Справа № 420/8544/21
Суддя: Самойлюк Г.П.
Дата ухвалення: 2021-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/8544/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Самойлюк Г.П., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області (65042, Одеська обл., місто Одеса, вул. 7-ма Пересипська, будинок 6; ) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) про стягнення адміністративно-господарських санкцій у вигляді штрафу у розмірі 31 000 грн., -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , в якій позивач просить стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Державного бюджету України адміністративно-господарські санкції у вигляді штрафу у розмірі 31000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на підставі акту перевірки Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області № 5435 від 23.12.2020р. винесено постанови про накладення стягнень № 1 від 05.01.2021р., якою застосовано до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі 1000,00 грн., № 2 від 05.01.2021р., якою застосовано до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі 30000,00 грн. Зазначені постанови відповідачем в судовому порядку не оскаржувались, докази про сплату вищевказаних санкцій відсутні, що зумовило необхідність звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою від 08.06.2021 р. відкрито провадження по справі та визначено, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (ст. 262 КАС України); встановлено, що справа буде розглянута судом на підставі ст.262 КАС України у межах строків, визначених ст.258 КАС України та з урахуванням встановлених сторонам строків для подання заяв по суті.

Ухвалою суду від 12.07.2021р. призначено проведення розгляду справи за правилами загального позовного провадження зі стадії проведення підготовчого засідання; призначено підготовче засідання по справі на 27.08.2021 р.

Ухвалою суду від 27.08.2021 р., яка занесена до протоколу засідання, відкладено підготовче засідання на 08.09.2021р.

Ухвалою суду від 08.09.2021р., яка занесена до протоколу засідання, підготовче провадження в адміністративній справі закрито; призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 05.10.2021р.

До судового засідання 05.10.2021р. всі учасники справи не з`явились, явку представників не забезпечили, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином та завчасно, в тому числі шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

05.10.2021р. (вх. № ЕП/27007/21) від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

05.10.2021р. (вх. №54539/21) від відповідача надійшло клопотання про відкладення судового розгляду.

Ухвалою суду від 07.10.2021р. у задоволенні клопотання відповідача про відкладення судового розгляду відмовлено.

Згідно ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За приписами ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі письмовими доказами відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд,-

ВСТАНОВИВ:

На підставі наказу Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області №4867 від 21.12.2021 р. «Про проведення позапланової перевірки» та направлення на проведення перевірки №4830 від 21.12.2021 р. з 22.12.2020 р. по 23.12.2020 р. проведено позапланову перевірку додержання норм антитютюнового законодавства у ФОП ОСОБА_1 , який здійснює господарську діяльність у закладі ресторанного господарства Lounge Cafe «Rhino».

За результатами перевірки ФОП ОСОБА_1 було складено Акт перевірки № 5435 від 23.12.2020 р. (а.с. 27-47), яким зафіксовано виявлені порушення, а саме:

в приміщенні Lounge Cafe «Rhino» не дотримується заборона щодо куріння тютюнових виробів, електронних сигарет та кальянів у приміщеннях закладів ресторанного господарства, що є порушенням п. 9 ч. 2 ст. 13 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів та їх шкідливого впливу на здоров`я населення»;

в приміщенні Lounge Cafe «Rhino» не дотримується заборона стимулювання продажу тютюнових виробів, а саме продажу тютюнових виробів у наборі з будь-якими іншими товарами або послугами, що є порушенням абзацу 1 та 5 ч. 1 ст. 16 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів та їх шкідливого впливу на здоров`я населення».

З Актом перевірки № 5435 від 23.12.2020 р. ФОП ОСОБА_1 ознайомлюватись відмовився, про що на останньому аркуші акту було зроблено відповідний напис (а.с. 47). Акт перевірки № 5435 від 23.12.2020 р. направлено ФОП ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку відправленням № 590 та останній отриманий суб`єктом господарювання 28.12.2020 р. (а.с. 48-50).

05.01.2021 р. Головним управлінням Держпродспоживслужби в Одеській області винесено:

постанову про накладення стягнень № 1 від 05.01.2021 р., якою до ФОП ОСОБА_1 за факт куріння сигарет та кальяну у закладі ресторанного господарства Lounge Cafe « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до абз. 11 ч. 2 ст. 20 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів та їх шкідливого впливу на здоров`я населення» застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі 1 000 грн (одна тисяча гривень);

постанову про накладення стягнень № 2 від 05.01.2021 р., якою до ФОП ОСОБА_1 за факт стимулювання продажу тютюнових виробів (кальян) у закладі ресторанного господарства Lounge Cafe «Rhino», який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до абз. 13 ч. 2 ст. 20 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів та їх шкідливого впливу на здоров`я населення» застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі 30 000 грн (тридцять тисяч гривень) (а.с. 51-52).

Постанови №№ 1, 2 від 05.01.2021 р. направлено відповідачу засобами поштового зв`язку 12.01.2021 р. на адресу, яка зазначена у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (67840, Одеська обл., Овідіопольський р-н, с. Молодіжне, вул. Шевченко, буд. 22), поштове відправлення №106. Однак, відповідно до даних трекінгу відправлення №106, таке відправлення відповідачу вручене не було й повернулось до ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області.

З урахуванням наведеного, постанови №№ 1, 2 від 05.01.2021 р. направлено відповідачу повторно за допомогою кур`єрської служби «Express Mail» та відповідно до товаро транспортної накладної № 7880469 отримані ФОП ОСОБА_1 16.03.2021 р. (а.с. 55).

Оскільки зазначена сума штрафу не сплачена відповідачем у добровільному порядку, Головне управління Держпродспоживслужби в Одеській області звернулося до суду із даним позовом.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів врегульовані Законом України "Про захист прав споживачів" № 1023-XII від 12.05.1991 р. (далі - Закон № 1023-XII).

Частиною 3 ст. 5 Закону № 1023-XII встановлено, що захист прав споживачів здійснюють центральний орган виконавчої влади, що формує та забезпечує реалізацію державної політики у сфері захисту прав споживачів, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, місцеві державні адміністрації, інші органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування згідно із законом, а також суди.

Відповідно до ст. 26 Закону № 1023-XII центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, здійснює державний контроль за додержанням законодавства про захист прав споживачів, забезпечує реалізацію державної політики щодо захисту прав споживачів і має право, у тому числі: перевіряти додержання суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сфері торгівлі і послуг, вимог нормативно-правових актів щодо безпеки продукції, а також правил торгівлі та надання послуг шляхом безперешкодного відвідування та обстеження відповідно до законодавства будь-яких виробничих, торговельних та складських приміщень таких суб`єктів; одержувати безоплатно від суб`єктів господарювання, що перевіряються, копії необхідних документів, які характеризують якість продукції, сировини, матеріалів, комплектуючих виробів, що використовуються для виробництва цієї продукції; накладати на винних осіб у випадках, передбачених законодавством, адміністративні стягнення.

Згідно з п. 1 Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №667 від 02.09.2015р., Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (Держпродспоживслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства та який реалізує державну політику у галузі ветеринарної медицини, сферах безпечності та окремих показників якості харчових продуктів, карантину та захисту рослин, ідентифікації та реєстрації тварин, санітарного законодавства, попередження та зменшення вживання тютюнових виробів та їх шкідливого впливу на здоров`я населення, метрологічного нагляду, ринкового нагляду в межах сфери своєї відповідальності, насінництва та розсадництва (в частині сертифікації насіння і садивного матеріалу), реєстрації та обліку машин в агропромисловому комплексі, державного нагляду (контролю) у сфері агропромислового комплексу, державного нагляду (контролю) у сферах охорони прав на сорти рослин, насінництва та розсадництва, державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів і рекламу в цій сфері, за якістю зерна та продуктів його переробки, державного нагляду (контролю) за додержанням заходів біологічної і генетичної безпеки щодо сільськогосподарських рослин під час створення, дослідження та практичного використання генетично модифікованого організму у відкритих системах на підприємствах, в установах та організаціях агропромислового комплексу незалежно від їх підпорядкування і форми власності, здійснення радіаційного контролю за рівнем радіоактивного забруднення сільськогосподарської продукції і продуктів харчування.

Правові та організаційні засади здійснення державного ринкового нагляду і контролю нехарчової продукції встановлені Законом України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції" від 02.12.2010р. №2735-VI (далі - Закон №2735-VI).

