Справа № 640/10490/20
Суддя: Чудак О.М.
Дата ухвалення: 2021-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2021 року м. Київ № 640/10490/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Чудак О.М., за участю секретаря судового засідання Лисун А.А., представника позивача Бута Д.Л., у відсутність представників відповідача, розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Еден Буд" до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

установив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕДЕН БУД» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 01.04.2020 №0106 та №0106.

В обґрунтування адміністративного позову з урахуванням додатково наданих пояснень, зазначено, що спірні податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі необґрунтованих висновків відповідача, викладених в акті перевірки від 11.02.2020 №86/26-15-05-01-06/213 щодо встановлених в ході перевірки порушень ТОВ «ЕДЕН БУД» вимог Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (ПК України) під час формування податкової звітності з податку на прибуток та податку на додану вартість за результатами здійснення господарських операцій із контрагентами-постачальниками ТОВ «ГРУПА «РЕАЛ», ТОВ «КОМПАНИОН», ТОВ «СТРУМ КОНТАКТ», ТОВ «НЬЮ-БУД АЛЬЯНС», TOB «АРТ СВІТ СТАР», ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «УСПІХ», ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ЕЛІЗІУМ», ТОВ «ДОРСТЕН», ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АРТІК».

Позивач зазначив, що господарські відносини із вказаними контрагентами є реальними, підтверджені належними й достатніми первинними документами та пов`язані із господарською діяльністю позивача. При цьому, документи, які підтверджують господарські операції із ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «УСПІХ», ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ЕЛІЗІУМ», ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АРТІК», ТОВ «НЬЮ-БУД АЛЬЯНС» вилучені слідчими податкової міліції на виконання ухвал слідчих суддів від 28.09.2017 у справі №752/17357/16, від 01.06.2018 у справі №756/6285/18, від 05.03.2019 у справі №761/8000/19, та у повному обсязі не повернуті позивачу у відповідь на його неодноразові звернення, водночас, наявність таких документів підтверджується їх аналізом у акті перевірки та поясненнями інспектор, який входив до складу групи, яка проводила планову перевірку, згідно яких такі документи знаходяться у матеріалах відповідних кримінальних проваджень та інспектору була надана можливість з ними ознайомитись.

Позивач вказує на помилковість та необґрунтованість доводів відповідача про неможливість здійснення таких операцій у зв`язку із відсутністю у постачальників ресурсів для здійснення задокументованої діяльності, відповідних товарів у ланцюгу постачання та відсутність законного джерела введення в обіг товару.

Щодо посилань відповідача на негативну інформацію щодо вказаних контрагентів ТОВ «ЕДЕН БУД», яка міститься в матеріалах окремих кримінальних проваджень позивач зазначив, що така інформація сама собі не може розглядатись як підстава недійсності правочинів ТОВ «ЕДЕН БУД» із вказаними контрагентами, адже відсутні вироки у кримінальних провадженнях які б підтверджували фіктивність діяльності вказаних контрагентів чи нереальність господарських операцій.

Також позивач зауважив, що реальність господарських операцій позивача із окремими із вказаних контрагентів досліджувалась в інших адміністративних справах. Так, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.12.2020 у справі №826/13951/18, яке набрало законної сили 09.07.2021, підтверджено реальність господарських операції між ТОВ «ЕДЕН БУД» та ТОВ «ГРУПА «РЕАЛ», рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від у справі №640/20949/18 , яке набрало законної сили 09.07.2021, підтверджено реальність господарських операції між ТОВ «ЕДЕН БУД» та ТОВ «КОМПАНИОН», а у рамках адміністративної справи №826/1871/18 досліджуються господарські операції між ТОВ «ЕДЕН БУД» та ТОВ «СТРУМ КОНТАКТ».

Щодо відносин із ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АРТІК» позивач зауважив, що згідно листа слідчого управління ГУ ДФС України в м. Києві від 12.04.2021 №359/Б/26-97-03-0911 кримінальне провадження у якому фігурувало ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АРТІК» закрито 2018 року у зв`язку з відсутністю складу злочину.

Крім того, позивач звернув увагу на практику Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання у податкових правовідносинах принципу індивідуальної відповідальності платника податку.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.08.2020 відкрито провадження у справі і призначено її до розгляду у порядку загального позовного провадження.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову ТОВ «ЕДЕН БУД» посилаючись на висновки, викладені в акті перевірки від 11.02.2020 №86/26-15-05-01-06/213, згідно яких не підтверджено реальність господарських операцій ТОВ «ЕДЕН БУД» з ТОВ «ГРУПА «РЕАЛ», ТОВ «КОМПАНИОН», ТОВ «СТРУМ КОНТАКТ», ТОВ «НЬЮ-БУД АЛЬЯНС», TOB «АРТ СВІТ СТАР», ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «УСПІХ», ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ЕЛІЗІУМ», ТОВ «ДОРСТЕН», ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АРТІК», з огляду на:

- відсутність у вказаних контрагентів достатнього обсягу відповідних ресурсів для здійснення відповідних фінансово-господарських операцій, відсутність у їх ланцюгу постачання відповідних послуг, надання яких документувалось для позивача;

- наявність негативної інформації, а саме опитування посадових осіб щодо непричетності до господарської діяльності підприємств, ухвали щодо не здійснення реальної фінансово-господарської діяльності підприємств та вироки судів щодо деяких посадових осіб наведених контрагентів;

- не надання до перевірки первинних документів щодо порядку допуску робітників вказаних контрагентів на будівництво, рівня їх кваліфікації, калькуляції витрат робочого часу та кількості залучених робітників, інформації щодо експлуатації машин і механізмів, транспортних, заготівельно-складських накладних та загальновиробничих витрат, які містяться у актах прийому-передачі виконаних робіт;

- наявність інформації щодо не виконання вказаними контрагентами обов`язків щодо подання податкової звітності.

З огляду на принцип офіційного з`ясування усіх обставин адміністративної справи, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.03.2021 витребувано у Слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у м. Києві завірені копії вилучених у ТОВ «ЕДЕН БУД» документів на підставі ухвал слідчих суддів Оболонського районного суду міста Києва від 01.06.2018 у справі №756/6285/18 та Голосіївського районного суду міста Києва від 28.09.2017 у справі №752/17357/16-к.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.06.2021 замінено відповідача у справі, а саме, Головне управління Державної податкової служби у місті Києві, його правонаступником - Головним управлінням Державної податкової служби у місті Києві (код ЄДРПОУ ВП 44116011).

В судових засіданнях представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені у письмових заявах та наданих у праву доказах.

Представники відповідачів проти задоволення позову заперечували.

Допитаний як свідок інспектор ОСОБА_1 повідомив, що виходив на перевірку. У зв`язку із вилученням документів ними зроблено було запити на два райони, отримано доступ та фактично оглянуто документи. Обставин, що якісь документи були відсутні не встановлено, відповідно в акті таке і не відображено.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, оцінивши пояснення, надані учасниками судового процесу, а також докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд встановив наступне.

У період з 2018 року по 2020 рік співробітниками Головного управління ДПС у м. Києві проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «ЕДЕН БУД» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 30.09.2018.

За результатами вказаної перевірки складено акт від 11.02.2020 №86/26-15-05-0106/213, у якому зафіксовано порушення ТОВ «ЕДЕН БУД» вимог:

- пунктів 44.1, 44.2 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України, пункту 6 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 №318 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за №27/4248 (П(с)БО 16), статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність її Україні» від 16.07.1999 №996-XIV (Закон №996-XIV), пункту 1.2 «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704, пункту 3 Розділу III Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013 №73, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.02.2013 за №336/22868 (П(с)БО 1), в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток на загальну суму 1685549 грн, у тому числі за 2016 рік на 313256 грн та за 2017 рік на 1372292 грн.

- пунктів 44.1, 44.2 статті 44, пунктів 198.3, 198.6 статті 198 ПК України статті 9 Закону №996-XIV, у зв`язку із чим встановлено: заниження податку на додану вартість на загальну на загальну суму 1985127 грн та завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (р.21 Декларації) за вересень 2018 року на суму 46738 грн.

01.04.2020 на підставі вказаних висновків акту перевірки від 11.02.2020 №86/26-15-05-0106/213 відповідачем винесені податкові повідомлення-рішення:

- №0106 форми «Р», яким збільшено суму грошового зобов`язання ТОВ «ЕДЕН БУД» з ПДВ на 2169821 грн, у тому числі за податковим зобов`язанням на 1446545 грн, за штрафними санкціями на 723276 грн;

- №0106 форми «В4», яким зменшено розмір від`ємного значення з податку на додану вартість за вересень 2018 року на суму 47623 грн;

- №0106, яким збільшено суму грошового зобов`язання ТОВ «ЕДЕН БУД» з податку на прибуток на грн, у тому числі за податковим зобов`язанням на 1685549 грн, за штрафними санкціями на грн.

