Справа № 320/5560/20
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2021-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/5560/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Кобаля М.І.

За участю секретаря: Шевченко Е.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2021 року, ОСОБА_2 , у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Обухівської районної державної адміністрації, третя особа: Управління соціального захисту населення Обухівської районної державної адміністрації Київської області, Обухівська районна рада Київської області про визнання протиправним та скасування рішення,-

У С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулася до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Обухівської районної державної адміністрації, третя особа: Управління соціального захисту населення Обухівської районної державної адміністрації Київської області, Обухівська районна рада Київської області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Обухівської районної комісії щодо розгляду заяв внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, та які потребують поліпшення житлових умов від 21 травня 2020 року в частині відмови ОСОБА_1 у наданні грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення;

- зобов`язати Обухівську районну комісію щодо розгляду заяв внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, та які потребують поліпшення житлових умов прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення.

Позовні вимоги обґрунтувано тим, що позивач має право отримати грошову компенсацію за належні жилі приміщення в розмірі, яка передбачає проживання не лише його, але і його малолітнього сина. Позивач також вказав на те, що при розгляді його заяви відповідачем було порушено вимоги законодавства щодо строку такого розгляду.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши осіб, що з`явились в судове засідання, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є внутрішньо-переміщеною особою та перебуває на обліку в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб.

З 25.06.2019 позивач перебуває на квартирному обліку при виконкомі Української міської ради Обухівського району. При цьому позивач вказує, що раніше йому не надавались житлові приміщення та не виплачувалась грошова компенсація за належні для отримання житлові приміщення за рахунок коштів субвенції.

Окрім того, як зазначає позивач, він не володіє майновими правами на нерухомість, будівництво якої не завершено, чи правом власності на нерухоме майно, в тому числі на житлове приміщення, що відповідає нормі житлової площі, визначеної ст.47 Житлового кодексу Української РСР, щодо житла, яке розташоване в населених пунктах на підконтрольній Україні території.

ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій, що підтверджується наданими суду копіями посвідчення та рішення комісії Міністерства внутрішніх справ України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій працівників органів внутрішніх справ України.

Позивач до позовної заяви надав копію витягу з рішення виконавчого комітету Української міської ради від 25.06.2019, з якого слідує рішення поставити на квартирний облік при виконкомі Української міської ради ОСОБА_1 , 1983 р.н., ветерана війни - учасника бойових дій, посвідчення серія НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на першочергову чергу, відповідно до п.44 п.п.4 Правил олідку громадян та п.13 ст.14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". В рішенні зазначено, що до складу сім`ї позивача входять батьки позивача, дружина та малолітній син (2007 р.н.)

07.11.2019 позивач звернувся до Обухівської районної державної адміністрації із заявою за вх.№60/Ш-332 стосовно виплати грошової компенсації за належні житлові приміщення.

Разом з заявою по виплату компенсації позивач подав акт обстеження квартири АДРЕСА_2 , в якій проживає позивач, від 24.10.2019. З даного документа, підписаного техніком ОСОБА_3 . Терпилом, слідує що в квартирі проживають окрім позивача, ще його мати ( ОСОБА_4 ), батько ( ОСОБА_5 ), дружина ( ОСОБА_6 ) та малолітній син ( ОСОБА_7 ). До заяви позивач надав довідку за підписом Начальника ПОЖ С.М. ОСОБА_8 та техніка ОСОБА_3 . Терпило про те, що позивач та дійсно проживає за адресою АДРЕСА_1 . В довідці до складу сім`ї, що проживають разом з позивачем віднесені батьки, дружина та син позивача. Також до заяви позивач надав акт обстеження житлових умов від 23.10.2019, який склали депутат ОСОБА_9 та свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . З цього акта слідує, що в квартирі, яку винаймає позивач, проживають окрім нього, як члени його родини його батьки, дружина та син.

15.11.2019 на засіданні районної комісії була розглянута вищезазначена заява позивача, однак рішення позивачу не оголошувалось.

