Справа № 380/2133/21
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2021-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2021 рокуЛьвівСправа № 380/2133/21 пров. № А/857/11957/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2021 року (суддя Потабенко В.А., час ухвалення - не зазначено, місце ухвалення - м.Львів, дата складання повного тексту 27.04.2021),

в адміністративній справі №380/2133/21 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

У лютому 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ), в якому просив: 1) визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо нарахування ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення в лютому 2016 році у розмірі 7625,70 грн., та у серпні 2017 році у розмірі 9144,35 грн., передбаченої п.1 ст.10-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей без врахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889; 2) зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 недоплачену допомогу на оздоровлення у лютому 2016 року та у серпні 2017 року з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889; 3) визнати протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо невиплати індексації грошового забезпечення за період із липня 2015 року по 01.12.2015 року; 4) зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період із липня 2015 року по 01.12.2015 року; 5) визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) в частині нарахування ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період із грудня 2015 року до березня 2018 із застосування базового місця для нарахування індексації вересня 2013 року та лютого 2016 року; 6) зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період із грудня 2015 року по березень 2018 із застосування базового місця (як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення) січень 2008 року; 7) визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) в частині нарахування ОСОБА_1 із березня 2018 року до 01.08.2018 індексації грошового забезпечення без врахування розміру індексації, яка склалася на березень 2018 року та без врахування підвищення доходу і різниці між сумою індексації та розміром підвищення доходу; 8) зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період із березня 2018 року по 01.08.2018 включно з врахуванням розміру індексації, яка склалася на березень 2018 року та із врахуванням підвищення доходу і різниці між сумою індексації та розміром підвищення доходу; 9) зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частині доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення за весь час затримки такої виплати по день її фактичної виплати.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 08.04.2021 року замінено відповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) на правонаступника ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_2 ).

Відповідач позовних вимог не визнав, вважаючи, що такі не підлягають до задоволення, в суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву, просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22.04.2021 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) щодо нарахування ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення в лютому 2016 року у розмірі 7625,70 грн., та у серпні 2017 року у розмірі 9144,35 грн., передбаченої п.1 ст.10-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей без врахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 недоплачену допомогу на оздоровлення у лютому 2016 року та у серпні 2017 року з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889. Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) щодо виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період із липня 2015 року по 01.12.2015. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період із липня 2015 року по 01.12.2015. Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) в частині нарахування ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період із грудня 2015 року до березня 2018 року із застосуванням базового місця для нарахування індексації вересня 2013 року та лютого 2016 року. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період із грудня 2015 року по березень 2018 року із застосуванням базового місця (місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення) - січня 2008 року. Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) в частині нарахування ОСОБА_1 із березня 2018 року по 01.08.2018 індексації грошового забезпечення без врахування розміру індексації, яка склалася на березень 2018 року, та без врахування підвищення доходу і різниці між сумою індексації та розміром підвищення доходу. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період із березня 2018 року по 01.08.2018 включно з врахуванням розміру індексації, яка склалася на березень 2018 року, та із врахуванням підвищення доходу і різниці між сумою індексації та розміром підвищення доходу. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

З цим рішенням суду першої інстанції від 22.04.2021 року не погодився відповідач ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_2 ) та оскаржив його в апеляційному порядку. Апелянт вважає, що судом першої інстанції неповно і не всебічно досліджено обставини справи з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що на час виключення позивача із списку особового складу загону на всіх видів грошового забезпечення спору між позивачем та Мостиським прикордонним загоном щодо зазначених в позовній заяві вимог не було. Після звільнення з позивачем були проведені відповідні розрахунки і лише в лютому 2021 року позивач звернувся до суду із даним позовом, тобто із значним пропуском установленого процесуальним законом місячного строку. Що стосується позовних вимог про нарахування і виплату допомоги на оздоровлення, то зазначає апелянт, що додаткова грошова винагорода не входить до структури і складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якої нараховується грошова допомога на оздоровлення, а тому відсутні підстави для задоволення позову у цій частині. В частині позовних вимог щодо індексації грошового забезпечення, то зазначає апелянт, що в період з липня 2015 року по грудень 2015 року позивач проходив службу в іншому органі охорони державного кордону і обов`язку щодо нарахування індексації за зазначений період у відповідача не виникало.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 22.04.2021 року та прийняти нове, яким у задоволенні позовну відмовити повністю.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначає про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та законність оскарженого рішення суду, яке підлягає залишенню в силі.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з врахуванням наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Наказом начальника НОМЕР_3 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України №203-ос По особовому складу від 01.08.2018 ОСОБА_1 виключений зі списків особового складу загону та всіх видів грошового забезпечення з 01 серпнч 2018 року (а.с. 15).

