Справа № 640/18185/18
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2021-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.

Суддів Лічевецького І.О.

Сорочка Є.О.

За участю секретаря Мельник К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю "СИСТЕМНИЙ ЯКІСНИЙ СЕРВІС" та Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 липня 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "С К С" до Державної податкової служби України, Офісу великих платників податків ДПС про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "С К С" (далі - ТОВ "С К С") звернувся до суду з позовом до Державної податкової служби України, Офісу великих платників податків ДПС, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, яка приймає рішення про реєстрацію податкових- накладних/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 20.09.2018 р. №922416/36088095;

- зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, складену ТОВ "С К С" податкову накладну від 02.04.2018 р. №1000002;

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, яка приймає рішення про реєстрацію податкових накладних/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 11.04.2018 р. №643769/36088095;

- зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, складену ТОВ "С К С" податкову накладну від 14.03.2018 р. №1000584;

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, яка приймає рішення про реєстрацію податкових накладних/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 11.04.2018 р. №643782/36088095;

- зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, складену ТОВ "С К С" податкову накладну від 14.03.2018 р. №1000590;

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, яка приймає рішення про реєстрацію податкових накладних/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 06.04.2018 р. №638865/36088095.

- зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, складену ТОВ "С К С" податкову накладну від 14.03.2018 р. №100585;

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, яка приймає рішення про реєстрацію податкових накладних/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 21.09.2018 р. №924076/36088095;

- зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, складену ТОВ "С К С" податкову накладну від 26.03.2018 р. №1001269.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 липня 2021 року позов задоволено повністю.

Визнано протиправними та скасовано рішення Комісії Офісу великих платників податків ДПС, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації:

від 06 квітня 2018 року №638865/36088095 про відмову в реєстрації податкової накладної від 14 березня 2018 року №1000585 в Єдиному реєстрі податкових накладних;

від 11 квітня 2018 №643769/36088095 про відмову в реєстрації податкової накладної від 14 березня 2018 року №1000584 в Єдиному реєстрі податкових накладних;

від 11 квітня 2018 №643782/36088095 про відмову в реєстрації податкової накладної від 14 березня 2018 року №1000590 в Єдиному реєстрі податкових накладних;

від 20 вересня 2018 року №922416/36088095 про відмову в реєстрації податкової накладної від 02 квітня 2018 року №1000002 в Єдиному реєстрі податкових накладних;

від 21 вересня 2018 року №924076/36088095 про відмову в реєстрації податкової накладної від 26 березня 2018 року №1001269 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні Товариством з обмеженою відповідальністю "С К С" від 14 березня 2018 року №1000585, від 14 березня 2018 року №1000584, від 14 березня 2018 року №1000590, від 02 квітня 2018 року №1000002, від 26 березня 2018 року №1001269.

Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "С К С" судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 8810,00 грн. (вісім тисяч вісімсот десять гривень 00 копійок) та 5000,00 грн. (п`ять тисяч гривень 00 копійок) судових витрат на професійну правничу допомогу за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків ДПС.

Не погодившись з рішенням суду, позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "С К С" звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні 27 500,00 грн. витрат, понесених Товариством з обмеженою відповідальністю «С К С» на професійну правничу допомогу - скасувати та прийняти в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Також, не погодившись з рішенням суду, Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

27 вересня 2021 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "С К С" надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції та просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

В апеляційній скарзі Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків просить здійснити процесуальне правонаступництво по справі, замінивши Офіс великих платників податків ДПС () на Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків ().

Відповідно до частини першої статті 52 КАС України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії адміністративного процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2020 року № 893 «Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби» було ліквідовано, зокрема, Офіс великих платників податків ДФС як юридичну особу публічного права та передбачено, що територіальні органи Державної податкової служби, що ліквідуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, продовжують здійснювати свої повноваження та функції до утворення Державною податковою службою територіальних органів згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови та прийняття рішення про можливість забезпечення здійснення такими органами повноважень та функцій територіальних органів, що ліквідуються.