Позивач не погоджується із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями від 01.04.2020 №0106 та №0106, вважає такі рішення протиправними, а тому звернувся до суду із даним позовом.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України об`єктом оподаткування податком на прибуток приватних підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

- зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

- збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

- збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

- зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Відповідно до пункту 135.1 статті 135 ПК України базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Статтями 138-140 ПК України встановлений перелік різниць, на які коригується фінансовий результат до оподаткування. Зазначений перелік не містить різниць, які б передбачали коригування фінансового результату до оподаткування на витрати за операціями, що не пов`язані з господарською діяльністю платника податків або операціями, що мають ознаки нереальності.

Частина 3 розділу 1 Національного положення (стандарт) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013 №73, визначає витрати як зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, які призводять до зменшення власного капіталу (за винятком зменшення капіталу за рахунок його вилучення або розподілення власниками).

Згідно пункту 5 Положення бухгалтерського обліку 11 «Зобов`язання», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2010 №20, зобов`язання визнається, якщо його оцінка може бути достовірно визначена та існує ймовірність зменшення економічних вигод у майбутньому внаслідок його погашення.

Відповідно до пункту 6 Положення бухгалтерського обліку 16 «Витрати» затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999, витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

Порядок нарахування та сплати податку на додану вартість регулюється Розділом V Податкового кодексу України. Зокрема, відповідно до пункту 185.1 статті 185 ПК України, об`єктом оподаткування є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

в) ввезення товарів на митну територію України;

г) вивезення товарів за межі митної території України;

е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Пунктом 188.1 статті 188 ПК України встановлено, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних та інфляційні, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань.

Відповідно до пункту 200.1 статті 200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно пункту 200.4 статті 200 ПК України, при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу;

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до

Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно із пунктом 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (пункт 198.2 статті 198 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

В силу пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Підпунктом 44.1 статті 44 ПК України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (абзац другий вищевказаної правової норми).

Відповідно до частини другої статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV (Закон №996-XIV) фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

За вимогами частини першої статті 9 Закону №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (частина друга статті 9 Закону № 996-XIV).

Отже, правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування відповідних сум податкового кредиту та витрат виникають за наявності сукупності таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій; документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності; наявності у покупця належним чином складеної податкової накладної; наявності ділової мети, розумних економічних причин для здійснення господарської операції.

Водночас, наведені вище норми податкового законодавства у взаємозв`язку з приписами законодавства з питань бухгалтерського обліку та звітності визначають окремі випадки, за яких неможливе формування податкового кредиту та витрат, зокрема, це: не пов`язаність здійсненої операції (понесених витрат) з господарською діяльністю покупця (придбання товарів/послуг без мети їх використання у господарській діяльності); фіктивність операцій/нездійснення оподатковуваних операцій; видача податкової накладної особою, яка не є платником податку на додану вартість; відсутність у платника податків юридично значимих первинних документів.

В акті перевірки зафіксовано наступне.

На умовах договору субпідряду від 03.10.2016 №01/10, укладеного між ТОВ «КАНЗАС.ЮА» (нова назва ТОВ «ЕДЕН БУД») як Генпідрядником та ТОВ «ГРУПА «РЕАЛ» як Субпідрядником, з урахуванням додаткових угод від 03.10.2016, ТОВ «ГРУПА «РЕАЛ» у листопаді 2016 року виконано на замовлення ТОВ «ЕДЕН БУД» будівельні роботи, детальний перелік яких наведений у акті перевірки, загальною вартістю 1271947,41 грн, у тому числі ПДВ 211 991,23 грн.

Виконання вказаних робіт підтверджується вказаними у акті перевірки довідками про вартість виконаних робіт за листопад 2016 року, актами прийому-передачі виконаних робіт від 16.11.2016, податковими накладними, банківською випискою ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» по рахунку № НОМЕР_1 за 28.11.2016.

Стверджуючи про нереальність вказаних господарських операцій між ТОВ «ЕДЕН БУД» та ТОВ «ГРУПА «РЕАЛ», відповідач зазначає наступне:

- до перевірки ТОВ «ЕДЕН БУД» надана оборотно-сальдова відомість по рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» по контрагенту ТОВ «ГРУПА «РЕАЛ» за жовтень - листопад 2016 року, яка не підтверджує зазначені операції по виконанню робіт, оскільки містить інформацію про договір субпідряду та замовлення постачальнику від 03.10.2016, та не відображає бухгалтерського обліку по взаємовідносинах ТОВ «ЕДЕН БУД» з ТОВ «ГРУПА «РЕАЛ» за листопад 2016 року;

- до перевірки ТОВ «ЕДЕН БУД» не надано первинні документи щодо порядку допуску робітників ТОВ «ГРУПА «РЕАЛ» на будівництво, рівня їх кваліфікації, калькуляції витрат робочого часу та кількості залучених робітників, інформації щодо експлуатації машин і механізмів, транспортних, заготівельно - складських накладних та загальновиробничих витрат, які містяться у актах прийому-передачі виконаних робіт;

- в результаті опрацювання податкової інформації по контрагенту ТОВ «ГРУПА «РЕАЛ» встановлено, що: реєстрацію в якості платника ПДВ анульовано 11.12.2017 у зв`язку з ненаданням декларацій протягом року; остання звітність з податку на додану вартість подана за листопад 2016 року; ТОВ «ГРУПА «РЕАЛ» не задекларувало податкові зобов`язання по взаємовідносинам з ТОВ «ЕДЕН БУД»; декларація з податку на прибуток та фінансова звітність за 2016 рік до органів ДФС не подані, що свідчить про відсутність використання ТОВ "ГРУПА "РЕАЛ" основних засобів у своїй діяльності; звіти про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податкові розрахунки сум доходів, нарахованих (сплачених) на користь платників податку, і сум утриманих з них податків до органів ДФС не подані;

- згідно з ЄРПН не встановлено реєстрацію контрагентами-постачальниками податкових накладних на адресу ТОВ «ГРУПА «РЕАЛ» з номенклатурою робіт зазначених в податкових накладних зареєстрованих ТОВ «ГРУПА «РЕАЛ» на адресу ТОВ «ЕДЕН БУД» та інших, які свідчили б про залучення трудового ресурсу чи послуг з експлуатації основних засобів, а податковий кредит ТОВ «ГРУПА «РЕАЛ» сформовано за рахунок товарів (футболки, тапочки, ковбаса тощо).

- в Єдиному державному реєстрі судових рішень міститься багато інформації, яка свідчить про незаконну діяльності із мінімізації податкових зобов`язань, без мети фактичного здійснення фінансово-господарської діяльності та про ознаки «фіктивності» ТОВ «ГРУПА «РЕАЛ», зокрема, наявна ухвала Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.07.2017 у справі №369/9662/17, в рамках кримінального провадження № 0000579 за ознаками вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 366 КК України, в якій значиться наступне: «...з 2014 року по даний час низка підприємств, які провадили, діяльність у сфері будівництва як на території Києво-Святошинського району, так і у місті Києві, шахрайським способом розкрадали та розкрадають бюджетні кошти. Такі підприємства, як ... ТОВ «ГРУПА «РЕАЛ» ()...».

На умовах договору субпідряду від 26.12.2016 №26/12-2016, укладеного між ТОВ «КАНЗАС.ЮА» (нова назва ТОВ «ЕДЕН БУД») як Генпідрядником та ТОВ «КОМПАНИОН» як Субпідрядником, ТОВ «КОМПАНИОН» у лютому 2017 року виконано на замовлення ТОВ «ЕДЕН БУД» будівельні роботи, детальний перелік яких наведений у акті перевірки, загальною вартістю 11636536,14 грн, у тому числі ПДВ 272756,02 грн.

Виконання вказаних робіт підтверджується вказаними у акті перевірки довідками про вартість виконаних робіт за лютий 2017 року, актами прийому-передачі виконаних робіт від 28.02.2017, податковими накладними. Проведення розрахунків за вказані роботи підтверджується матеріалами справи.

