правничою допомогою в розмірі 1986 грн. 25 коп.

18 березня 2020 року Велика Палата Верховного Суду у справі № 543/775/17відступили від висновку ВСУ, згідно якого за подання позивачем або відповідачем - суб`єктом владних повноважень апеляційної/касаційної скарги на рішення адміністративного суду у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення судовий збір у порядку і розмірах, встановлених Законом України «Про судовий збір», сплаті не підлягає, вказавши, що чинне законодавство містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та подальшому оскарженні позивачем та відповідачем судового рішення.

У вказаній постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року зазначено, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287,288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону України «Про судовий збір», які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.

Разом з тим, з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тобто, сума судового збору, яка підлягала оплаті позивачем при зверненні до суду, становить 454 грн.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» суд вважає за необхідне повернути ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір у розмірі 454 грн, як надмірно сплачений.

На підставі викладеного, з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 454 грн.

Судом встановлено, що на підтвердження понесення витрат на правову допомогу позивачем надано копії наступних документів:

- копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю;

- копію договору про надання правової допомоги № 18082021 від 18.08.2021 року;

- копію квитанції № 2008 від 20 серпня 2021 року на суму 1986,25 грн.;

- ордер серії ПТ № 209660;

- копію акту прийняття-передачі наданих правових послуг № 2008 від 20.08.2021

Як вбачається зі змісту вищевказаних документів, адвокатом надано, а позивачем прийнято і оплачено наступні послуги:

-Усні консультації по справі, витрачено 30 хвилин, що складає 283,75 грн;

-Аналіз законодавства та пошук судової практики, витрачено 1 годину, що складає 567,50 грн;

-Підготовка, складання позовної заяви та збір доказів, витрачено 2 години, що складає 1135,00 грн.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

З огляду на те, що відшкодування витрат на правову допомогу носить компенсаційний характер, зважаючи на складність справи, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає доведеними, розумними та співмірними витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1986,25 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 6, 10, 14, 139, 241-246, 255, 286, 293 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до інспектора 3 батальйону 1 роти УПП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Бойка Костянтина Вячеславовича , Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області та Департаменту патрульної поліції про скасування постанови задовольнити.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО №4621400 від 11 серпня 2021 року, винесену інспектором 3 батальйону 1 роти УПП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції Бойко Костянтином Вячеславовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.132-1 КУпАП скасувати, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Департаменту патрульної поліції (, 03048, вул. Федора Ернста, 3, м. Київ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , судові витрати у вигляді судового збору 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні та витрати на правничу професійну допомогу у розмірі 1986 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят шість) гривень 25 (двадцять п`ять) копійок.

Повернути ОСОБА_1 надмірно сплачений відповідно до квитанції № 0.0.223952646.2 від 20.08.2021 року судовий збір у розмірі 454 грн. 00 коп.

Повернення сплаченої суми судового збору необхідно здійснити у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Роз`яснити позивачу, що повернення судового збору проводиться фінансовим органом за особистою заявою про повернення судового збору із зазначенням реквізитів рахунку отримувача коштів, оригіналом платіжного доручення, що підтверджує сплату судового збору до бюджету.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 06.10.2021 року.

Суддя: Н.Д. Вінтоняк