Наказом ДПС України від 30 вересня 2020 року № 529 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» було утворено, зокрема, Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків, а наказом ДПС України від 24 грудня 2020 року № 755 «Про початок забезпечення здійснення територіальними органами ДПС повноважень та функцій» визначено дату початку виконання повноважень та функцій територіальних органів, що ліквідуються, новоутвореними органами - 01 січня 2021 року.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає за необхідне замінити відповідача у справі з Офісу великих платників податків ДПС на Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ТОВ "С К С" сформовано податкові накладні від 14.03.2018 р. №1000585 на загальну суму 16.766,40 грн., від 14.03.2018 р. №1001269 на загальну суму 16.992,00 грн., від 14.03.2018 р. №1000584 на загальну суму 3.152,52 грн., від 14.03.2018 р. №1000590, на загальну суму 40.780,80 грн., від 02.04.2018 р. №1000002, на загальну суму 1.293.530,30 грн. та подано їх на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно з Квитанціями від 23.03.2018 р. №1, від 20.04.2018 р. №1, від 12.04.2018 р. №1, від 26.03.2018 р. №1, від 23.03.2018 р. №1 зупинено реєстрацію податкових накладних відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, оскільки ПН/РК відповідає вимогам підпункту 1.6. пункту 1 "Критеріїв ризиковості платника податку".

ТОВ «С К С» подано повідомлення щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по РН/РК, реєстрація якої зупинена від 03.04.2018 р. №5, від 06.04.2018 р. №1, №2, від 13.09.2018 р. №13, від 14.09.2018 р. №13.

Комісією Офісу великих платників податків ДФС, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, прийнято рішення від 20.09.2018 р. №922416/36088095 про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування від 02.04.2018 р. №1000002, від 11.04.2018 р. №643769/36088095 про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування від 14.03.2018 р. №1000584, від 11.04.2018 р. №643782/36088095 про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування від 14.03.2018 р. №1000590, від 06.04.2018 р. №638865/36088095 про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування від 14.03.2018 р. №1000585, від 21.09.2018 р. №924076/36088095 про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування від 26.03.2018 р. №1001269.

Підставою для відмови в реєстрації податкових накладних:

від 14.03.2018 р. №1000585 зазначено: "Ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрація якої зупинена";.

від 14.03.2018 р. №1001269 зазначено: "Ненадання платником податку копій документів: розрахункових документів, банківських виписок з особових рахунків";

від 14.03.2018 р. №1000584 зазначено: "Ненадання платником податку копій документів: первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт/послуг) з урахуванням наявності первинних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункових документів, банківських виписок з особових рахунків";

від 14.03.2018 р. №1000590 зазначено: "Ненадання платником податку копій документів: розрахункових документів, банківських виписок з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством";

від 02.04.2018 р. №1000002 зазначено: "Ненадання платником податку копій документів: документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством ".

Не погоджуючись з рішеннями від 20.09.2018 р. №922416/36088095 та від 21.09.2018 р. №92476/36088095, ТОВ «С К С» звернулося до ДФС України зі скаргами від 21.09.2018 р. та 24.09.2018 р.

Рішенням Комісії з питань розгляду скарг ДФС України від 01.10.2018 р. №33791/36088095/2 та від 03.10.2018 р. №34032/36088095/2 скарги ТОВ «С К С» залишено без задоволення, а рішення комісії контролюючого органу - без змін.

Не погоджуючись із рішеннями про відмову у реєстрації податкових накладних, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України), який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Приписами пункту 44.1 статті 44 ПК України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Положеннями п. 187.1 ст. 187 ПК України визначено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Нормами п. 188.1. ст. 188 ПК України закріплено, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів.

За приписами п. 201.1 ст. 201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно пункту 201.10 статті 201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року №1246 затверджено Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних (далі - Порядок № 1246).

У відповідності до п. 12 Порядку № 1246, після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 ПК України; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 ПК України (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 року); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації / зупинення реєстрації / відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування; дотримання вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «;Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Пунктом 13 Порядку № 1246 передбачено, що за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Згідно вимог пункту 201.16 статті 201 ПК України, реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 117 від 21 лютого 2018 року затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Порядок №117), (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Приписами пункту 5 Порядку №117 встановлено, що податкова накладна / розрахунок коригування, які підлягають моніторингу, перевіряються на відповідність критеріям ризиковості платника податку, критеріям ризиковості здійснення операцій та показникам позитивної податкової історії платника податку.