21.11.2019 позивач отримав лист за вих. №60/15-04/752, з якого слідує, що звернення позивача від 07.11.2019 було розглянуте, однак через ряд спірних питань та необхідністю направлення письмових запитів та отримання офіційних відповідей, остаточне вирішення питання відповідачем було відкладене.

Підставою для додаткової перевірки відомостей заявлених позивачем при подачі заяви відповідачу була невідповідність в поданих документах інформації щодо складу сім`ї, яка проживає з позивачем та відомостями, зібраними соціальним інспектором щодо проживання з позивачем його малолітнього сина ОСОБА_7 2007 р.н.

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 23.10.2019, який складений депутатом ОСОБА_9 та наданий ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Обухівської районної державної адміністрації в помешканні проживає син- ОСОБА_7 2007 р.н., а відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 08.11.2019, який складений соціальним інспектором ОСОБА_12 в помешканні проживає батько, мати, дружина та сам заявник, син ОСОБА_13 в даному помешканні не проживає.

З копії відповіді Територіального відділу освіти Малинівського району Департаменту освіти та науки Одеської міської ради від 02.12.2019, яка надана відповідачем до відзиву, слідує, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 навчається в 6-в класі Одеської ЗОШ №100 з 01.09.2019 року. Також відповідно до довідки Одеської загальноосвітньої школи №100 від 25.02.2020 року ОСОБА_7 дійсно навчається в 6-в класі Одеської ЗОШ № 100.

Відповідач також надав суду копію заяви ОСОБА_14 , матері ОСОБА_7 , з якої слідує, що позивач з 2013 року не проживає зі своїм сином та не опікується його вихованням.

Окрім того, з копії заочного судового рішення у справі №2/1203/4344/2011 від 23.02.2012 слідує, що позивач розірвав шлюб зі ОСОБА_15 , фактичні шлюбні відносини від позивачем та ОСОБА_15 були припинені з 2011 року, спільне господарство подружжя з цього часу не вело.

З копії паспорта ОСОБА_16 , наданої відповідачем у справі, слідує що місце постійного проживання її з червня 2012 року зареєстроване в м. Одеса.

З відзиву слідує, що відповідач при винесенні оскаржуваного рішення врахував, що ОСОБА_1 не приймає участі у вихованні дитини - ОСОБА_7 . Дитина постійно проживає з мамою та навчається в школі м. Одеси. Тому комісія прийшла до висновку, що ОСОБА_1 для отримання більшої суми грошової компенсації, на розгляд комісії подав неправдиві дані, стосовно місця проживання сина - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судовому засіданні, відповідаючи на запитання суду, позивач підтвердив, що його син постійно проживає і навчається в місті Одеса. Однак при цьому позивач вказав, що зазначивши в документах, поданих до заяви про отримання компенсації за належне житло, сина як члена родини, який з ним постійно проживає, враховував те, що він забирає іноді сина до себе на вихідні дні. В той же час ніякого підтвердження того, що малолітній ОСОБА_7 проживав чи перебував протягом вихідних днів за місцем нинішнього місця проживання позивача, останній не надав.

Разом з тим, при реєстрації як внутрішньо переміщеної особи позивач не реєстрував відповідний статус свого малолітнього сина ОСОБА_7 при цьому суд звертає увагу, що відповідно до п.7 ч.7 "Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України" затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №280 від 18.04.2018, до заяви про компенсацію вартості належного житла обов`язково має бути надана копія довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та кожного із членів її сім`ї, передбаченої Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. N 509 (Офіційний вісник України, 2014 р., N 81, ст. 2296; 2015 р., N 70, ст. 2312).

Відповідно до п.2 зазначеного вище Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, - для отримання довідки повнолітня або неповнолітня внутрішньо переміщена особа звертається особисто, а малолітня дитина, недієздатна особа або особа, дієздатність якої обмежена, - через законного представника із заявою про взяття на облік, форму якої затверджує Мінсоцполітики, до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи).