З матеріалів справи вбачається, що представник позивача звертався до Мостиського прикордонного загону із адвокатськими запитами про надання відомостей про грошове забезпечення ОСОБА_1 , нараховану та виплачену індексацію грошового забезпечення.

Згідно наданих відповідей від 11.10.2019 та від 20.07.2020 та доданих до них документів, позивачем та його представником було встановлено, що позивачу не у повному обсязі виплачено грошове забезпечення та компенсаційні виплати, право на які позивач набув у зв`язку з виконанням обов`язків військової служби.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Колегія суддів апеляційного суду враховує, що рішенням суду першої інстанції від 22.04.2021 року позовні вимоги задоволено частково.

Це рішення суду оскаржене в апеляційному порядку відповідачем в частині задоволених позовних вимог, а в частині відмови у задоволенні решта позовних вимог рішення суду не оскаржене позивачем в апеляційному порядку.

Відповідно до ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає висновки суду першої інстанції в оскарженій частині рішення вірними, з врахуванням наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Держава забезпечує соціальний захист громадян, які знаходяться на службі в Збройних Силах України і інших військових формуваннях, а також членів їх сімей (ч.5 ст.17 Конституції України).

Відповідно до абз.1 ч.1 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі Закон №2011-XII), держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Абзацом другим ч.4 ст.9 Закону №2011-XII встановлено, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Згідно з частин 2, 3 ст.9 Закону №2011-XII, до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Вирішуючи питання щодо позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача в частині нарахування ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення в лютому 2016 році у розмірі 7625,70 грн., та у серпні 2017 році у розмірі 9144,35 грн., передбаченої п.1 ст.10-1 Закону №2011-XII без врахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889, та зобов`язання нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 недоплачену суму допомоги, суд першої інстанції правильно керувався наступним.

Підпунктом 2 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2009 №889 Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій (в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин) (далі Постанова №889), встановлено щомісячну додаткову грошову винагороду військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займають посади у Військово-Морських Силах Збройних Сил та Морській охороні Державної прикордонної служби, посади наземних авіаційних спеціалістів, що забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів, у військових частинах і підрозділах Повітряних Сил та Сухопутних військ Збройних Сил, посади у військових частинах і підрозділах високомобільних десантних військ та спеціального призначення Збройних Сил, і військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) льотного складу Збройних Сил, Національної гвардії та Державної прикордонної служби - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

Частиною 1 ст.10-1 Закону №2011-XII передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.

За змістом наведених вище положень статті 9 Закону №2011-XII до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: посадовий оклад; оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До грошового забезпечення військовослужбовців як обрахункової величини не включаються такі одноразові додаткові види грошового забезпечення як щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

Вказане узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у справі № 522/2738/17, викладеними у постанові від 06.02.2019 та підтверджується висновками Верховного Суду у справі 295/11615/17 від 30.09.2020.

Встановлено, що наказом голови Державної прикордонної служби України від 25.07.2018 року №687-ос полковника ОСОБА_1 звільнено з військової служби в запас за підпунктом а (у зв`язку із закінченням строку контракту) п.2 ч.5 ст.26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, а наказом начальника 93 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України №203-ос По особовому складу від 01.08.2018, ОСОБА_1 з 01 серпня 2018 року виключений зі списків особового складу загону, знятий зі всіх видів забезпечення.

