Справа № 240/6642/21
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2021-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/6642/21

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Нагірняк М.Ф.

Суддя-доповідач - Залімський І. Г.

04 жовтня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Сушка О.О. Мацького Є.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 14 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, у кому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 22.11.2019 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області з 21.10.2019 призначити ОСОБА_1 пенсію зі зниженням пенсійного віку відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування".

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 14.06.2021 позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 14.06.2021 скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивачу правомірно не зарахованого до страхового стажу періоди його роботи після 2004року на території Російської Федерації по причині відсутності підтвердження сплати страхових внесків до відповідних фондів країни-учасниці Співдружності Незалежних Держав. Одночасно періоди роботи Позивача з 27.04.1999 по 20.04.2018 не були зараховані до пільгового стажу за Списком-2, так як не підтверджені результатами атестації робочих місць.

Позивач не подав відзиву або письмових пояснень на апеляційну скаргу.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14.09.2021, з урахуванням п.7 ч.1 ст.306, ст.307, 311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по досягненню 55-річного віку, 21.10.2019 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до вимог ст.114 Закону №1058-IV.

За результатами розгляду вказаного звернення позивача відповідачем було прийнято оскаржуване рішення від 22.11.2019 про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до ст.114 Закону №1058-IV. Згідно вказаного рішення, загальний страховий стаж Позивача становить лише 21 рік 0 місяців 19 днів, в тому числі із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, становить 1 рік 4 місяці 19 днів, що недостатньо для призначення пенсії на пільгових умовах із заниженням пенсійного віку.

Відповідачем не зарахованого до страхового стажу періоди роботи Позивача:

- з 27.04.1999р. по 04.12.2003р., з 22.03.2004р. по 23.11.2004р., з 20.03.2005р. по 22.11.2005р., 20.03.2006р. по 25.11.2006р., з 19.03.2007р. по 17.11.2007р., з 14.03.2008р. по 20.11.2008р., з 02.04.2009р. по 16.11.2009р., з 01.04.2010р. по 16.11.2010року в ТОВ "Газимур (м.Чита Забайкалького краю Російської Федерації);

- з 18.05.2011р. по 27.11.2012р., з 30.04.2013р. по 25.12.2013р., з 08.04.2014р. по 23.11.2014р., з 25.03.2015р. по 13.11.2015р., з 11.04.2016р. по 14.11.2016р., з 11.04.2017р. по 07.11.2017р. та з 15.03.2018р. по 20.04.2018р. в ТОВ "УРЮМКАН" (м.Чита Забайкалького краю Російської Федерації) по причині відсутності атестації робочих місць на вказаних підприємствах.

Періоди роботи позивача після 2004 року на території Російської Федерації відповідачем не зарахованого до страхового стажу також по причині відсутності підтвердження сплати страхових внесків до відповідних фондів цієї країни-учасниці Співдружності Незалежних Держав.

Вказане рішення відповідача позивач вважає протиправним, а тому звернувся до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що обставини справи свідчать про наявність у позивача після досягнення 55 років страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на роботах за Списком №2, а тому позивач право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до вимог ст.114 Закону №1058-IV.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Іноземні громадяни та особи без громадянства, які проживають в Україні, мають право на пенсію на рівні з громадянами України на умовах, передбачених законодавством або міжнародними угодами.

За приписами статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж. Розмір страхового стажу (стажу роботи) є одним із основних чинників для визначення розміру пенсійних виплат.

Відповідно до ч.1 ст.114 Закону №1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті

Згідно п.2 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

За приписами норм ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та ст.114 Закону №1058-IV право на призначення відповідної пенсії реалізується за одночасної наявності слідуючих умов, а саме: віднесення роботи (посади) до Списку N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України на відповідні періоди; проведення атестації робочих місць за умовами праці; досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Як обґрунтовано зазначив суд першої інстанції, відповідно до записів трудової книжки Позивача мали місце, окрім іншого, спірні періоди його роботи, а саме: з 27.04.1999р. по 04.12.2003р., з 22.03.2004р. по 23.11.2004р., з 20.03.2005р. по 22.11.2005р., 20.03.2006р. по 25.11.2006р., з 19.03.2007р. по 17.11.2007р., з 14.03.2008р. по 20.11.2008р., з 02.04.2009р. по 16.11.2009р., з 01.04.2010р. по 16.11.2010року машиністом бульдозера ТОВ "Газимур (м.Чита Забайкалького краю Російської Федерації); з 18.05.2011р. по 27.11.2012р., з 30.04.2013р. по 25.12.2013р., з 08.04.2014р. по 23.11.2014р., з 25.03.2015р. по 13.11.2015р., з 11.04.2016р. по 14.11.2016р., з 11.04.2017р. по 07.11.2017р. та з 15.03.2018р. по 20.04.2018р. машиністом бульдозера в ТОВ "УРЮМКАН" (м.Чита Забайкалького краю Російської Федерації).

Сторони визнають, що робота машиністом бульдозера, на якій працював позивач, відносяться до Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України на ці періоди (відповідно постанови КМ України від 11 березня 1994 р. №162, від 16 січня 2003 р. №36 та від 24 червня 2016 року №461).

У відповідності до вимог ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", ст.114 Закону №1058-IV та постанови Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 р. №442 атестація робочих місць за умовами праці (надалі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між роботодавцем і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Матеріали пенсійної справи позивача містять відомості, які направлялися УПФР в м.Чита на адресу відповідача (в особі його територіального підрозділу в м.Новоград-Волинський), щодо проведених атестацій робочих місць за умовами праці в ТОВ "Газимур" (м.Чита Забайкалького краю Російської Федерації), а саме: накази про призначення таких атестацій за спірній періоди та протоколи самих атестацій. Така інформація УПФР в м.Чита надавалася саме на запит відповідача (в особі його територіального підрозділу в м.Новоград-Волинський).

До того ж, згідно копії акта документальної перевірки від 24.08.2018, проведеної УПФР в м.Чита, підтверджено достовірність відомостей щодо роботи позивача протягом спірних періодів в ТОВ "УРЮМКАН" (м.Чита Забайкалького краю Російської Федерації) машиністом бульдозера, проведення атестації цього робочого місця.

Таким чином, суд вважає безпідставними доводи відповідача щодо відсутності підтверджень результатів атестації таких робочих місць позивача за спірний період.

Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в сфері пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (Угода), пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць цієї Угоди і членів їх сімей здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої вони проживають.

За змістом вимог ст.6 цієї Угоди призначення пенсії здійснюється за місцем проживання особи.

Згідно ч.1 ст.24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Таким чином, однією із умов призначення пенсії є підтвердження сплати страхових внесків, в даному випадку сплати страхових внесків до відповідних фондів Російської Федерації, як держави-учасниці Співдружності Незалежних держав.

Довідки про заробітну плату позивача в ТОВ "Газимур" та ТОВ "УРЮМКАН" (м.Чита Забайкалького краю Російської Федерації) за спірний період містять інформацію про сплати страхових внесків до відповідних фондів цієї держави-учасниці Співдружності Незалежних Держав, що також підтверджується копією акта документальної перевірки від 24.08.2018, проведеної УПФР в м.Чита.

З урахуванням наведеного у сукупності, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для зарахування спірних періодів роботи позивача до його страхового стажу та призначення позивачу пенсії на пільгових умовах відповідно до ст.114 Закону №1058-IV.

Отже, оскаржувана відмова відповідача є протиправною, а для належного захисту прав позивача, порушених у межах спірних правовідносин, необхідно зобов`язати відповідача з 21.10.2019 призначити пенсію позивачу зі зниженням пенсійного віку відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування".

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 14 червня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Сушко О.О. Мацький Є.М.