У витребуваних судом першої інстанції копій всіх матеріалів, які були надані позивачем разом з заявою, відсутній документ про постановлення на облік малолітнього сина позивача від першого шлюбу ОСОБА_7 як внутрішньо переміщеної особи, рівно як і відсутні докази звернення позивача як законного представника свого сина від першого шлюбу з питання про постановлення на облік як внутрішньо переміщеної особи. Дана обставина також спростовує доводи позивача про спільне проживання з сином від першого шлюбу однією сім`єю та відтак приводить суд до висновку, що для реалізації права позивача на компенсацію за належне житло його син від першого шлюбу не відноситься до складу сім`ї позивача, яка спільно з ним проживає.

Повідомлення позивачем при поданні заяви від 07.11.2019 неправдивих відомостей щодо складу сім`ї, яка спільно з ним проживає, нівелює його право на компенсацію вартості належного йому житла в розмірі, яке передбачає частку житла малолітнього сина позивача від першого шлюбу.

Також з протоколу №2 засідання районної комісії щодо розгляду заяв внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України та які потребують поліпшення житлових умов від 15.11.2019 слідує, що на розгляді заяви позивача обговорювалась необхідність перевірки відомостей поставлення на квартирний облік нинішньої дружини позивача, ОСОБА_6 , та його матері, ОСОБА_4 , та спростувати чи підтвердити інформацію про те, що зазначені особи вже мають у власності житло, а тому їхнє право на отримання компенсації за належне житло не виникло.

Відповідач в судове засідання надав серед іншого копію відповіді Виконавчого комітету Української міської ради Обухівського району Київської області від 25.11.2019 №2689/0/1-19, наданої на відповідний запит Начальнику управління соціального захисту населення Обухівської райдержадміністрації.

З зазначеної відповіді слідує, що дружина позивача ОСОБА_6 має 1/3 житлової площі в Київській області, що складає 8,6 кв.м. Оскільки вказана площа не перевищує рівень середньої забезпеченості житлом, її перебування на обліку для поліпшення житлових умов не суперечить Правилам обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській СРСР, затверджених Постановою Ради Міністрів УРСР і Української республіканської ради професійних спілок від 11.12.1984 №470. Відповідно до пункту 53 цих Правил, жиле приміщення надається громадянам у межах 13,65 кв.м. жилої площі на одну особу, але не менше рівня середньої забезпеченості громадян жилою площею вданому населеному пункті. При цьому враховується житлова площа в житловому будинку (квартирі), що перебуває у приватній власності громадян. При передачі громадянам житла, яке перебуває у їх приватній власності, органу, який здійснює поліпшення житлових умов, вони мають право на одержання житла у межах встановленої норми жилої площі.

21.05.2020 заява позивача знову була поставлена на розгляд на засідання комісії, яка винесла рішення про відмову позивачеві у задоволенні прохання про виплату грошової компенсації. Зазначене рішення було затверджено головою Обухівської районної державної адміністрації.

З копії витягу протоколу від 21.05.2020 №2 засідання районної комісії щодо розгляду заяв внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України та які потребують поліпшення житлових умов, слідує відмова позивачу у призначенні суми грошової компенсації за належні для отримання житлові приміщення.

З протоколу слідує, що відповідач в порядку роз`яснення наслідків впливу рішення на права житлові позивача, вирішив рекомендувати позивачу повторно звернутись за отриманням компенсації після приведення пакету документів у відповідність до вимог Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів №280 від 18.04.2018.

Вважаючи рішення Обухівської районної комісії від 21 травня 2020 року в частині відмови ОСОБА_1 у наданні грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення протиправним, а свої права порушеними, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Внутрішньо переміщеною особою у розумінні статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 № 1706-VII (далі - Закон № 1706) є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до частин 2, 3 статті 7 Закону № 1706, Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення (ч. ч. 1, 2 ст. 4 Закону № 1706).

Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551-ХІІ (далі по тексту - Закон № 3551) визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.

