Справа № 640/21867/18
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2021-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2021 року м. Київ № 640/21867/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Добрівської Н.А.,

розглянувши в спрощеному провадженні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Ваніла Скай»
доГоловного управління ДПС у м. Києві
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення- рішення № від 29.08.2018, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ваніла Скай» (далі - позивач, ТОВ «Ваніла Скай») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві (далі - відповідач, ГУ ДФС у м. Києві) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 29.08.2018 №.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що прийняте податкове повідомлення-рішення є безпідставним, за відсутністю в діях позивача порушень граничних термінів сплати узгодженого податкового зобов`язання. На думку позивача, дані акта перевірки та дані бухгалтерських документів не співпадають. Крім того, позивач зазначає, здійсненні платежі позивачем були безпідставно зараховані контролюючим органом в рахунок погашення податкового боргу, який виник на підставі податкового повідомлення-рішення від 14.02.2013 № , прийнятого ДПІ у Дніпровському р-ні м. Києва ДПС. Вказане податкове повідомлення-рішення не було узгоджено між платником податків та контролюючим органом, у зв`язку з поданням ТОВ «Ваніла Скай» скарги вих. № 20/05/01-13 від 20.05.2013 до ДПС України в порядку адміністративного оскарження та не отримання рішення за результатами розгляду скарги, також не повідомлялось про продовження розгляду скарг. У зв`язку з вказаним у відповідності до пункту 56.9 статті 56 Податкового кодексу України скарги позивача вважаються повністю задоволеними на його користь, а податкові повідомлення-рішення від 14.02.2013 № та № - скасованими. Однак, обставина щодо чинності податкового повідомлення-рішення № від 14.02.2013 з`ясовувалась в судовому процесі за позовом ТОВ «Ваніла Скай» про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 19.01.2017, винесеного на підставі податкового повідомлення-рішення № від 14.02.2013. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.04.2018 по справі № 826/7805/17 визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 19.01.2017, яка набрала законної сили. Крім того в мотивувальній частині постанови зазначено, що скарга на податкові повідомлення-рішення від 14.02.2013 № та № вважається повністю задоволеною та вказані податкові повідомлення-рішення вважаються скасованими.

Відповідач позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки податкове повідомлення-рішення прийнято правомірно та у відповідності із вимогами законодавства в результаті виявлених під час перевірки порушення термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання з податку на додану вартість визначених пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.12.2018 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику сторін).

Оскільки на день розгляду справи набули чинності зміни відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 №227 «Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України», а також враховуючи те, що Головне управління Державної фіскальної служби у місті Києві перебуває в стані припинення (запис від 01.08.2019) у зв`язку з реорганізацією податкового органу на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 №537 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» та розпорядження Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №682-р «Питання Державної податкової служби», суд, з урахуванням змісту позовних вимог та доводів, наведених на їх обґрунтування, дійшов висновку про необхідність здійснення на підставі статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України заміни первинного відповідача - Головне управління ДФС у м. Києві на його процесуального правонаступника - Головне управління ДПС у м. Києві.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд справи в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Ознайомившись із письмово викладеними доводами учасників справи, дослідивши подані документи і матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлені такі обставини справи.

Як свідчать матеріали справи, відповідачем проведено камеральну перевірку дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності сплати податку на додану вартість до бюджету ТОВ «Ваніла Скай», за результатами якої складено акт № 13232/26-15-12-13-20/37035934 (зазначений акт отримано позивачем 07.08.2018), згідно якого встановлено порушення позивачем пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, протягом граничних строків несвоєчасно сплачено узгоджену суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість.

На підставі акта перевірки відповідачем 29.08.2018 винесено податкове повідомлення-рішення №, яким на підставі статті 126 Податкового кодексу України за затримку на 573, 542, 512, 510, 509, 481, 480, 479 календарних днів сплати суми грошового зобов`язання податку в розмірі 32953,00 грн зобов`язано позивача сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 6590,60 грн.

Не погоджуючись із оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням позивач оскаржив його в адміністративному порядку, а саме 25.09.2018 позивач подав до Державної фіскальної служби України скаргу від 18.09.2018.

28.11.2018 позивачем було отримано рішення ДФС України № 38308/6/99-99-11-03- 01-25, яким ДФС залишено без змін податкове повідомлення-рішення № від 29.08.2018, а скаргу - без задоволення.