Стверджуючи про нереальність вказаних господарських операцій між ТОВ «ЕДЕН БУД» та ТОВ «КОМПАНИОН», відповідач зазначає наступне:

- до перевірки ТОВ «ЕДЕН БУД» не надано первинні документи щодо порядку допуску робітників ТОВ «КОМПАНИОН» на будівництво, рівня їх кваліфікації, калькуляції витрат робочого часу та кількості залучених робітників, інформації щодо експлуатації машин і механізмів, транспортних, заготівельно - складських накладних та загальновиробничих витрат, які містяться у актах прийому-передачі виконаних робіт;

- в результаті опрацювання податкової інформації по контрагенту ТОВ «КОМПАНИОН» встановлено, що: реєстрацію в якості платника ПДВ анульовано 30.03.2018 у зв`язку з ненаданням декларацій протягом року; остання звітність з податку на додану вартість подана за лютий 2017 року; відповідно до звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів ДФС і зборів від 20.03.2017 № кількість працюючих - 1 чоловік;

- неможливо підтвердити стосовно врахування реального часу здійснення операцій, наявності трудових ресурсів, а також основних засобів, що економічно необхідні для виконання такої діяльності, що свідчить про відсутність необхідних умов для здійснення відповідної господарської, економічної діяльності;

- згідно з ЄРПН контрагентом ТОВ «КОМПАНИОН» у якого придбано монтажні та ремонтно-будівельні роботи було TOB «МІНОС ЦЕНТР», у якого відсутні наявні трудові ресурси та основні засоби для здійснення вказаної діяльності, яке не звітує та свідоцтво платника ПДВ анульовано 28.02.2018;

- ТОВ «КОМПАНИОН» здійснювало реалізацію товарів та оформлення послуг в лютому 2017 року ще 9 іншим суб`єктам господарювання на загальну суму ПДВ 1593865 грн;

- в Єдиному державному реєстрі судових рішень міститься багато інформації, яка свідчить про незаконну діяльності із мінімізації податкових зобов`язань, без мети фактичного здійснення фінансово-господарської діяльності та про ознаки «фіктивності» ТОВ «КОМПАНИОН», зокрема до Єдиного реєстру судових рішень внесено Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 30.11.2017 у справі №760/25754/17 по матеріалам досудового розслідування внесеного за №0000097, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.205, ч.1 ст.212, ч.3 ст.212 КК України, за змістом якої ТОВ «КОМПАНИОН» створено для незаконного обготівкування грошових коштів та сприяння ухиленню від сплати податків суб`єктам реального сектору економіки за рахунок формування фіктивного податкового кредиту з податку на додану вартість та валових витрат, шляхом оформлення безтоварних господарських операцій.

На умовах договорів субпідряду від 01.07.2016 №01/07 та №02/07, укладених між ТОВ «КАНЗАС.ЮА» (нова назва ТОВ «ЕДЕН БУД») як Генпідрядником та ТОВ «СТРУМ КОНТАКТ» як Субпідрядником, з урахуванням додаткових угод від 01.07.2016, ТОВ «СТРУМ КОНТАКТ» у вересні та жовтні 2016 року виконано на замовлення ТОВ «ЕДЕН БУД» будівельні роботи, детальний перелік яких наведений у акті перевірки, загальною вартістю 816426,83 грн, у тому числі ПДВ 136071,13 грн.

Виконання вказаних робіт підтверджується вказаними у акті перевірки довідками про вартість виконаних робіт за вересень та жовтень 2016 року, актами прийому-передачі виконаних робіт від 30.09.2017 та 28.10.2017, податковими накладними. Проведення розрахунків за вказані роботи підтверджується матеріалами справи.

Стверджуючи про нереальність вказаних господарських операцій між ТОВ «ЕДЕН БУД» та ТОВ «СТРУМ КОНТАКТ», відповідач зазначає наступне:

- відсутність у ТОВ «СТРУМ КОНТАКТ» ресурсів для здійснення задокументованої діяльності;

- управлінням перевірок у сфері матеріального виробництва Головного управління ДПС у м. Києві отримано наступну інформацію: протокол допиту засновника, а саме ОСОБА_2 (засновника ТОВ «СТРУМ КОНТАКТ»), згідно якого, повідомлено, що ТОВ «СТРУМ КОНТАКТ» зареєстровано за грошову винагороду без мети здійснення фінансово-господарської діяльності, також до АІС «СФП» внесено облікову картку щодо непричетності до реєстрації та ведення діяльності підприємства ТОВ «СТРУМ КОНТАКТ» та вирок іменем України від 11.12.2017 № 757/24218/17-к щодо засновника ТОВ «СТРУМ КОНТАКТ» ОСОБА_3 .

На умовах договору про надання послуг від 28.12.2016 №28/12-2016, укладеного між ТОВ «КАНЗАС.ЮА» (нова назва ТОВ «ЕДЕН БУД») та ТОВ «НЬЮ-БУД АЛЬЯНС», ТОВ «НЬЮ-БУД АЛЬЯНС» у березні 2017 року виконано на замовлення ТОВ «ЕДЕН БУД» будівельні роботи, детальний перелік яких наведений у акті перевірки, загальною вартістю 1514678,82 грн, у тому числі ПДВ 252446,47 грн.

Виконання вказаних робіт підтверджується вказаними у акті перевірки довідкою про вартість виконаних робіт за березень 2017 року, актом прийому-передачі виконаних робіт від 07.03.2017 №1/03, податковою накладною, копією банківської виписки АТ "УкрСиббанк" по рахунку № НОМЕР_2 за 07.03.2017 щодо перерахування коштів на адресу ТОВ «НЬЮ-БУД АЛЬЯНС» на загальну суму 1514678,82 грн.

Стверджуючи про нереальність вказаних господарських операцій між ТОВ «ЕДЕН БУД» та ТОВ «НЬЮ-БУД АЛЬЯНС», відповідач зазначає наступне:

- до перевірки ТОВ «ЕДЕН БУД» не надано первинні документи щодо порядку допуску робітників ТОВ «НЬЮ-БУД АЛЬЯНС» на будівництво, рівня їх кваліфікації, калькуляції витрат робочого часу та кількості залучених робітників, інформації щодо експлуатації машин і механізмів, транспортних, заготівельно - складських накладних та загальновиробничих витрат, які містяться у актах прийому-передачі виконаних робіт;

- ТОВ «НЬЮ-БУД АЛЬЯНС», має наступні ознаки нереальності здійснення операцій, а саме: відсутній рух активів, зобов`язань чи власного капіталу у процесі здійснення господарської операції; надані до перевірки первинні документи підписані директором Гаєвим Віктором Петровичем, який надав пояснення про непричетність до ведення фінансово-господарської діяльності ТОВ «НЬЮ-БУД АЛЬЯНС»; неподання фінансового звіту суб`єкта малого підприємництва та рахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум; остання декларація з податку на додану вартість подана за квітень 2017 року;

- в Єдиному реєстрі судових рішень наявна ухвала Солом`янського районного суду м. Києва від 06.02.2019 у справі №760/5211/18, у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.205-1 КК України де зазначено, що невстановлені особи в період з серпні 2016 по грудень 2017 року внесли у документи ТОВ «НЬЮ-БУД АЛЬЯНС», які відповідно до закону подаються для проведення держаної реєстрації юридичної особи, завідомо неправдиві відомості.

На умовах договору про надання послуг від 10.06.2016 №10/06-1, укладеного між ТОВ «КАНЗАС.ЮА» (нова назва ТОВ «ЕДЕН БУД») та ТОВ «АРТ СВІТ СТАР», ТОВ «АРТ СВІТ СТАР» у липні 2016 року виконано на замовлення ТОВ «ЕДЕН БУД» будівельні роботи, детальний перелік яких наведений у акті перевірки, загальною вартістю 504897грн, у тому числі ПДВ 84149,5 грн.

Виконання вказаних робіт підтверджується вказаними у акті перевірки довідками про вартість виконаних робіт, актами прийому-передачі виконаних робіт від 31.08.2016, від 23.09.2016 та від 28.09.2016, податковою накладною, копією банківської виписки ПАТ «КБ «ГІРИВАТБАНК» по рахунку № НОМЕР_1 за 12.07.2016 та за 13.07.2016.

Стверджуючи про нереальність вказаних господарських операцій між ТОВ «ЕДЕН БУД» та ТОВ «АРТ СВІТ СТАР», відповідач зазначає наступне:

- до перевірки ТОВ «ЕДЕН БУД» не надано первинні документи щодо порядку допуску робітників ТОВ «АРТ СВІТ СТАР» на будівництво, рівня їх кваліфікації, калькуляції витрат робочого часу та кількості залучених робітників, інформації щодо експлуатації машин і механізмів, транспортних, заготівельно - складських накладних та загальновиробничих витрат, які містяться у актах прийому-передачі виконаних робіт;

- ТОВ «АРТ СВІТ СТАР», має наступні ознаки нереальності здійснення операцій, а саме: відсутній рух активів, зобов`язань чи власного капіталу у процесі здійснення господарської операції; надані до перевірки первинні документи підписані директором ОСОБА_4 , яка надала пояснення про непричетність до ведення фінансово-господарської діяльності TOB «АРТ СВІТ СТАР»; неподання податкової декларації з податку на прибуток за 2016 рік, фінансового звіту суб`єкта малого підприємництва та податкового розрахунку сум доходу за 2016 рік, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, остання декларація з податку на додану вартість подана за липень 2016 року за підписом ОСОБА_4 ;

- в Єдиному реєстрі судових рішень наявний вирок від 11.1.2.2017 №757/24218/17-к, за змістом якого: TOB «АРТ СВІТ СТАР» створено ОСОБА_4 без наміру здійснювати діяльність підприємства, пов`язану з виробництвом товарів, виконанням, робіт або наданням послуг, зафіксовану в статутних документах ТОВ «АРТ СВІТ СТАР», усвідомлюючи протиправний характер запропонованих їй дій; реальною господарською діяльністю ТОВ «АРТ СВІТ СТАР» не займалась, печаткою підприємства не володіла, господарських угод не укладала, постачання товарно-матеріальних цінностей та надання послуг не здійснювала, грошовими коштами підприємства не розпоряджалася, бухгалтерський та податковий обліки не вела, звітні документи, що надаються до контрольних органів не складала, не підписувала та не подавала, оскільки не мала наміру вчинювати зазначені дії; протягом липня 2015 року - жовтня 2016 року ТОВ «АРТ СВІТ СТАР» надавало послуги підприємствам реального сектору економіки з незаконного переведення безготівкових коштів у готівку, штучного формування валових витрат та податкового кредиту з ПДВ на підставі проведення безтоварних операцій із використанням документів первинного бухгалтерського та податкового обліків.