Як видно з наявних у матеріалах справи копій особистих карток грошового забезпечення ОСОБА_1 за 2016, 2017 роки, додаткова грошова винагорода виплачувалася позивачу щомісяця (крім січня 2016 року), з дня застосування у Держприкордонслужбі нової Інструкції (січень 2016 року) по березень 2018 року, що свідчить про її систематичний, а не одноразовий характер.

З особистих карток грошового забезпечення за 2016 та 2017 роки та пояснень представників сторін судом встановлено, що до складу грошового забезпечення, з якого позивачу було здійснено обчислення допомоги на оздоровлення, виплаченої у 2016 та 2017, не включено щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №889.

Таким чином, з урахуванням приписів ст.9 Закону №2011-XII, додаткова грошова винагорода повинна була включатися до розрахунку допомоги на оздоровлення, виплаченої у лютому 2016 році в розмірі 7625,70 грн., та у серпні 2017 році у розмірі 9144,35 грн., передбаченої п.1 ст.10-1 Закону №2011-XII.

Матеріалами справи підтверджено, що вказані суми додаткової грошової винагороди не були включені відповідачем до складу грошового забезпечення позивача, з якого обчислено допомогу на оздоровлення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, який збігається з правовою позицією, наведеною у постановах Верховного Суду від 31.07.2019 у справі №826/3398/17, від 05.12.2019 у справі №295/5200/18, від 28.02.2020 у справі №817/1427/17, 30.09.2020 у справі №295/11615/17, зокрема, в тому, що при визначенні розміру грошового забезпечення застосуванню підлягає саме Закон України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, а не підзаконні акти, які звужують поняття грошового забезпечення та суперечать вимогам вказаного Закону.

Отже, у даному випадку, щомісячна додаткова грошова винагорода не може вважатись одноразовою та має бути включена до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється допомоги на оздоровлення, тому доводи апеляційної скарги у цій частині є безпідставними.

З урахуванням встановленого та наведених правових норм колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач протиправно не включив позивачу до розрахунку допомоги на оздоровлення у 2016, 2017 роках, передбаченої п.1 ст.10-1 Закону №2011-XII щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №889, а отже, у вказаній частині позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення.

Вирішуючи питання щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідач щодо невиплати індексації грошового забезпечення за період із липня 2015 року по 01.12.2015 року та зобов`язання нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період із липня 2015 року по 01.12.2015 року, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з наступного.

За визначенням статті 1 Закону України Про індексацію грошових доходів населення від 03.07.1991 №1282-XII (далі Закон №1282-XII), індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до ст.2 Закону №1282-XII, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Частиною 1 ст.4 Закону №1282-XII, визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Згідно з ч.1 ст.5 Закону №1282-XII, підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів. Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України (частини другої статті 5 Закону України Про індексацію грошових доходів населення).

Відповідно до ч.6 ст.5 Закону №1282-XII, проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників, визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 (далі - Порядок №1078).

Відповідно до п.1-1 Порядку №1078, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06.02.2003 №491-IV Про внесення змін до Закону України Про індексацію грошових доходів населення.

Згідно з п.2 Порядку №1078, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Відповідно до п.4 Порядку №1078, індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Згідно з п.6 Порядку №1078, виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

З аналізу наведеного слід дійти висновку, що індексація грошового забезпечення як складова грошового забезпечення військовослужбовців є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Судом встановлено, що відповідач не здійснював нарахування та виплати індексації грошового забезпечення позивача за період з липня 2015 по 01.12.2015.

Надаючи оцінку доводам відповідача (апелянта) про те, що в ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) в зазначений період не було коштів для виплати індексації грошового забезпечення, суд зазначає наступне.

Положеннями Закону №1282-ХІІ та Порядку №1078 визначено джерело коштів на проведення індексації. Разом з тим, виплата індексації не ставиться, вищевказаними нормативно-правовими актами, у залежність від надходження коштів до власника підприємства, установи, організації.

Реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 12.12.2018 у справі №825/874/17.

Крім того, відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1952 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У справі Кечко проти України Європейський суд з прав людини встановив, що мало місце порушення статті 1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи припинити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне законодавство передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення від 08.11.2005, заява №63134/00).

Враховуючи наведене, суд констатує, що обмежене фінансування жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у позивача права на нарахування індексації грошового забезпечення, а тому доводи відповідача у цій частині є необґрунтованими.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги ОСОБА_1 у цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Відповідач в апеляційній скарзі посилається на те, що відповідно до витягу із послужного списку та карток грошового забезпечення ОСОБА_1 , останній проходив службу у Мостиському прикордонному загоні в період із січня 2016 року по 01 серпня 2018 року. Тобто в період з липня 2015 року по грудень 2015 року позивач проходив службу в іншому органі охорони державного кордону і обов`язку щодо нарахування індексації за зазначений період у відповідача не було.

Однак, вказані доводи відповідача не заслуговують на увагу з огляду на те, що 13.08.2020 Мостиський прикордонний загін листом №11/7236 повідомив, що відповідно до розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби України від 03.03.2020 №77116-1743 проведено нарахування ОСОБА_2 індексації грошового забезпечення за період з липня 2015 року по серпень 2018 року. До цього листа надав розрахунок та повідомив, що виплату буде проведено при надходженні коштів (а.с. 25).

Отже, Мостиський прикордонний загін визнав за позивачем право на індексацію грошового забезпечення за період з липня 2015 року по серпень 2018 року.

Зважаючи на те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_2 ) є правонаступником ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ), який взяв на себе зобов`язання щодо нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з липня 2015 року по серпень 2018 року, твердження відповідача щодо відсутності обов`язку щодо виплати індексації позивачу за період з липня 2015 року по грудень 2015 року є необґрунтованими та безпідставними.

Вирішуючи питання щодо позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача в частині нарахування ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період із грудня 2015 року до березня 2018 із застосування базового місця для нарахування індексації вересня 2013 року та лютого 2016 року та в частині нарахування ОСОБА_1 із березня 2018 року до 01.08.2018 індексації грошового забезпечення без врахування розміру індексації, яка склалася на березень 2018 року та без врахування підвищення доходу і різниці між сумою індексації та розміром підвищення доходу, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з такого.

Відповідно до п.1-1 Порядку №1078 (в редакції на час виникнення зазначених спірних відносин), підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 р. №491-IV Про внесення змін до Закону України Про індексацію грошових доходів населення. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації зазначений в абзаці другому цього пункту.

Пунктом 5 Порядку №1078 визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру. До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.

Аналізуючи пункти 2, 5 Порядку №1078, суд зазначає, що для визначення базового місяця для проведення індексації доходів необхідно обрати місяць, в якому заробітна плата працівника зросла за рахунок її постійних складових, що відповідає правовій позиції Верховного Суду, наведеній у постанові від 13.01.2020 у справі № 803/203/17 і від 22.07.2020 у справі № 400/3017/19.

Як видно із позовної заяви, позивач вважає, що базовим місяцем для нарахування йому індексації грошового забезпечення із грудня 2015 року повинен бути січень 2008 року та із березня 2018 року - березень 2018 року з урахуванням фіксованої суми індексації.

Схема посадових окладів осіб офіцерського складу Збройних Сил України затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", яка набрала чинності з 01.01.2008.

Таким чином, січень 2008 року є місяцем підвищення тарифних ставок (посадових окладів).

30 серпня 2017 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб (далі Постанова №704).

Пунктом четвертим цієї Постанови №704 установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Отже, Постановою №704 визначено інший порядок встановлення та розміру посадового окладу військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу, а також змінено (підвищено) розміри посадових окладів, окладів за військовим (спеціальним) званням відповідних категорій військовослужбовців, яка набрала чинності з 01 березня 2018 року.

