Справа № 600/182/21-а
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2021-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/182/21-а

Головуючий у 1-й інстанції: Брезіна Т.М.

Суддя-доповідач: Полотнянко Ю.П.

28 вересня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Драчук Т. О. Ватаманюка Р.В.

за участю:

секретаря судового засідання: Григорук В.С.,

представника позивача: Косовського М.В.,

представника відповідача: Корчак А.В.,

представника відповідача: Ошипко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 18 травня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Південно-Західного міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування наказу,

В С Т А Н О В И В :

в січні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ), третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_2 , в якому просила визнати протиправним та скасувати наказ Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 08.01.2021 р. № 06/04 про накладення дисциплінарного стягнення на начальника Чернівецького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ОСОБА_1 .

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 18.05.2021 у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим судовим рішенням позивач подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги та просив задовольнити їх в повному обсязі.

Представники відповідача заперечили проти задоволення вимог апеляційної скарги та просили залишити оскаржуване рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 18.05.2021 без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, 30.10.2020 Міністерство юстиції України направило до відповідача депутатське звернення народного депутата України Лубінця Д.В. від 26.10.2020 та скаргу ОСОБА_2 від 16.10.2020 на дії працівників Чернівецького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану. (том 1 а.с. 111-113).

06.11.2020 Південно-Західним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м.Івано - Франківськ) складено подання про відкриття дисциплінарного провадження відносно позивача. (том 1 а.с. 105-106).

06.11.2020 відповідачем прийнято наказ №75/04 про відкриття дисциплінарного провадження щодо позивача. (том 1 а.с. 114).

Під час дисциплінарного провадження позивач надала письмові пояснення, де вказала, що по суті конфліктної ситуації з ОСОБА_2 не може нічого повідомити, оскільки з вказаною громадянкою не спілкувалась. Щодо запису ОСОБА_2 на 13.10.2020 р. нічого пояснити не може, оскільки знаходилась 22.09.2020 р. у щорічній відпустці. 13.10.2020 р. спілкувалась з працівниками поліції, коли була заблокована з іншими працівниками у приміщенні відділу ДРАЦС громадянками ОСОБА_2 та її матір`ю ОСОБА_3 . Також позивач повідомила, що 13.10.2020 р. протягом дня здійснювала прийом та видачу документів. (том 1 а.с. 115-116).

Наказом Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано - Франківськ) від 18.12.2020 №98/04 продовжено строк здійснення дисциплінарного провадження до 05.01.2021. (том 1 а.с. 196).

29.12.2020 дисциплінарною комісією з розгляду дисциплінарних справ Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ) складено подання з рекомендаціями застосувати до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді догани. (том 1 а.с. 197-202).

08.01.2021 Південно-Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ) прийняло наказ №06/04 про притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника Чернівецького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_1 , застосувавши дисциплінарне стягнення догану. (том 1 а.с. 7-15).

Вважаючи прийнятий відповідачем наказ протиправним позивач звернулася до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем доведено правомірність оскаржуваного наказу про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани на начальника Чернівецького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано - Франківськ) ОСОБА_1 .

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Засади дисциплінарної відповідальності регулюються главою 2 Закону України «Про державну службу» № 889-VIII.

Згідно з ст. 64 Закону України Про державну службу від 10.12.2015 року N 889-VIII (далі Закон N 889-VIII) за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом. Для державних службовців можуть встановлюватися особливості притягнення до дисциплінарної відповідальності у випадках, визначених законом.

Відповідно до ч.1 ст. 65 Закону N 889-VIII підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Згідно з ч.2 ст. 65 Закону N 889-VIII дисциплінарними проступками є, зокрема, порушення правил етичної поведінки державних службовців; дії, що шкодять авторитету державної служби; невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 74 Закону N 889-VIII дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця. Під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби.

Дисциплінарне стягнення може бути накладено тільки у разі встановлення факту вчинення дисциплінарного проступку та вини державного службовця. Вчинення державним службовцем діянь у стані крайньої потреби або необхідної оборони виключають можливість застосування дисциплінарного стягнення.

Загальні правила етичної поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування затверджено наказом Національного агентства України з питань державної служби 05.08.2016 р. №158 (далі Правила №158).

Відповідно до п. 4 розділу І Правил №158 поведінка державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування має забезпечувати довіру суспільства до державної служби та служби в органах місцевого самоврядування.