Дія Закону №2735-VI, відповідно до частини першої статті 2, поширюється на відносини щодо здійснення ринкового нагляду за продукцією, що охоплюється встановленими вимогами, крім видів продукції, зазначених у частині п`ятій цієї статті; здійснення контролю всієї продукції, крім видів продукції, зазначених у частині п`ятій цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону №2735-VI, якщо технічними регламентами встановлено спеціальні вимоги щодо здійснення ринкового нагляду стосовно конкретних видів продукції, спрямовані на досягнення тих самих цілей, що й положення цього Закону, положення цього Закону застосовуються лише до тих аспектів ринкового нагляду, що не охоплюються такими спеціальними вимогами. Якщо законами України та виданими відповідно до них нормативно-правовими актами встановлено спеціальні вимоги щодо контролю продукції, положення цього Закону застосовуються лише до тих аспектів контролю продукції, які не охоплюються зазначеними спеціальними вимогами.

Законодавство України про державний ринковий нагляд і контроль продукції складається з цього Закону, Закону України "Про загальну безпечність нехарчової продукції", інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини в цій сфері, у тому числі технічних регламентів (ч. 1 ст. 3 Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції").

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 11 Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції", з метою здійснення ринкового нагляду органи ринкового нагляду в межах сфер їх відповідальності проводять перевірки характеристик продукції, в тому числі відбирають зразки продукції та забезпечують проведення їх експертизи (випробування).

Згідно з ч. 5 ст. 10 Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції", повноваження та порядок діяльності органів ринкового нагляду, права та обов`язки їх посадових осіб, які здійснюють ринковий нагляд, встановлюються цим Законом та Законом України "Про загальну безпечність нехарчової продукції".

У відповідності з ч. 1 ст. 44 Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції", відповідальність за порушення вимог цього Закону встановлюється цим та іншими законами України.

За приписами п. 9 ч. 2 ст. 13 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів та їх шкідливого впливу на здоров`я населення» забороняється куріння тютюнових виробів, а також електронних сигарет і кальянів у приміщеннях закладів ресторанного господарства.

Згідно абзацу 1 та 5 ч. 1 ст. 16 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів та їх шкідливого впливу на здоров`я населення» забороняються будь-яка реклама та стимулювання продажу тютюнових виробів, знаків для товарів і послуг, інших об`єктів права інтелектуальної власності, під якими випускаються тютюнові вироби, в тому числі продаж тютюнових виробів у наборі з будь-якими іншими товарами або послугами.

Згідно ч. 5 ст. 20 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів та їх шкідливого впливу на здоров`я населення» фінансові санкції, передбачені частиною другою цієї статті, накладаються керівником, заступниками керівника центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, а також іншими уповноваженими керівником посадовими особами цього органу після розгляду матеріалів, які засвідчують факт порушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», у разі несплати суб`єктом господарювання застосованої до нього штрафної санкції за результатами здійснених заходів державного нагляду (контролю) протягом 15 календарних днів з дня вручення або направлення розпорядчого документа в порядку, передбаченому абзацами дванадцятим і тринадцятим частини дев`ятої статті 7 цього Закону, якщо розпорядчі документи не були оскаржені до органу державного нагляду (контролю) та/або в судовому порядку та залишені в силі, сума санкції стягується в судовому порядку.

Судом встановлено, що примірники постанов про накладення стягнень №№ 1, 2 від 05.01.2021 р. отримано відповідачем 16.03.2021 р., однак, у встановлений Законом строк накладений штраф відповідачем не сплачено. Доказів оскарження постанов про накладення штрафу до суду не надано.

Проаналізувавши надані докази та норми чинного законодавства України, суд дійшов до висновку, що позивач свою позицію обґрунтував належними та допустимими доказами. Відповідачем не надано жодних доказів сплати вказаної суми штрафної санкції або інших належних доказів, які б спростовували наведені позивачем доводи. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Враховуючи приписи ч.2 ст.139 КАС України, підстави для стягнення судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області (65042, Одеська обл., місто Одеса, вул. 7-ма Пересипська, будинок 6; ) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) про стягнення адміністративно-господарських санкцій у вигляді штрафу у розмірі 31 000 грн., - задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Державного бюджету України адміністративно-господарські санкції у вигляді штрафу у розмірі 31000,00 грн. (тридцять одна тисяча гривень 00 коп.).

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України через Одеський окружний адміністративний суд до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя: Г.П. Самойлюк