Статтею 1 Закону № 3551 визначено, що закон спрямований на захист ветеранів війни шляхом: створення належних умов для підтримання здоров`я та активного довголіття; організації соціального та інших видів обслуговування, зміцнення матеріально-технічної бази створених для цієї мети закладів і служб та підготовки відповідних спеціалістів; виконання цільових програм соціального і правового захисту ветеранів війни; надання пільг, переваг та соціальних гарантій у процесі трудової діяльності відповідно до професійної підготовки і з урахуванням стану здоров`я.

У відповідності до п. 14 ч. 1 ст. 12 Закону № 3551, учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються такі пільги: першочергове забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов, та першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва, першочерговий ремонт жилих будинків і квартир цих осіб та забезпечення їх паливом.

Учасники бойових дій, які дістали поранення, контузію або каліцтво під час участі в бойових діях чи при виконанні обов`язків військової служби, забезпечуються жилою площею, у тому числі за рахунок жилої площі, що передається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями у розпорядження місцевих рад та державних адміністрацій, - протягом двох років з дня взяття на квартирний облік.

Статтею 48-1 Житлового кодексу УРСР встановлено, що порядок та розмір надання громадянам грошової компенсації за належні їм для отримання жилі приміщення визначаються Кабінетом Міністрів України.

За положенням ч. 2 ст. 97 Бюджетного кодексу України, порядок та умови надання субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам визначаються Кабінетом Міністрів України.

Кабінет Міністрів України Постановою від 18 квітня 2018 року №280 затвердив: Порядок та умови надання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України Постанови № 280 (далі - Порядок та умови надання субвенції Постанови № 280) та Порядок виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України (далі - Порядок виплати грошової компенсації Постанови № 280).

Відповідно до п. 1 Порядку виплати грошової компенсації Постанови № 280 порядок виплати грошової компенсації визначає умови та механізм виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, та визнані особами з інвалідністю внаслідок війни III групи відповідно до п. 11 - 14 ч. 2 ст. 7 або учасниками бойових дій відповідно до п. 19 і п. 20 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", та які потребують поліпшення житлових умов (далі - грошова компенсація) відповідно до Житлового кодексу УРСР та перебувають протягом року на обліку в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб (далі - база даних).

Згідно з п. 2 Порядку виплати грошової компенсації Постанови № 280, право на отримання грошової компенсації відповідно до цього Порядку мають внутрішньо переміщені особи, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, та визнані особами з інвалідністю внаслідок війни III групи відповідно до п.п. 11-14 ч. 2 ст. 7 або учасниками бойових дій відповідно до п.п. 19 і 20 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", які перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов (далі - квартирний облік).

Грошова компенсація внутрішньо переміщеним особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, виплачується у повному обсязі в порядку черговості взяття на квартирний облік за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, та визнані інвалідами війни III групи відповідно до п.п. 11-14 ч. 2 ст. 7 або учасниками бойових дій відповідно до п.п. 19 і 20 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", та які потребують поліпшення житлових умов (п. 3 Порядку виплати грошової компенсації Постанови № 280).

Отже, нормами вищезазначеного порядку передбачена виплата грошової компенсації в порядку черговості взяття на квартирний облік за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на виплату грошової компенсації.

Згідно з п.4 Порядку №280, - за поданням структурних підрозділів з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві, виконавчих органів з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (крім м. Києва) рад, об`єднаних територіальних громад, утворених згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, визнаних Кабінетом Міністрів України спроможними в порядку, встановленому законом (далі - органи соціального захисту населення), за рішенням виконавчого комітету міської, районної в місті (у разі її утворення) ради або за розпорядженням голови районної, районної в м. Києві держадміністрації утворюються комісії щодо розгляду заяв внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, про призначення грошової компенсації (далі - комісії).

Відповідно до п.5 Порядку №280, - до повноважень комісії належить:

- перевірка:

- перебування внутрішньо переміщеної особи, яка захищала незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, на обліку в базі даних та наявності статусу учасника бойових дій відповідно до пунктів 19 і 20 частини першої статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" або статусу особи з інвалідністю внаслідок війни III групи відповідно до пунктів 11 - 14 частини другої статті 7 зазначеного Закону;

- складу сім`ї внутрішньо переміщеної особи, яка захищала незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України;

- факту проживання не менш як один рік у межах м. Києва або в межах однієї області згідно з відомостями Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб за умови, що зміна місця проживання протягом року в межах однієї області не призводить до збільшення розміру компенсації відповідно до пунктів 17 і 18 цього Порядку;

- наявності документів про взяття на квартирний облік внутрішньо переміщеної особи, яка захищала незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, та членів сім`ї;

- факту спільного проживання членів сім`ї внутрішньо переміщеної особи, яка захищала незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, на яких нараховується грошова компенсація;

- майнових прав на нерухомість, будівництво якої не завершено, чи права власності на нерухоме майно внутрішньо переміщеної особи, яка захищала незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, та всіх членів її сім`ї, на яких розраховується грошова компенсація, яке розташоване в населених пунктах на підконтрольній Україні території (крім житлового приміщення, яке зруйноване або стало непридатним для проживання внаслідок збройної агресії Російської Федерації, що підтверджується актом обстеження технічного стану житлового приміщення (будинку, квартири), або факту відчуження такого майна протягом п`яти років, що передують даті подання заяви про призначення грошової компенсації;

- факту про надання раніше внутрішньо переміщеній особі, яка захищала незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, або членам її сім`ї жилого приміщення чи виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення за рахунок коштів субвенції;

- прийняття рішення про призначення або відмову в призначенні грошової компенсації;

- перегляд рішення про призначення грошової компенсації за нововиявленими обставинами (у разі зміни у складі сім`ї, показників опосередкованої вартості спорудження житла тощо);

- визначення розміру грошової компенсації.

Зазначене правове регулювання приводить суд до висновку про те, що комісія, розглядаючи заяву позивача та перевіряючи відомості щодо складу сім`ї, спільного проживання позивача з дитиною від першого шлюбу та про наявність нерухомого майна у членів сім`ї позивача діяла в межах своїх повноважень, відтак така діяльність по збору документів, які були долучені відповідачем до справи, - є правомірною.

Відповідно до п.14 Порядку №280, комісія відмовляє внутрішньо переміщеній особі, яка захищала незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, у призначенні грошової компенсації з таких підстав:

1) невідповідність в документах, що посвідчують внутрішньо переміщену особу, яка захищала незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, чи законного представника, від імені якого подається заява;

2) подання недостовірних відомостей;

3) внутрішньо переміщена особа, яка захищала незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, не брала безпосередньої участі в антитерористичній операції чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях (відсутні документи, передбачені підпунктами 4 - 6 пункту 7 цього Порядку);

4) внутрішньо переміщена особа, яка захищала незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, не є особою, визначеною у пунктах 19 і 20 частини першої статті 6, пунктах 11 - 14 частини другої статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту";

5) скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи;

6) внутрішньо переміщена особа, яка захищала незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, та члени її сім`ї, на яких було розраховано грошову компенсацію, володіють майновими правами на нерухомість, будівництво якої не завершено, чи правом власності на нерухоме майно, в тому числі на житлове приміщення, що відповідає нормі жилої площі, визначеної статтею 47 Житлового кодексу Української РСР, яке розташоване в населених пунктах на підконтрольній Україні території (крім житлового приміщення, яке зруйноване або стало непридатним для проживання внаслідок збройної агресії Російської Федерації, що підтверджується актом обстеження технічного стану житлового приміщення (будинку, квартири), або таке нерухоме майно було відчужено протягом останніх п`яти років, що передують даті подання заяви про призначення грошової компенсації;

7) внутрішньо переміщена особа, яка захищала незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, не перебуває на квартирному обліку;

8) внутрішньо переміщеній особі, яка захищала незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, або членам її сім`ї вже надавалося жиле приміщення або виплачувалася грошова компенсація за належні для отримання жилі приміщення за рахунок коштів субвенції;

9) внутрішньо переміщена особа, яка захищала незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, проживає менш як один рік у межах м. Києва або в межах однієї області згідно з відомостями Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, або зміна її місця проживання в межах однієї області протягом року призводить до збільшення розміру компенсації відповідно до пунктів 17 і 18 цього Порядку.

Таким чином, як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач надав комісії разом з заявою недостовірну інформацію щодо складу сім`ї, яка з ним проживає та яка враховується при визначенні суми компенсації за належне житло позивачу, а тому приймаючи оскаржуване рішення відповідач (комісія при відповідачі) діяла в межах своїх повноважень та у спосіб визначений законром.

Щодо порушення відповідачем строків винесення рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 4, 6, 9, 11, 20 Порядку виплати грошової компенсації Постанови № 280 встановлено, що для розгляду подання про виплату грошової компенсації утворюються за поданням структурних підрозділів з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, міських, районних у містах (крім м. Києва) рад (далі - органи соціального захисту населення) за рішенням виконавчого комітету міської, районної в місті (в разі її утворення) ради або за розпорядженням голови районної, районної в м. Києві держадміністрації комісії щодо розгляду заяв внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України (далі - комісія).

До повноважень комісії належить, серед іншого, перевірка перебування внутрішньо переміщеної особи, яка захищала незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, на обліку в базі даних та наявності статусу учасника бойових дій відповідно до пунктів 19 і 20 частини 1 статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; складу сім`ї внутрішньо переміщеної особи, яка захищала незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України; факту проживання за місцем перебування протягом року на обліку в базі даних; наявності документів про взяття на квартирний облік внутрішньо переміщеної особи, яка захищала незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, та членів сім`ї.

Заяву про призначення грошової компенсації внутрішньо переміщена особа або її законний представник особисто подає органу соціального захисту населення за місцем перебування на квартирному обліку.

Орган соціального захисту населення не пізніше ніж через п`ять робочих днів з дати прийняття заяви з усіма необхідними документами обстежує матеріально-побутові умови внутрішньо переміщеної особи, яка захищала незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, про що складає акт за формою, встановленою Мінсоцполітики.

Комісія протягом п`яти робочих днів з дати надходження подання розглядає його по суті та у присутності внутрішньо переміщеної особи, яка захищала незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, або її законного представника приймає рішення про призначення або відмову в призначенні грошової компенсації.

Не пізніше ніж через три робочих дні з дати прийняття рішення про призначення грошової компенсації комісія надсилає його копію внутрішньо переміщеній особі, яка захищала незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також структурному підрозділу з питань соціального захисту населення обласної, Київської міської держадміністрації.

Як свідчать матеріали справи, відповідач направив запити щодо отримання необхідної інформації за результатами засідання комісії від 15.11.2019 в межах одного робочого тижня - вихідні номери звернень датовані 21.11.2019, що не може вважатись затягуванням вирішення питання позивача щодо розгляду заяви. В той же час всі відповіді на зазначені запити були отримані відповідачем лише в кінці лютого 2021 року. В травні 2020 року відповідач призначив повторне засідання комісії по розгляду заяви позивача від 07.11.2019.

Колегія суддів зазначає, що відповідач в справі не заперечує порушення ним термінів розгляду заяви позивача, проте, як вірно вказано судом першої інстанції, порушення відповідачем строку розгляду заяви, зважаючи на періодичність роботи комісії, як колегіального органу, об`єктивні обставини щодо тривалості отримання відповідей на офіційні запити, та з врахуванням встановлення судом факту подання позивачем недостовірної інформації щодо складу сім`ї, що унеможливлює прийняття відповідачем рішення по суті заяви не може бути достатньою підставою для визнання протиправним та скасування праильного по суті рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, оскільки суд всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення Київського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2021 року.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2021 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Кобаль М.І.

Повний текст виготовлено: 05 жовтня 2021 року.