Враховуючи, що підвищення посадового окладу позивача з березня 2018 року відбулося у зв`язку із прийняттям Кабінетом Міністрів України Пстанови №704, якою змінено (підвищено) розміри окладів, окладів за військовим (спеціальним) званням відповідних категорій військовослужбовців, тому саме березень 2018 року в контексті застосування у спірних правовідносинах норми абзацу першого пункту 5 Порядку №1078 є місяцем підвищення доходів позивача (базовим місяцем), і значення індексу споживчих цін у цьому місяці приймається за 1 або 100 відсотків.

Відповідно до офіційних даних, що містяться на сайті Державної служби статистики України, з квітня 2018 року по листопад 2018 року індекс споживчих цін не перевищував 103%.

Отже, у межах спірних відносин саме січень 2008 року та березень 2018 року є базовими місяцями для нарахування індексації грошового забезпечення позивача.

Разом з тим, відповідно до інформації, наведеної у картці грошового забезпечення позивача за 2018 рік, загальний розмір грошового забезпечення, передбаченого для його посади після підвищення посадового окладу зріс на 61,51 грн..

Враховуючи вказане, сума індексації у березні 2018 року навіть при неправильних розрахунках відповідача перевищує суму зростання грошового доходу у вигляді оплати праці (грошового забезпечення). Відповідно із березня 2018 року у будь-якому випадку мала б виплачуватися місячна фіксована сума індексації грошового забезпечення.

Суд зауважує, що питання виплати суми індексації у місяці підвищення грошових доходів, а також виплати визначеної суми індексації до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) врегульовано абзацами третім, четвертим, шостим пункту 5 Порядку №1078, згідно з якими для вирішення питання про наявність підстав для виплати індексації у місяці підвищення доходу (базовому місяці) необхідно враховувати дві складові: розмір підвищення грошового доходу особи та суму індексації, що склалася у місяці підвищення цього грошового доходу і встановлювати, чи перевищує розмір підвищення грошового доходу особи суму індексації, що склалася у місяці його підвищення.

Якщо ж розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу, то індексація не нараховується; якщо ж розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, то сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. При цьому, до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 Порядку №1078.

Суд апеляційної інстанції погоджується з позицією суду першої інстанції, що підвищення грошового забезпечення у березні 2018 року на суму, яка не перевищує грошове забезпечення разом з індексацією, відповідач протиправно не врахував вимоги Порядку №1078.

Необхідно вказати на те, що за приписами Закону України Про індексацію грошових доходів населення та Порядку №1078 обов`язок визначення розміру підвищення грошового доходу працівника та суми індексації, що склалася у місяці підвищення цього грошового доходу, а також встановлення факту перевищення розміру підвищення грошового доходу працівника над сумою індексації, що склалася у місяці його підвищення з метою вирішення питання про наявність підстав для виплати індексації у місяці підвищення доходу (базовому місяці) покладається безпосередньо на роботодавця.

Підсумовуючи наведене, суд вважає позовні вимоги в цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Апелянт зазначає, що позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду, однак такі доводи відповідача відхиляються з урахуванням того, що в аспекті спірних правовідносин поняття «грошове забезпечення» і «заробітна плата», які використано у законодавстві, є рівнозначними, а тому спір щодо виплати грошового забезпечення військовослужбовця охоплюється застосованим в частині другій статті 233 КЗпП України визначенням «законодавство про оплату праці» та, відповідно, звернення до суду з вимогами, які стосуються виплати грошового забезпечення, у тому числі індексації грошового забезпечення, не обмежується будь-яким строком.

Аналогічного змісту позиція Верховного Суду висловлена у постанові від 25 квітня 2019 року у справі №804/496/18, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі №360/3359/19.

Загалом доводи апеляційної скарги висновків висновку суду не спростовують, а зводяться до непогодження із ним.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому немає підстав для його скасування.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи, та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду 22 квітня 2021 року в адміністративній справі №380/2133/21 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль