Справа № 941/733/21
Суддя: Колесник С. І.
Дата ухвалення: 2021-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2021 рокусмт ПетровеСправа № 941/733/21
Провадження № 2-а/941/9/21

Петрівський районний суд Кіровоградської області

в складі: головуючого судді - Колесник С. І.

при секретарі - Молдавській А.М.

представника позивача - Мунтян В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Олександрійського районного відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи це тим, що 27.05.2021 року відносно нього поліцейським з РПП СПД (смт Петрове) Олександрійського районного відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області старшим сержантом поліції Яковенчуком Олександром Васильовичем була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення, серія БАА № 891225, про визнання його винним у скоєнні правопорушень, передбачених ч.5 ст.121, ч.6 ст.121, ч.1 ст.126, ч.2 ст.126 КУпАП і накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу на суму 3400 грн. Зазначена постанова мотивована тим, що позивач 27.05.2021 року о 09 годині 30 хвилин в смт Петрове, по вул. Мостова, 22, керував мопедом «HONDA DIO» без мотошолому, ТЗ не був зареєстрований у встановленому законом порядку, без полісу страхування наземних ТЗ, без посвідчення водія, а саме, не мав права керувати таким ТЗ, чим порушив ПДР України.

Позивач зазначив, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм процесуального і матеріального права та підлягає скасуванню оскільки вказаних у постанові правопорушень він не скоював, окрім того за кожне правопорушення має виноситись окрема постанова. Під час винесення постанови позивач заявив клопотання про розгляд справи з участю захисника, однак його клопотання не було розглянуте, чим було порушено його право на захист. Поліцейський незаконно розглянув справу на місці зупинки автомобіля, хоча закон дозволяє розглядати справи виключно за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справи

На підставі викладеного позивач вважає, що адміністративне стягнення є незаконним та необґрунтованим та прийнятим з численними порушеннями процесуальних норм, а тому він змушений звернутись до суду з адміністративним позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача - Олександрійського районного відділу поліції ГУНП в Кіровоградській областів судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду адміністративної справи, про причини неявки суд не повідомив, однак надав до суду відзив на адміністративний позов.

У відзиві на адміністративний позов представник відповідача зазначив, що позивачем не було наведено та надано до суду доказів його невинуватості. При розгляді справи та винесені оскаржуваної постанови позивачу було роз`яснено його права, були дотримані всі процесуальні моменти, передбачені КУпАП, Законом України «Про Національну поліцію» та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року № 1395. На підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови до відзиву додано DVD-диск з відеодоказами.

У відповіді на відзив на адміністративний позов позивачем додатково вказано про недотримання положень ст. 36 КУпАП, при розгляді справи та винесені оскаржуваної постанови, щодо необхідності накладення адміністративного стягнення за кожне правопорушення окремо.

Справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до п.1 ч.3 ст.205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки

Дослідивши матеріали адміністративного позову та докази, наявні у матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Зі змісту копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 27.05.2021 року серії БАА № 891225, вбачається, що ОСОБА_1 27.05.2021 року о 09 годині 30 хвилин в смт Петрове, по вул. Мостова, 22, керував мопедом «HONDA DIO» без мотошолому, ТЗ не був зареєстрований у встановленому законом порядку, без полісу страхування наземних ТЗ, без посвідчення водія, а саме, не мав права керувати таким ТЗ, чим порушив п.п. а) 2.1, ґ) 2.1, г) 2.3, 30.1 ПДР України, та чим було скоєно адміністративні правопорушення передбачені ч.5 ст.121, ч.6 ст.121, ч.1 ст.126, ч.2 ст.126 КУпАП. На підставі чого, в порядку ч.2 ст. 36 КУпАП, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 3400 грн. (а.с.6).

Положеннями ч.5 та ч.6 ст.121 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами та за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим.

Частиною 1 та 2 ст.126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством та за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідно до п.п. а) та ґ) п. 2.1 ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та чинний страховий поліс (страховий сертифікат "Зелена картка") про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Згідно пункту п.п. г) 2.3 ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний під час руху на мотоциклі і мопеді бути в застебнутому мотошоломі і не перевозити пасажирів без застебнутих мотошоломів.

Відповідно до пункту 30.1 ПДР України, власники механічних транспортних засобів і причепів до них повинні зареєструвати (перереєструвати) їх в уповноваженому органі МВС або провести відомчу реєстрацію в разі, якщо законом установлена обов`язковість проведення такої реєстрації, незалежно від їхнього технічного стану протягом 10 діб з моменту придбання (отримання), митного оформлення або переобладнання чи ремонту, якщо необхідно внести зміни до реєстраційних документів.

Відповідно до положень ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема: про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга і четверта статті 126). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до п.4 розділу I Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 року №1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбаченого ст. 126 КУпАП, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Згідно з п. 2 розділу III зазначеної інструкції постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

В той же час, статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У наведених положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Стаття 283 КУпАП зобов`язує співробітника поліції спочатку розглянути адміністративну справу (вивчити докази, свідчення свідків, розглянути пояснення обвинуваченого, документи, позицію адвоката) і тільки після цього винести постанову.

Пунктом 24 постанови № 14 Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Тобто постанови про адміністративні правопорушення не повинні бути не повні та не об`єктивні.

Відповідно до п.3 ст.V Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (далі-Інструкція), затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 року (зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року за № 1408/27853), при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо (стаття 36 КУпАП). У цьому випадку поліцейський накладає стягнення тільки за ті адміністративні правопорушення, які він має право розглядати. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим самим поліцейським, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Статтею 36 КУпАП передбачено, що при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Таким чином, обов`язок поліцейського накласти стягнення за одне правопорушення з числа вчинених, виникає лише в тому випадку, якщо справи про кілька правопорушень розглядаються одним і тим самим поліцейським. При цьому, якщо справи розглядаються різними поліцейськими, то стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.

Як вбачається з матеріалів справи, вказана справа про кілька адміністративних проступків розглядалась однією посадовою особою - поліцейським з РПП СПД (смт Петрове) Олександрійського районного відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області старшим сержантом поліції Яковенчуком Олександром Васильовичем, а отже в таких випадках накладається одне основне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з вчинених.

Однак, зі змісту норм статей 251, 252, 280 КУпАП, суд приходить висновку, що правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді виконання правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною 1 та 2 статті 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Аналізуючи поданий представником відповідача відзив на адміністративний позовразом з DVD-диском, на якому міститься відеозапис з бодікамери, необхідно зазначити, що такий не містить доказів його направлення позивачеві згідно ст. 162 КАС України. Крім того обов`язок направлення відзиву іншим учасникам справи роз`яснений відповідачу в ухвалі про відкриття провадження від 14.06.2021 року (а.с.8).

Крім цього, виходячи з правової норми, яка міститься в статті 283 КАС України, наданий до відзиву відповідачем на підтвердження факту порушення позивачем ПДР України відеозапис не може вважатися належними доказом у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова від 27.05.2021 року серії БАА № 891225 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить посилань на те, що до постанови додається відеозапис події - пункт 7 оскаржуваної постанови «До постанови додаються» не містить про це жодних відомостей.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 15.11.2018 року у справі № 524/5536/17.

Крім того, необхідно звернути увагу на те, що відповідно до ч.9 ст.79 КАС України, копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи.

Отже, можливість взяття судом до уваги поданих сторонами доказів безпосередньо залежить від виконання ними обов`язку з їх надсилання (надання) іншим учасникам справи, крім випадків, передбачених ч.9 ст.79 КАС України.

Як вбачається з матеріалів справи, доданий відповідачем до відзиву відеозапис позивачу не надісланий.

Отже, відеозапис не може бути врахований в якості доказу, адже поданий з порушенням вимог ч. 9 ст. 79 КАС України без направлення його копії іншим учасникам справи.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

Так, згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відтак, у даному спорі саме відповідачі мають довести правомірність та законність прийнятого рішення.

Водночас, стаття 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на викладене, оскільки відповідачами, як суб`єктами владних повноважень, не доведено належними і допустимими доказами правомірності прийнятої ним оскаржуваної постанови, суд вважає, що остання підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю на підставі п.3 ч.3 ст.286 КАС України.

Керуючись ст. ст. 77, 205, 242-246, 250, 286 КАС України, ст. ст. 126, 251, 283, 288, 293 КУпАП, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову серії БАА № 891225 від 27 травня 2021 року по справі про адміністративне правопорушення, складену поліцейським РПП СПД (смт Петрове) Олександрійського районного відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області старшим сержантом поліції Яковенчуком Олександром Васильовичем, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 3400 гривень.

Провадження у справі закрити.

Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного судушляхом подачі апеляційної скарги через Петріський районний суд Кіровоградської області протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 24 вересня 2021 року.

Суддя С. І. Колесник