Пунктом 6 Порядку №117 визначено, що у разі коли за результатами моніторингу платник податку, яким складено ПН/РК, відповідає критеріям ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Відповідно до п. 7 Порядку №117, у разі коли за результатами моніторингу ПН/РК відповідають критеріям ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної/розрахунку коригування, складених платником податку, який має позитивну податкову історію платника податку, реєстрація таких ПР/НК зупиняється.

Нормами п. 10 Порядку №117 закріплено, що зупинення реєстрації ПН/РК критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку, визначає ДФС та надсилає на погодження Мінфіну в електронній формі через систему електронної взаємодії органів виконавчої влади. ДФС оприлюднює на своєму офіційному веб-сайті погоджені критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку.

У відповідності до п. 12 Порядку № 117, у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

За приписами п. 13 Порядку № 117, у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування зазначаються: номер та дата складання податкової накладної / розрахунку коригування; порядковий номер, номенклатура товарів/послуг продавця, код товару згідно з УКТЗЕД / послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг, зазначені у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрація яких зупинена; критерій(ї) ризиковості платника податку та/або критерій(ї) ризиковості здійснення операцій, на підставі якого(их) зупинено реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, із розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку; пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

Положеннями п. 14 Порядку №117 передбачено, що перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, включає в себе: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Згідно п. 15 Порядку №117, письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного у податковій накладній / розрахунку коригування. Платник податку має право подати письмові пояснення та копії документів до декількох податкових накладних / розрахунків коригування, якщо такі податкові накладні / розрахунки коригування складені на одного отримувача - платника податку за одним і тим самим договором або якщо в таких податкових накладних / розрахунках коригування відображені однотипні операції (з однаковими кодами товарів згідно з УКТЗЕД або кодами послуг згідно з Державним класифікатором продукції та послуг).

Положення п.п. 18-20 Порядку №117 визначають, що письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 15 цього Порядку, розглядаються комісіями контролюючих органів. Комісії контролюючих органів складаються з комісій регіонального рівня (комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників ДФС) та комісії центрального рівня (ДФС). Зазначені комісії приймають рішення про: реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі; відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

В силу пункту 21 Порядку №117, підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «С К С» в рамках здійснення господарської діяльності, з метою належного виконання договірних зобов`язань з ТОВ «АШАН УКРАЇНА ГІПЕРМАРКЕТ» та на виконання вимог статей 187, 201 Податкового кодексу України, було складено та направлено на реєстрацію до Єдиного реєстру податкових накладних наступні податкові накладні: від 14 березня 2018 року №1000585, від 14 березня 2018 року №1000584, від 14 березня 2018 року №1000590, від 02 квітня 2018 року №1000002, від 26 березня 2018 року №1001269.

Водночас, згідно Квитанції від 23 березня 2018 року №1, від 20 квітня 2018 року №1, від 12 квітня 2018 року №1, від 26 березня 2018 року №1, від 23 березня 2018 року №1, зупинено реєстрацію податкових накладних, відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, оскільки, ПН/РК відповідає вимогам підпункту 1.6. пункту 1 "Критеріїв ризиковості платника податку", а тому, запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Колегія суддів зазначає, що підпункт 1.6 пункту 6 Критеріїв ризиковості платника податку, визначених Листом ДФС від 05 листопада 2018 року, складається з 7 абзаців, які передбачають підстави для встановлення ризиковості платника податку.

На переконання колегії суддів, контролюючий орган в квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування повинен здійснювати не лише загальне посилання на пп. 1.6 п. 6 Критеріїв, а конкретно зазначати відповідний абзац, в межах якого й закріплений конкретний критерій, на основі якого було зупинено реєстрацію податкової накладної. Така вимога є цілком обґрунтованою, з огляду на те, що: а) від розуміння конкретного критерію, на основі якого було зупинено реєстрацію податкової накладної, залежить послідовність надання платником податків пояснень, достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної; б) тільки визначивши критерій, на основі якого було зупинено реєстрацію податкової накладної, контролюючий орган може чітко визначити вичерпний перелік конкретних документів, які платник податків повинен надати контролюючому органу.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеною у постанові від 22 липня 2019 року у справі №815/2985/18.