На підставі рахунку на оплату від 16.01.2017 №122 та видаткової накладної від 16.01.2017 №РН-000350, ТОВ «ДОРСТЕН» поставлено в адресу ТОВ «ЕДЕН БУД» товари загальною вартістю 14309,7 грн, у тому числі ПДВ 2384,95 грн. За вказаною операцією складено податкову накладну від 16.01.2017 №120.

Стверджуючи про нереальність вказаних господарських операцій між ТОВ «ЕДЕН БУД» та ТОВ «ДОРСТЕН», відповідач зазначає наступне:

- відсутній рух активів, зобов`язань чи власного капіталу у процесі здійснення господарської операції;

- в Єдиному державному реєстрі судових рішень міститься багато інформації, яка свідчить про незаконну діяльності із мінімізації податкових зобов`язань, без мети фактичного здійснення фінансово-господарської діяльності, зокрема, за змістом ухвали Солом`янського районного суду міста Києва від 29.01.2019 у справі №760/1447/19 ТОВ «ДОРСТЕН» фігурує як суб`єкт господарської діяльності з ознаками фіктивності.

На умовах договору про надання послуг від 25.04.2017 №25/04-2017, укладеного між ТОВ «КАНЗАС.ЮА» (нова назва ТОВ «ЕДЕН БУД») та ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «УСПІХ», з урахуванням додаткових угод від 25.04.2017, ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «УСПІХ» у травні 2017 року виконано на замовлення ТОВ «ЕДЕН БУД» будівельні роботи, детальний перелік яких наведений у акті перевірки, загальною вартістю 2537679,67 грн, у тому числі ПДВ 422946,61 грн.

Виконання вказаних робіт підтверджується вказаними у акті перевірки довідками про вартість виконаних робіт, актами прийому-передачі виконаних робіт від 25.05.2017, податковими накладними, копією банківської виписки АТ "УкрСиббанк" по рахунку №400 від 21.06.2017 та від 18.07.2017.

Стверджуючи про нереальність вказаних господарських операцій між ТОВ «ЕДЕН БУД» та ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «УСПІХ», відповідач зазначає наступне:

- до перевірки ТОВ «ЕДЕН БУД» не надано первинні документи щодо порядку допуску робітників ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «УСПІХ» на будівництво, рівня їх кваліфікації, калькуляції витрат робочого часу та кількості залучених робітників, інформації щодо експлуатації машин і механізмів, транспортних, заготівельно - складських накладних та загальновиробничих витрат, які містяться у актах прийому-передачі виконаних робіт;

- відсутній рух активів, зобов`язань чи власного капіталу у процесі здійснення господарської операції;

- в Єдиному державному реєстрі судових рішень міститься багато інформації, яка свідчить про незаконну діяльності із мінімізації податкових зобов`язань, без мети фактичного здійснення фінансово-господарської діяльності, зокрема, за змістом ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.03.2018 у справі №200/4235/18

ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «УСПІХ» фігурує як суб`єкт господарської діяльності з ознаками фіктивності.

На умовах договорів про надання послуг від 01.12.2016 №375-суб та від 14.12.2016 №1412-2016, укладених між ТОВ «КАНЗАС.ЮА» (нова назва ТОВ «ЕДЕН БУД») та ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ЕЛІЗІУМ», ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ЕЛІЗІУМ» у грудні 2016 року - січні 2017 року виконано на замовлення ТОВ «ЕДЕН БУД» будівельні роботи, детальний перелік яких наведений у акті перевірки, загальною вартістю 2712283,26 грн, у тому числі ПДВ 452047,2 грн.

Виконання вказаних робіт підтверджується вказаними у акті перевірки довідками про вартість виконаних робіт, актами прийому-передачі виконаних робіт, податковими накладними, копією банківської виписки АТ "УкрСиббанк" по рахунку №400 за 07.02.2017 та за 16.02.2017.

Стверджуючи про нереальність вказаних господарських операцій між ТОВ «ЕДЕН БУД» та ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ЕЛІЗІУМ», відповідач зазначає наступне:

- до перевірки ТОВ «ЕДЕН БУД» не надано первинні документи щодо порядку допуску робітників ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ЕЛІЗІУМ» на будівництво, рівня їх кваліфікації, калькуляції витрат робочого часу та кількості залучених робітників, інформації щодо експлуатації машин і механізмів, транспортних, заготівельно - складських накладних та загальновиробничих витрат, які містяться у актах прийому-передачі виконаних робіт;

- відсутній рух активів, зобов`язань чи власного капіталу у процесі здійснення господарської операції;

- в Єдиному державному реєстрі судових рішень міститься багато інформації, яка свідчить про незаконну діяльності із мінімізації податкових зобов`язань, без мети фактичного здійснення фінансово-господарської діяльності, зокрема, за змістом ухвали Деснянського районного суду М. Києва від 18.04.2019 у справі № 754/5210/19 ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ЕЛІЗІУМ» фігурує як суб`єкт господарської діяльності з ознаками фіктивності.

На умовах договорів про надання послуг від 15.02.2017 №15/02-17 та від 28.02.2017 №28/02-17, укладених між ТОВ «КАНЗАС.ЮА» (нова назва ТОВ «ЕДЕН БУД») та ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АРТІК», ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АРТІК» у лютому, квітні, липні та серпні 2017 року виконано на замовлення ТОВ «ЕДЕН БУД» будівельні роботи, детальний перелік яких наведений у акті перевірки, загальною вартістю 4907344,92 грн, у тому числі ПДВ 817890,82 грн.

Виконання вказаних робіт підтверджується вказаними у акті перевірки довідками про вартість виконаних робіт, актами прийому-передачі виконаних робіт, податковими накладними, копією банківської виписки АТ "УкрСиббанк" по рахунку №400 за 27.04.2017, 15.05.2017, 02.08.2017 та 01.09.2017.

Стверджуючи про нереальність вказаних господарських операцій між ТОВ «ЕДЕН БУД» та ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АРТІК», відповідач зазначає наступне:

- до перевірки ТОВ «ЕДЕН БУД» не надано первинні документи щодо порядку допуску робітників ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АРТІК» на будівництво, рівня їх кваліфікації, калькуляції витрат робочого часу та кількості залучених робітників, інформації щодо експлуатації машин і механізмів, транспортних, заготівельно - складських накладних та загальновиробничих витрат, які містяться у актах прийому-передачі виконаних робіт;

- не подання ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АРТІК» податкової звітності унеможливлює встановлення наявності у ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АРТІК ресурсів для здійснення задокументованої діяльності;

- в Єдиному державному реєстрі судових рішень міститься багато інформації, яка свідчить про незаконну діяльності із мінімізації податкових зобов`язань, без мети фактичного здійснення фінансово-господарської діяльності, зокрема, за змістом ухвали Голосіївського районного суду міста Києва від 30.09.2019 у справі №752/19919/19 ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ЕЛІЗІУМ» фігурує як суб`єкт господарської діяльності з ознаками фіктивності.

Надаючи правову оцінку вказаним висновкам відповідача, суд виходить з наступного.

Відповідно частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За змістом уставленої практики Верховного Суду, зокрема постанови від 03.09.2019 у справі №810/3790/17, при вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, необхідно враховувати, що відповідно до вимог статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень.

Проте у разі надання контролюючим органом доказів, які і свідчать, що платником податків не було відображено у податковому обліку та задекларовано отриманий прибуток, або документи, на підставі яких платник податків задекларував свої податкові зобов`язання, у тому числі сформував податковий кредит, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.

Суд зазначає, що матеріали справи містять копії первинних документів у якій відображені вказані господарські відносини між ТОВ «ЕДЕН БУД» та ТОВ «ГРУПА «РЕАЛ», ТОВ «КОМПАНИОН», ТОВ «ДОРСТЕН», ТОВ «СТРУМ КОНТАКТ», та TOB «АРТ СВІТ СТАР».

Первинні документи щодо вказаних господарських операцій між ТОВ «ЕДЕН БУД» та ТОВ «НЬЮ-БУД АЛЬЯНС», ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «УСПІХ», ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ЕЛІЗІУМ», ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АРТІК» вилучені слідчими податкової міліції на виконання ухвал слідчих суддів від 28.09.2017 у справі №752/17357/16, від 01.06.2018 у справі №756/6285/18, від 05.03.2019 у справі №761/8000/19. При цьому, вказані документи не повернуті позивачу у відповідь на його неодноразові звернення, а також не були надані слідчим управлінням фінансових розслідувань Головного управління ДФС у м. Києві на вимогу суду (ухвала від 11.03.2021).

Разом з цим, суд зазначає, що в акті перевірки містяться посилання та аналіз зазначених первинних документів, складених за результатом господарських відносин між ТОВ «ЕДЕН БУД» та ТОВ «НЬЮ-БУД АЛЬЯНС», ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «УСПІХ», ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ЕЛІЗІУМ», ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АРТІК». До того ж, інспектор, який входив до складу групи, яка проводила планову перевірку, пояснив, що вказані документи знаходяться у матеріалах відповідних кримінальних проваджень та інспектору під час проведення перевірки надавалась можливість ознайомитись із такими документами.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що первинні документи, які підтверджують господарські відносини між ТОВ «ЕДЕН БУД» та ТОВ «НЬЮ-БУД АЛЬЯНС», ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «УСПІХ», ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ЕЛІЗІУМ», ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АРТІК» під час перевірки були наявні та аналізувались інспекторами. Об`єктивна неможливість дослідження вказаних документів судом при розгляді даної справи жодним чином не може свідчити про відсутність таких документів станом на час відображення вказаних операцій у податковому обліку ТОВ «ЕДЕН БУД».

Тому, суд зазначає про наявність документального підтвердження господарських відносин між ТОВ «ЕДЕН БУД» та ТОВ «НЬЮ-БУД АЛЬЯНС», ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «УСПІХ», ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ЕЛІЗІУМ», ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АРТІК».

Також суд критично розцінює посилання відповідача на те, що ТОВ «ЕДЕН БУД» до перевірки не надано первинні документи щодо порядку допуску робітників зазначених контрагентів на будівництво, рівня їх кваліфікації, калькуляції витрат робочого часу та кількості залучених робітників, інформації щодо експлуатації машин і механізмів, транспортних, заготівельно-складських накладних та загальновиробничих витрат, які містяться у актах прийому-передачі виконаних робіт.

Так, жодним нормативно-правовим актом не передбачено необхідності оформлення та зберігання замовником будівельних робіт вказаних документів для відображення у податковому обліку результатів господарських операцій з виконання будівельних робіт. При цьому, проаналізовані у ході перевірки первинні документи у достатньому обсязі підтверджують реальність вказаних господарських операцій.

Верховний Суд у постанові від 27.02.2018 по справі №811/2154/13 зауважив, що будь-яке автоматизоване співставлення, чи дані отримані з автоматизованих систем контролюючого органу не є належними доказами в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки, автоматизоване співставлення, зокрема задекларованих податкових зобов`язань та податкового кредиту, не віднесено до засобів перевірки правильності та повноти визначення таких податкових зобов`язань, а тому здобуті таким чином докази не можуть визнаватись допустимими.

Тому, суд не може вважати обґрунтованими вказані висновки відповідача, адже вони базуються виключно на даних автоматизованих систем контролюючих органів.

Згідно постанови Верховного Суду від 24.10.2019 у справі №820/7293/13-а правовідносини контрагентів із третіми особами у ланцюгах постачання, з якими позивач не вступав у господарські відносини, на які посилається відповідач, самі по собі, за відсутності інших об`єктивних та підтверджених даних про порушення позивачем податкового законодавства, не можуть свідчити про нереальність господарських взаємовідносин, які є предметом дослідження у цій справі.

Суд також акцентує увагу на принципі індивідуальної відповідальності за вчинене порушення (частина друга статті 61 Конституції України).

У постановах Верховного Суду від 20.02.2018 у справі №813/4931/13-а, від 06.02.2018 у справі №802/4940/14 висловлено правову позицію згідно якої податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку від дотримання його контрагентом податкової дисципліни та правильності ведення ним податкового або бухгалтерського обліку.

У постанові від 30.06.2020 №440/426/19 Верховний Суд вказав, що допущені попередніми постачальниками у ланцюгу постачання товару порушення податкового законодавства є підставою для притягнення їх до відповідальності, а не підставою для виключення з податкового обліку позивача сум ПДВ за операціями, в яких ці постачальники не приймали участь.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 09.01.2007 у справі «Інтерсплав проти України», якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб`єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку. Таким чином, Європейський суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення з боку його контрагентом.

Отже, у разі підтвердження товарності здійснених поставок та реальності надання послуг, платник не може відповідати за порушення, допущені контрагентом, якщо не буде доведено його безпосередню участь у зловживанні цієї особи.

Стосовно висновків щодо відсутності у вказаних контрагентів ТОВ «ЕДЕН БУД» ресурсів для здійснення задокументованих господарських операцій та відсутність факту (джерела) законного введення отриманих позивачем товарів в обіг, розрив ланцюга постачання, неподання вказаними товариствами податкової звітності, суд також зазначає наступне.

У постановах від 17.09.2019 у справі №807/2332/15, від 21.07.2020 у справі №804/9089/13-а Верховний Суд вказав, що норми податкового законодавства не визначають певний обсяг матеріальних та/чи трудових ресурсів у платника податків при здійсненні господарської діяльності як критерій правового статусу платника податків щодо отримання податкової преференції у формі податкового кредиту чи наміру платника податків отримати певний результат від здійснення господарської операції (підприємницької діяльності).

Верховний Суд у постанові від 06.02.2018 у справі №804/4940/14 зазначив, що відсутність у контрагентів позивача матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки зокрема залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу).

Водночас, відсутність достатніх (саме на думку контролюючого органу) матеріальних та трудових ресурсів не може беззаперечно свідчити про невиконання цими суб`єктами договірних зобов`язань.

Відсутність у контрагента добросовісного платника податку матеріальних та трудових ресурсів, не виключає можливості реального виконання таким платником господарської операції, та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем (постанова Верховного Суду від 01.10.2019 у справі №804/9072/16).

У постанові від 10.09.2019 справа №814/2412/17 Верховний Суд вказав, що без встановлення у судовому порядку обставин відсутності у контрагентів суб`єкта господарювання основних засобів, трудових ресурсів тощо, висновки податкового органу про нереальність господарських операцій з огляду на зазначені обставини носять лише характер припущень.

Верховний Суд у постанові від 20.03.2020 у справі №520/399/19 зауважив, що позивач є відокремленою юридичною особою від своїх контрагентів, а тому не може нести податкову відповідальність за відсутності вини, оскільки це б порушувало конституційний принцип індивідуального характеру відповідальності. Обов`язок ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податків. При цьому, такий платник податків несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку, відповідальність стосується кожного окремого платника податків і не може поширюватись на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів.

Необхідно зауважити, що залучення матеріальних та трудових ресурсів для постачання товарів для ТОВ «ЕДЕН БУД» могло відбуватись без оформлення вказаними контрагентами позивача та їх постачальниками трудових відносин з працівниками та без укладання відповідних цивільно-правових договорів щодо залучення матеріальних ресурсів. У такому разі може йти мова про порушення вказаними товариствами вимог законодавства при оформленні відносин з отримання певних ресурсів та товарів.

До того ж, вказані послуги могли придбаватись ТОВ «ГРУПА «РЕАЛ», ТОВ «КОМПАНИОН», ТОВ «СТРУМ КОНТАКТ», ТОВ «НЬЮ-БУД АЛЬЯНС», TOB «АРТ СВІТ СТАР», ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «УСПІХ», ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ЕЛІЗІУМ», ТОВ «ДОРСТЕН», ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АРТІК» та їх постачальниками у осіб, які не є платниками ПДВ, а тому відповідач не міг відслідкувати факти залучення таких осіб лише шляхом співставлення даних Єдиного реєстру податкових накладних, що свідчить про поверховість висновків відповідача про розриви ланцюгів постачання.

Також суд зазначає, що стверджуючи про відсутність у ТОВ «ГРУПА «РЕАЛ», ТОВ «КОМПАНИОН», ТОВ «СТРУМ КОНТАКТ», ТОВ «НЬЮ-БУД АЛЬЯНС», TOB «АРТ СВІТ СТАР», ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «УСПІХ», ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ЕЛІЗІУМ», ТОВ «ДОРСТЕН», ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АРТІК» та їх постачальників необхідних ресурсів для здійснення задокументованих господарських операцій, відповідач оперує виключно припущеннями, адже не зазначає який саме обсяг ресурсів є достатнім для здійснення таких господарських операцій.

Щодо посилань відповідача на зазначену негативну інформацію щодо ТОВ «ГРУПА «РЕАЛ», ТОВ «КОМПАНИОН», ТОВ «СТРУМ КОНТАКТ», ТОВ «НЬЮ-БУД АЛЬЯНС», TOB «АРТ СВІТ СТАР», ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «УСПІХ», ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ЕЛІЗІУМ», ТОВ «ДОРСТЕН», ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АРТІК», здобуту під час розслідування окремих кримінальних проваджень, суд зазначає наступне.

Верховний Суд України в постанові від 29.03.2017 у справі №826/11082/14 зазначив, що первинні документи, які стали підставою для формування суб`єктом господарювання податкового кредиту та витрат, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, видані контрагентом, діяльність якого мала ознаки фіктивного підприємництва, та підписані від імені особи, яка заперечила свою участь у його діяльності, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум до податкового кредиту є безпідставними.

У постанові від 14.03.2017 у справі №826/757/13 Верховний Суд України вказує, що недоведеність фактичного здійснення господарської операції (нездійснення операції) позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкової вигоди, а покупця - права на формування цієї податкової вигоди навіть за наявності правильно оформлених за зовнішніми ознаками та формою, але недостовірних та у зв`язку з цим юридично дефектних первинних документів, і незважаючи на наявність у платника податку доказів сплати продавцеві вартості товарів/послуг, якщо рух коштів не забезпечений зв`язком з господарською діяльністю учасників цих операцій. При цьому відсутність ділової мети також є підставою для відмови у наданні податкової вигоди.

Верховний Суд у рішенні у справі №2а-7075/12/2670 від 16.01.2018 констатує, що первинні документи є неналежними, адже підписані особою, яка значилась директором товариства, проте фактично ніякого відношення до діяльності товариства не мала, що встановлено в межах розслідування кримінальної справи за фактом вчинення злочинів, передбачених частиною другою статті 205, частинами першою та третьою статті 358 Кримінального кодексу України.

У постанові від 27.03.2018 у справі №816/809/17 Верховний Суд зазначає, що сам факт порушення кримінальної справи та отримання свідчень (пояснень) посадових осіб господарюючих суб`єктів, в рамках такої кримінальної справи, не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків усіх господарських операцій, проведених позивачем та його контрагентами. Далі, аналізуючи правовідносини у зазначеній справі, Верховний Суд зауважує, що під час проведення господарських операцій платник податків може бути й необізнаним стосовно дійсного стану правосуб`єктності своїх контрагентів і реально отримати від них товари (роботи чи послуги), незважаючи на те, що контрагенти можливо і мають наміри щодо порушення податкового законодавства.

До того ж, відповідно до правої позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 24.07.2020 у справі №140/1504/19 сам по собі факт, що контрагент позивача є фігурантом у незавершеному кримінальному провадженні, не дає підстав до висновку про безтоварність господарських операцій, оскільки їх реальність підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема первинними бухгалтерськими документами, і не спростована у встановлений законом спосіб (належними й допустимими доказами.

Згідно постанови Верховного Суду від 05.03.2019 у справі №814/569/16 факт наявності вироку, ухваленого у кримінальному провадженні, не дає підстав для автоматичного висновку про нереальність господарських операцій, внаслідок чого існує нагальна потреба перевіряти доведеність кожного податкового правопорушення та здійснювати комплексне дослідження всіх складових господарських операцій, враховуючи обставини, встановлені вироком, який набрав чинності, період часу, за який такі обставини встановлені, а також конкретну особу та наслідки її дій для реалізації конкретних господарських операцій.

Відповідно до частини першої статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини першої статті 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Законом, який визначає порядок отримання показань під час досудового слідства та порядок їх фіксації у протоколі допиту, є Кримінально процесуальний кодекс України (КПК України).

Відповідно до частини першої статті 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Частина друга цієї ж статті визначає, що не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

Частина четверта статті 95 КПК України визначає, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Таким чином, протоколи допиту чи пояснення, отримані на стадії досудового слідства, можуть бути визначені як докази лише в разі їх відображення під час розгляду кримінальної справи в суді.

Відповідно до частини шостої статті 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, до винесення вироку в рамках кримінального провадження, пояснення чи інші матеріали досудового розслідування, а також ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення окремих слідчих дій, не можуть вважатись належним доказом в адміністративному судочинстві. Тобто, доказове значення в адміністративному процесі може мати виключно вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили.

При цьому, сам факт існування обвинувального вироку за статтею 205 КК України не є безумовною підставою для такого висновку. Суд повинен встановити, чи мали взагалі місце операції між платником і його контрагентами та чи може вирок мати преюдиційне значення в податковому спорі, а після цього ще й дослідити його зміст. Наявність вироку не завжди свідчить про нереальність господарських операцій.

У постанові Верховного суду від 22.05.2020 у справі №804/9510/15 вказано, що посилання контролюючого органу на наявність кримінального провадження судами першої та апеляційної інстанцій обґрунтовано не взято до уваги, ще й з огляду на те, що в зазначеному кримінальному провадженні відсутній вирок, а отримані в ході оперативно-розшукових заходів чи досудового слідства, не є доказами при доведенні фактів допущення порушень вимог податкового законодавства платником податків.

З мотивів викладених вище, суд зазначає, що ні на момент проведення податкової перевірки та фіксації її наслідків, ні станом на час розгляду даної справи в суді, відсутні вироки або рішення про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності щодо посадових осіб ТОВ «ГРУПА «РЕАЛ», ТОВ «КОМПАНИОН», ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «УСПІХ», ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ЕЛІЗІУМ», ТОВ «ДОРСТЕН», ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АРТІК».

Тому, посилання відповідача на наявність вказаної інформації за відсутності відповідних вироків, суд не може розцінювати як доказ нереальності господарських операцій ТОВ «ЕДЕН БУД» з ТОВ «ГРУПА «РЕАЛ», ТОВ «КОМПАНИОН», ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «УСПІХ», ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ЕЛІЗІУМ», ТОВ «ДОРСТЕН», ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АРТІК».

При цьому, суд зазначає, що у вироці Святошинського районного суду м. Києва від 11.1.2.2017 №757/24218/17-к, який набрав законної сили 11.01.2018, зазначено наступне:

- «У невстановлений досудовим розслідуванням час, приблизно у липні 2015 року, у невстановленому слідством місці, з метою реалізації злочинного плану, розробленого ОСОБА_5 , невстановлена слідством особа, запропонувала ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1 виступити за грошову винагороду одноосібним засновником, директором та головним бухгалтером вже існуючого ТОВ «АРТ СВІТ СТАР» (), зареєстрованого 08.05.2015 року Головним територіальним управлінням юстиції в м. Києві за адресою АДРЕСА_2 , без мети здійснювати статутну діяльність, аби в подальшому це підприємство було використано для прикриття незаконної діяльності.

ОСОБА_4 не маючи наміру здійснювати діяльність підприємства, пов`язану з виробництвом товарів, виконанням робіт або наданням послуг, зафіксовану в статутних документах ТОВ «АРТ СВІТ СТАР», усвідомлюючи протиправний характер запропонованих їй дій як майбутнього власника вказаного підприємства погодилася на таку пропозицію.

Отримавши згоду ОСОБА_4 , невстановлена досудовим розслідуванням особа підготувала пакет документів про включення ОСОБА_4 до засновників ТОВ «АРТ СВІТ СТАР», та призначення її директором та головним бухгалтером вказаного товариства, а саме: протокол № 2 загальних зборів учасників ТОВ «АРТ СВІТ СТАР» від 06.07.2015 року, згідно якого громадяни ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вийшли із складу засновників ТОВ «АРТ СВІТ СТАР», а до складу засновників товариства включено ОСОБА_4 , та призначено її директором товариства; договір купівлі продажу частки в статутному капіталі ТОВ «АРТ СВІТ СТАР» від 06.07.2015, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , згідно якого ОСОБА_4 стала власником 50% статутного капіталу ТОВ «АРТ СВІТ СТАР»; договір купівлі продажу частки в статутному капіталі ТОВ «АРТ СВІТ СТАР» від 06.07.2015, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , згідно якого ОСОБА_4 стала власником 50% статутного капіталу ТОВ «АРТ СВІТ СТАР», нову редакцію статуту ТОВ «АРТ СВІТ СТАР» від 06.07.2015 року.

Після підписання ОСОБА_4 вказаних документів, невстановлена слідством особа, 09.07.2015 року у робочий час доби, подала їх до відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців Печерської районної в м. Києві державної адміністрації. На підставі вказаних документів державним реєстратором зареєстровано зміни до статутних документів ТОВ «АРТ СВІТ СТАР».

Після внесення відповідних реєстраційних змін щодо призначення ОСОБА_4 засновником, керівником та головним бухгалтером ТОВ «АРТ СВІТ СТАР», останньою 16.07.2015 відкрито розрахункові рахунки в ПрАТ Акціонерний банк «Південний» № НОМЕР_3 (українська гривня), № НОМЕР_4 (Євро), № НОМЕР_4 (Доллар США) та укладено при цьому договір на обслуговування рахунків з використанням системи дистанційного обслуговування.

Після цього, ОСОБА_4 передала оригінали статутних документів та ключі доступу для дистанційної роботи з розрахунковими рахунками, у повне володіння невстановлених осіб, підконтрольних ОСОБА_5 , та у подальшому фінансово-господарської діяльності не вела, печаткою підприємства не володіла, господарських угод не укладала, постачання товарно-матеріальних цінностей та надання послуг не здійснювала, грошовими коштами підприємства не розпоряджалася, бухгалтерський та податковий обліки не вела, звітні документи, що надаються до контрольних органів не складала, не підписувала та не подавала, оскільки не мала наміру вчинювати зазначені дії.

Отримавши таким чином контроль над ТОВ «АРТ СВІТ СТАР» ОСОБА_5 разом з ОСОБА_8 та іншими невстановленими слідством особами, використовували вказане фіктивне підприємство з метою прикриття незаконної діяльності та уникли контролю за своєю діяльністю зі сторони контролюючих органів, завдяки чому отримали можливість складати фіктивні господарські угоди та фіктивні первинні документи.

ОСОБА_8 , отримавши ключі доступу до системи дистанційного обслуговування розрахункових рахунків ТОВ «АРТ СВІТ СТАР», упродовж 2015-2016 років розпоряджалася банківськими рахунками підприємства, його майном та коштами, контролювала переведення безготівкових коштів на рахунки від підприємств реального сектору економіки, замовляла готівкові кошти в банківських установах, оброблювала замовлення на проведення безтоварних операцій, переведення безготівкових коштів в готівку від службових осіб, або представників підприємств реального сектору економіки.

Встановлено, що протягом липня 2015 року - жовтня 2016 року ТОВ «АРТ СВІТ СТАР» надавало послуги підприємствам реального сектору економіки з незаконного переведення безготівкових коштів у готівку, штучного формування валових витрат та податкового кредиту з ПДВ на підставі проведення безтоварних операцій із використанням документів первинного бухгалтерського та податкового обліків, зокрема ТОВ «ІНДУСТРІЯ-РС» та іншим.»

- «У невстановлений досудовим розслідуванням час, приблизно у червні 2016 року, у невстановленому слідством місці, з метою реалізації злочинного плану, розробленого ОСОБА_5 , невстановлена слідством особа, запропонувала ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , виступити за грошову винагороду одноосібним засновником, директором та головним бухгалтером вже існуючого ТОВ «СТРУМ КОНТАКТ» (), зареєстрованого 31.03.2016 року Печерською районною у м. Києві державною адміністрацією за адресою АДРЕСА_4 , аби в подальшому це підприємство було використано для прикриття незаконної діяльності.

ОСОБА_3 не маючи наміру здійснювати діяльність підприємства, пов`язану з виробництвом товарів, виконанням робіт або наданням послуг, зафіксовану в статутних документах ТОВ «СТРУМ КОНТАКТ», усвідомлюючи протиправний характер запропонованих їй дій як майбутнього власника вказаного підприємства погодилася на таку пропозицію.

Отримавши згоду ОСОБА_3 , невстановлена досудовим розслідуванням особа підготувала пакет документів про включення ОСОБА_3 до засновників ТОВ «СТРУМ КОНТАКТ», та призначення її директором та головним бухгалтером вказаного товариства, а саме: протокол № 1 загальних зборів учасників ТОВ «СТРУМ КОНТАКТ» від 29.06.2016 року, згідно якого громадяни ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вийшли із складу засновників ТОВ «СТРУМ КОНТАКТ», а до складу засновників товариства включено ОСОБА_3 , та призначено її директором товариства; договір купівлі продажу частки в статутному капіталі ТОВ «СТРУМ КОНТАКТ» від 29.06.2016, укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_3 , згідно якого ОСОБА_3 стала власником 50% статутного капіталу ТОВ «СТРУМ КОНТАКТ»; договір купівлі продажу частки в статутному капіталі ТОВ «СТРУМ КОНТАКТ» від 29.06.2016, укладений між ОСОБА_10 та ОСОБА_3 , згідно якого ОСОБА_3 стала власником 50% статутного капіталу ТОВ «СТРУМ КОНТАКТ», нову редакцію статуту ТОВ «СТРУМ КОНТАКТ» від 01.07.2016 року.

Після підписання ОСОБА_3 вказаних документів, невстановлена слідством особа, 05.07.2016 року у робочий час доби, подала їх до відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців Печерської районної в м. Києві державної адміністрації. На підставі вказаних документів державним реєстратором зареєстровано зміни до статутних документів ТОВ «СТРУМ КОНТАКТ».

Після внесення відповідних реєстраційних змін щодо призначення ОСОБА_3 засновником, керівником та головним бухгалтером ТОВ «СТРУМ КОНТАКТ», останньою 07.07.2016 року відкрито розрахунковий рахунок підприємства № 5906 (українська гривня, долар США, Євро) в ПрАТ Акціонерний банк «Південний», та 10.08.2016 відкрито розрахункові рахунки підприємства № 1 (українська гривня), № НОМЕР_5 (долар США), № НОМЕР_6 (євро), в ПАТ «Марфін банк», та укладено при цьому договори на обслуговування рахунків з використанням системи дистанційного обслуговування.

Після цього, ОСОБА_3 передала оригінали статутних документів та ключі доступу для дистанційної роботи з розрахунковими рахунками, у повне володіння невстановлених осіб, підконтрольних ОСОБА_5 , та у подальшому фінансово-господарської діяльності не вела, печаткою підприємства не володіла, господарських угод не укладала, постачання товарно-матеріальних цінностей та надання послуг не здійснювала, грошовими коштами підприємства не розпоряджалася, бухгалтерський та податковий обліки не вела, звітні документи, що надаються до контрольних органів не складала, не підписувала та не подавала, оскільки не мала наміру вчинювати зазначені дії.

Отримавши таким чином контроль над ТОВ «СТРУМ КОНТАКТ» ОСОБА_5 разом з ОСОБА_8 та іншими невстановленими слідством особами, використовували вказане фіктивне підприємство з метою прикриття незаконної діяльності та уникли контролю за своєю діяльністю зі сторони контролюючих органів, завдяки чому отримали можливість складати фіктивні господарські угоди та фіктивні первинні документи.

ОСОБА_8 , отримавши ключі доступу до системи дистанційного обслуговування розрахункових рахунків ТОВ «СТРУМ КОНТАКТ», упродовж 2016 року розпоряджалася банківськими рахунками підприємства, його майном та коштами, контролювала переведення безготівкових коштів на рахунки від підприємств реального сектору економіки, замовляла готівкові кошти в банківських установах, оброблювала замовлення на проведення безтоварних операцій, переведення безготівкових коштів в готівку від службових осіб, або представників підприємств реального сектору економіки.

Встановлено що протягом червня-жовтня 2016 року ТОВ «СТРУМ КОНТАКТ» надавало послуги підприємствам реального сектору економіки з незаконного переведення безготівкових коштів у готівку, штучного формування валових витрат та податкового кредиту з ПДВ на підставі проведення безтоварних операцій із використанням документів первинного бухгалтерського та податкового обліків, зокрема ТОВ «ЮНАЛЕКС» та іншим».

Вироком Солом`янський районного суд м. Києва від 02.05.2018 №1-кп/760/1303/18, який набрав законної сили 01.06.2018, визнано ОСОБА_11 винуватим за ст. 205-1 ч.1 КК України. Зазначено, що:

«Наприкінці січня 2017 року ОСОБА_11 зустрівся з невстановленою досудовим слідством особою поруч із автобусною зупинкою, яка розташована біля торгівельно-розважального центру «Космополіт» за адресою: вул.Гетьмана, 6 в м. Києві і на пропозицію останньої дав свою згоду на внесення в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, завідомо неправдивих відомостей, за грошову винагороду.

Для реалізації вказаних дій, ОСОБА_11 засвідчив власним підписом надані йому та підготовлені за невідомих обставин документи: договір купівлі-продажу 50% частки в статутному капіталі ТОВ «Нью-Буд Альянс», довіреність на вчинення в тому числі реєстраційних дій, що була виписана на ім`я ОСОБА_12 , що містили неправдиві відомості щодо придбання ОСОБА_11 товариства, відповідно до якого останній виступив учасником та директором.

За вказані дії ОСОБА_11 отримав від невстановленої слідством особи грошову винагороду в 100 доларів США.

Заздалегідь усвідомлюючи про відсутність навиків і досвіду для виконання обов`язків службової особи та учасника підприємства, а також не маючи навиків та наміру здійснювати таку діяльність, не формуючи статутний капітал, діючи з корисливих мотивів, що полягали в отриманні грошової винагороди, засвідчив власним підписом неправдиві відомості у реєстраційних документах ТОВ «Нью-Буд Альянс» та у відповідності до ст. 67 Конституції України, розділу третього Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», ст.ст.16, 47, 168 Податкового кодексу України, будучи уповноваженим виконувати організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції по керівництву вказаним підприємством, розпорядженню його майном та коштами, відповідальним за організацію та ведення бухгалтерського і податкового обліку, за повноту нарахування і своєчасність сплати до бюджету податків, зборів (обов`язкових платежів), не маючи наміру на здійснення реальної господарської діяльності, виступив учасником та директором ТОВ «Нью-Буд Альянс».

Підписавши документи ОСОБА_11 одночасно взяв на себе обов`язки передбачені ч.6 ст.128 Господарського кодексу України, в частині ведення фінансово-господарської діяльності, організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, усвідомлюючи покладену на нього відповідальність та передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, усвідомлював, що не прийматиме жодної участі в подальшому веденні фінансово-господарської діяльності товариства, однак діючи з корисливих мотивів.

На підставі підписаних ОСОБА_11 документів ТОВ «Нью-Буд Альянс» невстановленою слідством особою було зареєстровано в Києво-Святошинській районній державній адміністрації Київської області та проведено державну реєстрацію юридичної особи, номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців 0014130.

Обвинувачений ОСОБА_11 повністю та добровільно визнав себе винним у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ст.205-1 ч.1 КК України та щиро розкаявся.

Підтвердив, що дійсно в січні 2017 року зустрівся з наглядно знайомим, який запропонував йому за грошову винагороду підписати документи про те, що нібито він є засновником та директором ТОВ «Нью-Буд Альянс», на що він погодився. До діяльності товариства не мав відношення і розуміє, що своїми діями вчинив внесення неправдивих відомостей до документів, які необхідні для проведення державної реєстрації.»

Суд зазначає, що первинні документи надані на підтвердження вказаних господарських відносин між ТОВ «ЕДЕН БУД» та ТОВ «СТРУМ КОНТАКТ» підписані від імені ТОВ «СТРУМ КОНТАКТ» ОСОБА_3 .

Первинні документи надані на підтвердження вказаних господарських відносин між ТОВ «ЕДЕН БУД» та TOB «АРТ СВІТ СТАР» підписані від імені TOB «АРТ СВІТ СТАР» ОСОБА_4 .

Первинні документи надані на підтвердження вказаних господарських відносин між ТОВ «ЕДЕН БУД» та ТОВ «НЬЮ-БУД АЛЬЯНС» підписані від імені ТОВ «НЬЮ-БУД АЛЬЯНС» ОСОБА_11 .

З урахуванням наведеного у сукупності, суд погоджується із висновками відповідача щодо нереальності господарських відносин між ТОВ «ЕДЕН БУД» та ТОВ «СТРУМ КОНТАКТ», TOB «АРТ СВІТ СТАР», ТОВ «НЬЮ-БУД АЛЬЯНС».

Також суд враховує наступне.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.07.2020 у справі №640/20949/18, яке набрало законної сили 08.12.2020, підтверджено реальність господарських відносин між ТОВ «ЕДЕН БУД» та ТОВ «КОМПАНИОН» у січні 2017 року, спростовано висновок контролюючого органу про заниження ТОВ «ЕДЕН БУД» податку на додану вартість, яка підлягає сплаті до бюджету, в сумі 272756 грн за лютий 2017 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.12.2020 у справі №826/13951/18, яке набрало законної сили 09.07.2021, підтверджено реальність господарських відносин між ТОВ «ЕДЕН БУД» та ТОВ «ГРУПА «РЕАЛ» у листопаді 2016 року.

Побічно суд враховує й те, що кримінальне провадження у якому фігурувало ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АРТІК» як суб`єкт господарювання з ознаками фіктивності закрито 2018 року у зв`язку з відсутністю складу злочину.

Встановлено, що згідно податкових повідомлень-рішень від 01.04.2020 №0106 та №0106 нараховано грошові зобов`язання виключно за 2017 рік, тобто, висновки відповідача щодо господарських відносин ТОВ «ЕДЕН БУД» у 2016 році із ТОВ «ГРУПА «РЕАЛ», ТОВ «СТРУМ КОНТАКТ», TOB «АРТ СВІТ СТАР», ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ЕЛІЗІУМ» (обсяг постачання 1976583,76 грн, ПДВ 395316,74 грн) не слугували підставою для прийняття вказаних рішень.

Підставами нарахування грошових зобов`язань з податку на прибуток згідно податкового повідомлення-рішення від 01.04.2020 №0106 слугували висновки контролюючого органу про нереальність господарських операцій між ТОВ «ЕДЕН БУД» у 2017 році із ТОВ «КОМПАНИОН», ТОВ «НЬЮ-БУД АЛЬЯНС», ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «УСПІХ», ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ЕЛІЗІУМ» (обсяг постачання 283652,3 грн, ПДВ 56730,46 грн), ТОВ «ДОРСТЕН», ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АРТІК».

Підставами нарахування грошових зобов`язань з податку на додану вартість згідно податкового повідомлення-рішення від 01.04.2020 №0106 слугували висновки відповідача про нереальність господарських операцій між ТОВ «ЕДЕН БУД» у 2017 році із ТОВ «НЬЮ-БУД АЛЬЯНС», ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «УСПІХ», ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ЕЛІЗІУМ» (обсяг постачання 283652,3 грн, ПДВ 56730,46 грн), ТОВ «ДОРСТЕН», ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АРТІК».

З огляду на те, що у ході судового розгляду даної справи підтвердились виключно зазначені висновки відповідача про нереальність господарських операцій між ТОВ «ЕДЕН БУД» та ТОВ «НЬЮ-БУД АЛЬЯНС», суд вважає, обґрунтованим донарахування контролюючим органом для ТОВ «ЕДЕН БУД» податку на прибуток за 2017 рік у сумі 227218,02 грн (1262232,35 грн х 18%) та ПДВ у сумі 252446,47 грн.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення від 01.04.2020 №0106 є правомірним у частині нарахування податкового зобов`язання ТОВ «ЕДЕН БУД» з податку на прибуток у розмірі 227218,02 грн та штрафних санкцій у сумі 56804,51 грн, а податкове повідомлення-рішення від 01.04.2020 №0106 є правомірним у частині нарахування податкового зобов`язання ТОВ «ЕДЕН БУД» з податку на додану вартість у розмірі 252446,47 грн та штрафних санкцій у сумі 126223,24 грн.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Такий підхід узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23.07.2002 у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та «Вуліч проти Швеції» визначив, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

З урахуванням наведеного у сукупності, суд вважає, що контролюючим органом не наведено доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та у повній мірі спростовують факти господарської діяльності, засвідчені належними документами, а також не представлено доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі. Також, не подано відповідачем належних та достатніх доказів на підтвердження у повній мірі недобросовісності позивача як платника податку, не наведено доводів щодо здійснення позивачем усіх із досліджених під час перевірки господарських операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект тощо.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, надавши оцінку з урахуванням усіх доказів у справі в їх сукупності, враховуючи те, що відповідачем не доведено обґрунтованості висновків перевірки та правомірності податкового повідомлення-рішення від 01.04.2020 №0106 у частині нарахування податкового зобов`язання з податку на прибуток у розмірі 1145074,44 грн та штрафних санкцій у сумі 286268,61 грн та податкового повідомлення-рішення від 01.04.2020 №0106 у частині нарахування податкового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 1194098,53 грн та штрафних санкцій у сумі 597049,27 грн, суд вважає, що наявні підстави для задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправними та скасування оскаржуваних рішень відповідача у вказаній частині.

Частинами першою, сьомою статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Встановлено, що позивач звернувся до суду з позовними вимогами майнового характеру, ціна позову 3885186 грн. За подання позовної заяви позивач сплатив судовий збір у сумі 21020 грн.

Оскільки, за результатом судового розгляду даної справи суд дійшов висновку про задоволення позову в частині задоволення майнових вимог позивача у розмірі 3222493,77 грн, останньому підлягає поверненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень судовий збір в сумі 17433,99 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕДЕН БУД» задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 01.04.2020 №0106 у частині нарахування податкового зобов`язання з податку на прибуток у розмірі 1145074,44 грн та штрафних санкцій у сумі 286268,61 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 01.04.2020 №0106 у частині нарахування податкового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 1194098,53 грн та штрафних санкцій у сумі 597049,27 грн.

Відмовити у задоволенні позову в іншій частині.

Стягнути з Головного управління Державної податкової служби у місті Києві за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕДЕН БУД» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 17433,99 грн (сімнадцять тисяч чотириста тридцять три гривні дев`яносто дев`ять копійок).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕДЕН БУД» (місцезнаходження юридичної особи: 04210, місто Київ, вулиця Прирічна, будинок 13, офіс 7; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 38557120).

Відповідач - Головне управління Державної податкової служби у місті Києві (місцезнаходження юридичної особи: 04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: ВП 44116011).

Повний текст рішення складено у проголошено в судовому засіданні 07.10.2021.

Суддя О.М. Чудак