Згідно з п. 5 розділу ІІ Правил №158 державні службовці та посадові особи місцевого самоврядування під час виконання своїх посадових обов`язків зобов`язані неухильно дотримуватись загальновизнаних етичних норм поведінки, бути доброзичливими та ввічливими, дотримуватись високої культури спілкування (не допускати використання нецензурної лексики, підвищеної інтонації), з повагою ставитись до прав, свобод та законних інтересів людини і громадянина, об`єднань громадян, інших юридичних осіб, не проявляти свавілля або байдужість до їхніх правомірних дій та вимог. Державні службовці та посадові особи місцевого самоврядування повинні запобігати виникненню конфліктів у стосунках з громадянами, керівниками, колегами та підлеглими.

Суд зауважує, що дисциплінарне стягнення - це передбачена законом міра примусу, що застосовується роботодавцем до працівника, який порушив трудову дисципліну, тобто вчинив дисциплінарний проступок.

При цьому, для застосування дисциплінарного стягнення уповноваженому органу необхідно встановити наявність всіх елементів складу дисциплінарного проступку - об`єкту, об`єктивної сторони, суб`єкта, суб`єктивної сторони, а також врахувати інші обставини, що мають значення: ступінь тяжкості, наявність шкоди, особу працівника.

Об`єктивна сторона дисциплінарного проступку складається з протиправної поведінки суб`єкта (працівника), шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ними й поведінкою особи, що притягається до відповідальності. Протиправність поведінки полягає в порушенні трудових обов`язків, закріплених нормами загального та спеціального законодавства про працю:КЗпП України, Законом №889, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, а також у порушенні або невиконанні наказів і розпоряджень власника, уповноваженої ним адміністрації.

Із матеріалів дисциплінарної справи судом встановлено, що підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності стали події, що відбулись 13.10.2020 у Чернівецькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану, а саме конфліктна ситуація, яка склалась між гр. ОСОБА_2 та працівниками відділу з приводу відмови у реєстрації народження її дитини. Зокрема, встановлено, що гр. ОСОБА_2 було попередньо записано для реєстрації її дитини, яка призначена на 13.10.2020 о 14:00 год, однак вказана громадянка запізнилась на реєстрацію.

Водночас працівниками відділу відмовлено надати вказаній громадянці послуги реєстрації та запропоновано записати на прийом на 17.10.2020, однак ОСОБА_2 відмовилась. Громадянка ОСОБА_2 у скарзі вказала на вагомість причин запізнення та зазначила про необхідність проведення реєстраційних дій з реєстрації її дитина, яка потребувала отриманню медичної допомоги та укладенню з лікарем декларації, що вимагає свідоцтва про народження дитини. Оскільки працівники відділу відреагували на дану ситуацію зневажливо, громадянка ОСОБА_2 виявила намір поспілкуватись безпосередньо з начальником Чернівецького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_1 , однак позивач не вийшла до вказаної громадянки.

Таким чином відповідач зазначає, що позивач не забезпечила виконання завдань і функцій, визначених нормами чинного законодавства, у зв`язку із чим було відкрито дисциплінарне провадження від 06.11.2020 року. Під час дисциплінарного провадження встановлено, що позивач не вжила жодних дій, спрямованих на залагодження конфліктної ситуації, що виникла із працівниками підпорядкованого їй відділу та громадянами з питань, що належать до основних завдань відділу.

Дослідивши матеріали справи та її обставини, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла наступних висновків.

У відповідності до ч.2 ст. 2, ч.3. ст.13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", зокрема, державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть; державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження.

Суд звертає увагу, що відповідно до п. 8 глави 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5 (далі Порядок №52/5), державна реєстрація народження дитини проводиться в день звернення заявника, а в разі подання заяви в електронній формі - у день її надходження або не пізніше наступного робочого дня у разі отримання такої заяви поза робочим часом відділу державної реєстрації актів цивільного стану.

Матеріали справи містять накази Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ) щодо організації забезпечення прийому громадян у відділах державної реєстрації актів цивільного стану у період карантину.

Зокрема, п.1 наказу від 16.03.2020 р. №219/5, з метою запобігання поширенню распіраторних інфекцій, викликаних короновірусом COVID-19, визначено, що у період з 13.03.2020 по 03.04.2020 прийом громадян здійснювати виключно з питань державної реєстрації народження, смерті, видачі документів для підтвердження родинних стосунків з померлим для під захоронення, а також державної реєстрації шлюбу згідно заяв, поданих до 13.03.2020.

Згідно з наказом від 30.03.2020 внесено зміни до п.1 наказу від 16.03.2020 №219/5, яким продовжено період здійснення за попереднім записом прийому громадян до 24.04.2020.

Відповідно до наказу від 07.04.2020 №251/5 внесено зміни до п.1 наказу від 16.03.2020 №219/5, яким визначено, що у період з 13.03.2020 по 24.04.2020 прийом громадян здійснювати з питань державної реєстрації, зокрема, народження, згідно поданих заяв до 13.03.2020 та заяв поданих через веб-портал «Звернення у сфері державної реєстрації актів цивільного стану».

Згідно з наказом від 24.04.2020 №258/5 внесено зміни до п.1 наказу від 16.03.2020 №219/5, яким продовжено період здійснення за попереднім записом прийому громадян до 11.05.2020.

Отже, з наведеного слідує, що обмеження порядку прийому громадян за попереднім записом, зокрема щодо реєстрації народження дитини, були введені до 11.05.2020, на підставі наказу Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ) від 16.03.2020 №219/5, з внесеними змінами.

В подальшому, наказом від 13.10.2020 №610/5 було встановлено вичерпний перелік питань, які необхідно здійснювати за попереднім записом, серед яких відсутні послуги реєстрації народження дитини.

Враховуючи вказане, на думку суду першої інстанції, на момент виникнення конфліктної ситуації з приводу реєстрації 13.10.2020 дитини гр. ОСОБА_2 були відсутні законні підстави щодо здійснення попереднього запису для проведення реєстрації дитини, а отже громадянці ОСОБА_2 безпідставно відмовлено у проведенні своєчасної реєстрації народження дитини.

Проте, колегія суддів із вказаним висновком суду не погоджується, оскільки встановлено, що із наказом від 13.10.2020 №610/5 працівники Чернівецького міського відділу РАЦСу були ознайомлені тільки 15.10.2020, що підтверджується матеріалами справи, а тому вказаний наказ у редакції від 13.10.2020 до спірних відносин, які мали місце 13.10.2020 застосувати неможливо.

Суд першої інстанції у своєму рішенні надав оцінку лише наказам відповідача від 16.03.2020 №219/5, від 07.04.2020 №251/5, від 24.04.2020 №258/5. Але при цьому проігнорував наказ Міністерства юстиції України №4131/1941/32-20 від 07.05.2020, у якому зазначено про забезпечення прийому громадян безпосередньо у відділах державної реєстрації актів цивільного стану з усіх питань за попереднім записом телефонним зв`язком.

Таким чином, станом на 13.10.2020 у позивача були наявні усі підстави здійснювати прийом громадян, зокрема й щодо реєстрації дитини, за попереднім записом.

Отже, оскільки громадянка ОСОБА_2 була записана на реєстрацію дитини на 14:00 13.10.2020, однак у визначений час не з`явилась та запізнилась на 25 хв., вказане унеможливлювало провести реєстрацію народження дитини гр. ОСОБА_2 13.10.2020 після 14:00 без попереднього запису, так як на 14:30 була записана вже інша людина.

При цьому, відповідач в оскаржуваному наказі не зазначав такої підстави для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності як відсутність законних підстав щодо здійснення попереднього запису для проведення реєстрації дитини.

В свою чергу, відповідач в оскаржуваному наказі описав ситуацію, яка виникла 13.10.2020 та не зазначив конкретних порушень позивачем, які б свідчили про неналежне виконання посадових обов`язків.

Крім того, суд апеляційної інстанції також враховує, що відповідачем не надано належних доказів на підтвердження того, що позивачем не забезпечено в достатній мірі виконання завдань і функцій, визначених у Положенні про відділ та посадовій інструкції

На основі наведених міркувань та норм права, апеляційний суд вважає, що у поведінці позивача відсутній склад дисциплінарного проступку, а саме протиправна винна бездіяльність, яка полягає у невиконанні державним службовцем свого посадового обов`язку.

З урахуванням наведеного, на переконання апеляційного суду, висновки Дисциплінарної комісії, з якими погодився відповідач під час прийняття оскаржуваного наказу від 08.01.2021 №06/04, про необхідність накладення на позивача дисциплінарного стягнення саме у виді догани не відповідають вимогам частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України щодо прийняття суб`єктом владних повноважень рішення з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Колегія суддів зазначає, що відповідачем не доведено належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами відповідність прийнятого наказу критеріям, зазначеним у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, однак суд першої інстанції не надав належної оцінки матеріалам справи та прийшов до неправильного висновку про відмову в задоволенні позову, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Оцінивши подані сторонами докази в їх сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що наказ Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 08.01.2021 №06/04 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 » є протиправним та підлягає скасуванню.

Приписами п.3 ч. 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

Підсумовуючи викладене, на переконання апеляційного суду, при вирішенні цього публічно-правового спору суд першої інстанції допустив невідповідність висновків, викладених у своєму рішенні, обставинам справи, що призвело до помилкової відмови у задоволенні позову. Відтак, оскаржуване судове рішення слід скасувати та позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

На підставі приписів частин 1 та 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь ОСОБА_1 сплачений при зверненні до суду першої та апеляційної інстанції судовий збір у сумі 2270 грн.

Що ж до відшкодування витрат позивача на професійну правничу допомогу, то судова колегія з цього приводу вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 16 КАС України передбачено право учасників справи користуватися правничою допомогою. Представництво в суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ст. 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно з ч. 3 ст. 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

З аналізу положень ст. 134 КАС України встановлено, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у ч. 5 ст. 134 КАС України. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з п.п. 6, 7 ст. 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Так, як свідчать матеріали справи, в обґрунтування понесених витрат на правничу допомогу, представником апелянта (позивача) надано суду договір про надання правової (правничої) допомоги від 10.01.2020, додаток №1 до Договору про надання правової допомоги від 10.01.2020, а саме Акт виконаних робіт від 24.06.2021, розрахунок судових витрат по адміністративній справі №600/182/21-а.

Відповідно до акту виконаних робіт від 24.06.2021 до Договору про надання правової допомоги від 10.01.2020, позивачу надані такі юридичні послуги: 1) надання консультацій та роз`яснення чинного законодавства України, підготовка та складання позовної заяви, ознайомлення та вивчення матеріалів справи, підготовка та складання клопотань та заяв тощо на суму 11000 грн.; 2) участь у судових засіданнях під час розгляду справи (1 судове засідання - 3000 грн.): судове засідання 22.02.2021, судове засідання 22.03.2021, судове засідання 26.04.2021, судове засідання 13.05.2021, судове засідання 22.02.2021 на суму 15 000 грн.; 3) складання апеляційної скарги на суму 5000 грн.; 4) судове засідання в суді апеляційної інстанції на суму 3000 грн.

Всього належить до відшкодування витрат по наданню професійної правничої допомоги 34000 грн.

Так, вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 34000 грн. колегія суддів інстанції вважає, що вказана сума компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу позивачем в розмірі 34000 грн., не є належним чином обґрунтованою у контексті дослідження обсягу фактично наданих адвокатом послуг із урахуванням складності справи, кількості витраченого на ці послуги часу, та, відповідно, співмірності обсягу цих послуг та витраченого адвокатом часу із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.

Разом з тим, колегія суддів, дослідивши подані заявником докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, зазначає, що фактично зі змісту наданих адвокатом послуг з професійної правничої допомоги позивачу вбачається, що проведення юридичної консультації є фактично частиною процесу з надання послуг на професійну правничу допомогу, пов`язану з процесом підготовки та складання тексту позовної заяви.

При цьому, із акту виконаних робіт слідує, що підготовка та складання позовної заяви становить 7000 грн., тоді як об`єм позовної заяви складається із 4 сторінок, що свідчить про завищення вартості й часу, витраченого адвокатом на виконання таких дій.

Щодо юридичної послуги, а саме підготовки та складання клопотань та заяв, тощо, то слід зазначити, що в матеріалах справи містяться лише два клопотання, подані до суду представником позивача, зокрема про витребування інформації ( т.1 а.с. 72), про виклик свідків від 22.02.2021 (т.1 а.с.73-74). При цьому, підготовка простих клопотань не є і не може вважатися складною юридичною роботою.

Щодо складання апеляційної скарги, то колегія суддів також враховує, що адвокат брав участь у цій справі починаючи з першої інстанції, отже, не міг бути необізнаним з позицією сторін, законодавством, яким регулюється спір у справі, документами та доводами, якими сторони обґрунтовували свої вимоги.

Також, слід звернути увагу, що згідно акту виконаних робіт, представником позивача двічі включено до юридичних послуг участь у судових засіданнях 22.02.2021, що в сумі складає 6000 грн.

Отже, з огляду на обсяг наданих послуг адвокатом, виходячи з критерію розумності, пропорційності, співмірності розподілу витрат на професійну правничу допомогу та те, що заявлена сума до відшкодування витрат на правничу професійну допомогу є неспівмірною, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відшкодування позивачу витрат на правничу допомогу, пов`язаних з розглядом даної справи в суді першої та апеляційної інстанцій в розмірі 7000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 18 травня 2021 року скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю

Визнати протиправним та скасувати наказ Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) від 08.01.2021 №06/04 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 ".

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2270 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ).

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правову допомогу в розмірі 7000 грн., за рахунок бюджетних асигнувань Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ).

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 05 жовтня 2021 року.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Драчук Т. О. Ватаманюк Р.В.