Саме розуміння конкретного критерію, на підставі якого було зупинено реєстрацію податкової накладної, залежить послідовність надання платником податків пояснень, достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної. У випадку неконкретизації переліку документів у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної, платник податків перебуває у стані правової невизначеності, що позбавляє його можливості надати контролюючому органу необхідний в розумінні суб`єкта владних повноважень пакет документів, а для контролюючого органу, відповідно, створюються передумови для можливого прояву негативної дискреції - прийняття рішення про відмову у реєстрації податкової накладної.

Матеріали справи свідчать, що на підтвердження здійснення господарських операцій позивачем до позову додано копії первинних бухгалтерських документів по взаємовідносинам з ТОВ "АШАН УКРАЇНА ГІПЕРМАРКЕТ": Дистриб`юторську угоду від 29.02.2016 р. №14732; видаткові накладні від 31.01.2018 р. №81878663, від 29.01.2018 р. №81877702, від 31.01.2018 р. №81878576, від 19.01.2018 р. №81875847, від 12.01.2018 р. №81873956, від 26.01.2018 р. №8187463, від 31.01.2018 р. №81878646, від 17.01.2018 р. №81875207, від 19.02.2018 р. №81883771, від 21.02.2018 р. №81884885, від 23.02.2018 р. №81885451, від 02.04.2018 р. №К00000785, від 14.03.2018 р. №К, від 14.03.2018 р. №К, від 14.03.2018 р. №К, від 26.03.2018 р. №К; товарно-транспортні накладні від 31.01.2018 р. №852182, від 29.01.2018 р. №852157, від 31.01.2018 р. №852181, від 19.01.2018 р. №852079, від 26.01.2018 р. №852144, від 31.01.2018 №852182, від 17.01.2018 р. №852060, від 19.02.2018 р. №852354, від 21.02.2018 №852374, від 23.02.2018 р. №852402, від 02.04.2018 р. №РК00090785, від 14.03.2018 №РК00069056, від 14.03.2018 р. №РК00069256, від 14.03.2018 р. №РК00069057, від 26.03.2018 р. №РК00082221; Договір суборенди від 25.12.2017 р. №14-15; Акт приймання-передачі приміщення від 25.12.2017 р. до Договору суборенди від 25.12.2017 р. №14-15; договір поставки №П4214 (з додатками); виписки по рахунку; податкові декларації.

Разом з тим, Комісією Офісу великих платників податків ДФС, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, прийнято рішення від 20.09.2018 р. №922416/36088095 про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування від 02.04.2018 р. №1000002, від 11.04.2018 р. №643769/36088095 про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування від 14.03.2018 р. №1000584, від 11.04.2018 р. №643782/36088095 про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування від 14.03.2018 р. №1000590, від 06.04.2018 р. №638865/36088095 про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування від 14.03.2018 р. №1000585, від 21.09.2018 р. №924076/36088095 про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування від 26.03.2018 р. №1001269.

Так, підставою для прийняття вищевказаних рішень про відмову у реєстрації податкових накладних стало ненадання платником податку:

- письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеній у податковій накладній,/розрахунку коригування реєстрація яких зупинена;

- первинні документи щодо постачання/придбання товару/послуг, зберігання і транспортування навантаження, розвантаження продукції, складські документи, (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні;

- розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків;

- документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності) наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, оскаржуваними рішеннями не визначено які саме первинні документи не були подані позивачем для підтвердження правомірності формування податкової накладної.

Так, апелянт - Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків посилається на те, що п. 14 Порядку передбачений вичерпний та обов`язковий перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

З даного приводу, колегія суддів зазначає наступне.

Можливість виконання платником податків обов`язку надати документи, необхідні для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної, на думку колегії суддів, прямо залежить від чіткого визначення контролюючим органом конкретного переліку цих документів. Хоча перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН визначено пунктом 14 Порядку №117, конкретний перелік таких документів може залежати, зокрема, від змісту операції з постачання, суб`єктного складу її учасників, їх податкової поведінки.

Тобто, перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, не означає, що платник податку повинен подати абсолютно всі, зазначені у ньому документи. Зміст цього переліку свідчить на користь того, що враховується специфіка певних господарських операцій. Даний перелік є загальним і повинен диференціюватися в залежності від того, яка господарська операція покладена в основу виникнення податкових зобов`язань з ПДВ, тобто, узгоджуватися з вимогами, як пункту 185.1 статті 185, так і пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України.

Також, на думку колегії суддів, здійснення моніторингу не повинно підміняти за своїм змістом проведення податкових перевірок, як способу реалізації владних управлінських функцій податкового органу, оскільки, перевірка податкових накладних є превентивним заходом, спрямованим на убезпечення від безпідставного формування податкового кредиту за операціями, що не підтверджені первинними документами або підтверджені платником податку копіями документів, які складені з порушенням законодавства.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеною у постанові від 20 серпня 2019 року у справі №2540//3009/18.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно задоволено позовні вимоги ТОВ «С К С», визнано протиправними та скасовано рішення Комісії Офісу великих платників податків ДПС, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації про відмову в реєстрації податкових накладних та зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати такі податкові накладні, а тому, апеляційна скарга Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків задоволенню не підлягає.

Щодо доводів апелянта - Товариства з обмеженою відповідальністю "С К С" про необхідність скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні 27 500,00 грн. витрат, понесених Товариством з обмеженою відповідальністю «С К С» на професійну правничу допомогу, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 1 статті 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У свою чергу, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, законодавцем включено витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України).

Норми ч.ч. 1, 2 ст. 134 КАС України визначають, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно ч. 3 ст. 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року №5076-VI, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

За приписами частини дев`ятої статті 139 КАС України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Колегія суддів враховує висновки Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладені у постанові від 14 листопада 2019 року у справі № 826/15063/18, згідно яких: «…суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

…При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг».

Матеріали справи свідчать, що на підтвердження здійснення витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: Договір про надання правової допомоги від 30 березня 2018 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "С К С" (Клієнт) та Адвокатським об`єднанням "Правова та економічна безпека" (Адвокат); Додаткову угоду від 26 жовтня 2018 року до Договору про надання правової допомоги №б/н від 30.03.2018; Акт приймання-передачі наданих послуг від 17 квітня 2020 року по Договору про надання правової допомоги №б/н від 30.03.2018 р.; рахунок на оплату від 22 квітня 2020 року №42 на суму 32 500,00 грн.; платіжне доручення від 06 травня 2020 року №4867 на суму 32 500,00 грн. (Т. 2 а.с. 152-162).

Відповідно до пункту 1.1 Договору про надання правової допомоги від 30 березня 2018 року, Адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором, а Клієнт зобов`язаний оплатити замовлення у порядку та строки, обумовлені Сторонами.

Згідно 2.1 вищевказаного Договору, розмір гонорару за надання правової допомоги встановлюється в розмірі, що визначається за домовленістю Сторін.

Пунктом 1 Додаткової угоди від 26 жовтня 2018 року до Договору про надання правової допомоги №б/н від 30.03.2018 (далі - Додаткова угода) передбачено, що сторони дійшли згоди, що окрім доручень, наведених в пункті 1.2 договору про надання правової допомоги № б/н від 30.03.2018, адвокат зобов`язується надавати клієнту правову допомогу, пов`язану з оскарженням в судовому порядку рішень Комісії Офісу платників податків ДФС, яка приймає рішення про реєстрацію податково накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 20.09.2018 № 922416/36088095, від 11.04.2018 № 643769/36088095, від 11.04.2018 № 643782/36088095, від 06.04.2018 № 638865/36088095, від 21.09.2018 №924076/36088095 та зобов`язанням Державної фіскальної служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, складені ТОВ "С К С" податкові накладні №1000002 від 12.04.2018, №1000584 від 14.03.2018, №1000590 від 14.03.2018, №1000585 від 14.03.2018, №1001269 від 26.03.2018.

У відповідності до пункту 3 Додаткової угоди, Сторони погодили, що вартість однієї години надання Адвокатом правової допомоги клієнту, передбаченої цією додатковою угодою становить 5000,00 грн.