Стверджуючи про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення позивач звернувся до суду із цим позовом.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи доводи позивача та заперечення відповідачів, суд бере до уваги таке.

Згідно статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Пунктом 36.1 статті 36 Податкового кодексу України встановлено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України встановлено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 46.1 статті 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - це документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Згідно статті 203 Податкового кодексу України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України встановлено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу (пункт 126.1 статті 126 Податкового кодексу України).

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Підпунктом 14.1.39. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України надано визначення грошовому зобов`язанню платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Судом встановлено, що позивачем не здійснювалось погашення будь-якого податкового боргу у 2018 році, в тому числі в період з березня 2018 року по червень 2018 року, що підтверджується призначенням платежів, зазначених в платіжних дорученнях №457 від 27.02.2018, № 464 від 13.03.2018, № 505 від 11.04.2018, № 507 від 13.04.2018, № 511 від 23.04.2018, № 512 від 25.04.2018, № 533 від 10.05.2018, № 544 від 17.05.2018, № 548 від 29.05.2018.

Крім того матеріали справи свідчать, що податковий борг виник на підставі податкового повідомлення-рішення № від 14.02.2013, прийнятого ДПІ у Дніпровському р-ні м. Києва ДПС, яке не було узгоджено між платником податків та контролюючим органом, у зв`язку з поданням ТОВ «Ваніла Скай» скарги вих. № 20/05/01-13 від 20.05.2013 до ДФС України в порядку адміністративного оскарження та не отримання рішення за результатами розгляду скарги, також не повідомлялось про продовження розгляду скарг.

У зв`язку з вказаним у відповідності до п. 56.9 ст. 56 Податкового кодексу України скарги позивача вважаються повністю задоволеними на його користь, а податкові повідомлення-рішення від 14.02.2013 № та № - скасованими.

Відповідно до пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Пунктом 57.3 статті 57 Податкового кодексу України встановлено, що в разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.04.2018 по справі № 826/7805/17 за позовом ТОВ «Ваніла Скай» до ДПІ в Оболонському районі Головного управління ДФС у місті Києві рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.01.2018 - скасовано та прийнято нову постанову, якою позовні вимоги задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 19.01.2017. Рішення набрало законної сили.

Крім того в мотивувальній частині постанови зазначено, що скарга на податкові повідомлення-рішення від 14.02.2013 № та № вважається повністю задоволеною та вказані податкові повідомлення-рішення вважаються скасованими.

Отже, неправомірним є зарахування відповідачем податку сплаченого згідно з платіжними дорученнями № 171 від 15.08.2016, № 190 від 16.09.2016, № 196 від 21.09.2016, № 201 від 29.09.2016, № 221 від 18.10.2016, № 224 від 25.10.2016, № 232 від 07.11.2016, № 5 від 29.11.2016, № 6 від 30.11.2016, № 7 від 05.12.2016, № 38 від 20.12.2016, № 42 від 28.12.2016, № 45 від 04.01.2017, № 46 від 10.01.2017 в рахунок погашення податкового боргу. Оскільки сплата ПДВ за відповідні періоди була здійснена позивачем своєчасно, відповідачем було неправомірно нараховано штраф за несвоєчасну сплату грошового зобов`язання визначеного позивачем самостійно в період з липня по грудень 2016 року.

Згідно із визначенням, наведеним в частині 1 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України).

Достовірними, в силу частини 1 статті 75 Кодексу адміністративного судочинства України, є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно частини 1 статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

В ході розгляду даної справи відповідач всупереч вимог наведених процесуальних норм права не подав суду жодні належні документальні докази на підтвердження обставин, які слугували підставою для нарахування штрафних санкцій.

З огляду на зазначене суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Керуючись статтями 2, 5-11, 73-77, 79, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Ваніла Скай» задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у місті Києві № від 29.08.2018.

3. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ваніла Скай» (04065, м. Київ, вул. В.Хвойки, 18/14; ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762,00 грн (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19; код ЄДРПОУ - 43141267).

Рішення набирає законної сили у порядку, встановленому в статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку, визначеному статтями 293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції згідно з Законом України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з моменту складення тексту судового рішення.

Суддя: Н.А. Добрівська