Пунктом 4 Додаткової угоди визначено, що оплата послуг адвоката здійснюється клієнтом на підставі акта приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) та рахунку-фактури, протягом 10 календарних днів з моменту отримання клієнтом зазначених документів.

Із Акту приймання-передачі наданих послуг від 17 квітня 2020 року по Договору про надання правової допомоги №б/н від 30.03.2018 р. вбачається, що на виконання умов Договору про надання правової допомоги № б/н від 30.03.2018, Додаткової угоди від 26.10.2018 р. до Договору про надання правової допомоги № б/н від 30.03.2018 р., в період з 26.10.2018 р. по 17.04.2020 р. Адвокат надав Клієнту наступні послуги з правової допомоги, а саме:

- підготовка позовної заяви № 0111/7 від 01.11.2018, від імені Товариства 3 обмеженою відповідальністю «С К С», до Окружного адміністративного суду міста Києва про визнання протиправними та скасування рішень Комісії Офісу великих платників податків ДФС, яка приймає рішення про реєстрацію ПК/РК в ЄРГІН або відмову в такій реєстрації та зобов`язання ДФС України вчинити певні дії - витрачений час 4,5 год, вартість 22 500,00 грн.

- підготовка відповіді № 1101/4 від 11.01.2019, від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «С К С», на відзиви Офісу великих платників податків ДФС та Державної фіскальної служби України по адміністративній справі № 640/18185/18 - витрачений час 2 год, вартість 10 000,00 грн.

Колегія суддів наголошує на тому, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Даний висновок, узгоджується з висновком Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду викладені у постанові від 14 липня 2021 року у справі № 200/7763/19-а.

В силу частини 7 статті 134 КАС України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц зазначила наступне: "…саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони".

Так, апелянт - ТОВ «С К С» зазначає, що суд першої інстанції безпідставно застосував критерії вказаної норми та зменшив розмір витрат на правничу допомогу, оскільки, клопотань про зменшення витрат на правову допомогу з доказами такої неспівмірності з боку відповідачів до суду першої інстанції подано не будо.

Колегія суддів не погоджується з даними доводами апелянта, оскільки, Офісом великих платників податків ДПС було подано до суду першої інстанції заперечення щодо заявлених витрат на правовому допомогу, зареєстроване 21 травня 2020 року, в якому відповідач виклав власну позицію щодо стягнення витрат на правничу допомогу, а саме, заперечував їх стягнення в цілому, посилаючись на те, що подана в даній справі є ідентичною позовним заявам, що подані ТОВ «С К С» до Офісу та ДФС України в даній категорії справ, а тому, час, який заявлений представником, як витрачений на написання даної позовної заяви, є абсолютно невиправданим.

Також, з огляду на зазначене, доводи апелянта - ТОВ «С К С» про те, що суд першої інстанції за власною ініціативою та на власний розсуд, за відсутності клопотання відповідачів про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката та доказів на підтвердження необхідності такого зменшення, зробив висновок про неспівмірність понесених позивачем витрат на правову допомогу у розмірі 32 500,00 грн., колегія суддів вважає безпідставними.

Колегія суддів наголошує на тому, що предмет даного спору відноситься до справ незначної складності та не потребує значних витрат часу на виконання відповідних робіт, з огляду на сталу практику національних судів зі спірних правовідносин. Справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, що не вимагає безпосередньої участі сторін, а, отже, і значної затрати часу. Процесуальні документи у даній категорії справ є однотипними, а тому, також не потребують значної затрати часу.

Враховуючи вищезазначене, дослідивши матеріали справи, беручи до уваги кількість підготовлених адвокатом процесуальних документів, затрачений час в ході розгляду справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про неспівмірність заявлених до стягнення судових витрат не професійну правничу допомогу.

Таким чином, на переконання колегії суддів, судом першої інстанції правомірно стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "С К С" судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

Решта доводів та заперечень апелянтів висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обгрунтованість позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "С К С" та наявність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційних скарг зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 229, 243, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "СИСТЕМНИЙ ЯКІСНИЙ СЕРВІС" та Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.

Судді Лічевецький І.О.

Сорочко Є.О.

Повний текст постанови виготовлено 05.10.2021 р.