Справа № 640/8316/20
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2021-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа №640/8316/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді - Гімона М.М. (суддя-доповідач),
суддів: Желтобрюх І.Л., Усенко Є.А.,
за участю секретаря судового засідання: Лупінос Я. В.
учасники судового процесу:
представник позивача - Тарасун О. І.
розглянувши у судовому засіданні як суд касаційної інстанції заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «АУТСОРСИНГ БІЗНЕС ГРУП» про стягнення судових витрат на оплату правничої допомоги, понесених у зв'язку з переглядом в суді касаційної інстанції справи № 640/8316/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АУТСОРСИНГ БІЗНЕС ГРУП» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
Окружний адміністративний суд міста Києва рішенням від 15 червня 2020 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 6 жовтня 2020 року, позов задовольнив повністю.
Верховний Суд постановою від 20 вересня 2021 року касаційну скаргу ГУ ДПС, подану на підставі пункту 4 частини четвертої статті 328 КАС України, залишив без задоволення, а судові рішення - без змін.
З матеріалів справи вбачається, що у відзиві на касаційну скаргу позивач зазначав, що відповідно до вимог статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) докази на підтвердження витрат позивача на правничу допомогу, понесених у зв'язку з касаційним переглядом справи, будуть подані до суду протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду.
Разом з тим, призначаючи заяву до розгляду, суд касаційної інстанції направив на адресу ГУ ДПС разом із повісткою-повідомленням паперову копію заяви. На адресу суду повернулося повідомлення про вручення поштового відправлення, згідно з яким уповноважений представник ГУ ДПС отримав кореспонденцію 25 вересня 2021 року.
У судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги заяви про стягнення судових витрат, а також визначений у ній їх розмір.
Представник відповідача у судове засідання не з'явився. Враховуючи, що про місце і час судового засідання ГУ ДПС було повідомлено належним чином, неявка представника відповідача не перешкоджає судовому розгляду питання розподілу витрат, пов'язаних із касаційним переглядом справи.
Вирішуючи подану заяву, суд виходить з такого.
Відповідно до частин першої - третьої статті 55 КАС України сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника, крім випадку, встановленого частиною дев'ятою статті 266 цього Кодексу. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника. Юридична особа незалежно від порядку її створення, суб'єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб'єкта владних повноважень), або через представника.
Відповідно до статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Колегія суддів вважає незмістовними посилання відповідача на те, що позивач мав можливість в порядку самопредставництва юридичної особи брати участь у справі, оскільки КАС України передбачає альтернативне право сторін, які є юридичними особами, брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та/або через представника - адвоката (крім справ незначної складності, у яких представником може бути фізична особа, яка відповідно до частини другої статті 43 КАС України має адміністративну процесуальну дієздатність, як це визначено частиною другою статті 57 цього Кодексу).
Згідно з частиною сьомою статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до частини третьої статті 143 КАС України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Позивач заявив про надання доказів протягом п'яти днів після ухвалення судового рішення до закінчення судових дебатів, а докази на підтвердження їх понесення подані у передбачений строк, а тому підстави для залишення заяви без розгляду відсутні.
Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Стаття 134 КАС України визначає, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до частин другої - сьомої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частини дев'ятої статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині п`ятій статті 134 КАС України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.
Отже, у розумінні наведених положень КАС України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, якщо вона вважає, що не було дотримано вимоги стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених, зокрема, у постанові від 28 квітня 2021 року у справі № 640/3098/20, метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення понесених витрат, але і у певному сенсі має спонукати суб`єкта владних повноважень утримуватися від подачі безпідставних заяв, скарг та своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин.
У поданому ГУ ДПС клопотанні про зменшення судових витрат відсутні обґрунтовані доводи про неспівмірність заявлених до відшкодування витрат, натомість містяться загальні посилання на те, що гонорар адвоката має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Посилання на те, що середня вартість написання відзиву на касаційну скаргу становить 5000 грн не підтверджені належними і допустимими доказами.
Колегія суддів враховує правову позицію, що міститься у постанові Верховного суду від 9 квітня 2019 року у справі № 826/2689/15, відповідно до якої чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості. Натомість, саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат з наданням відповідних доказів, що відповідачем не здійснено.
Доводи про те, що зміст відзиву на касаційну скаргу є ідентичним відзиву на апеляційну скаргу колегія суддів вважає безпідставними, оскільки такі не відповідають дійсності.
У постанові від 28 квітня 2021 року у справі № 640/3098/20 Верховний Суд зазначав, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Зокрема, від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Згідно з поданим позивачем розрахунком понесених витрат, адвокатом надано таку правову допомогу, пов'язану із переглядом справи у суді касаційної інстанції:
1) 28 грудня 2020 року - підготовка, оформлення та подання заяви про видачу технічного запису судового засідання та отримання технічного запису - 1000 грн (з розрахунку 500 грн/год);
3) 20 вересня 2021 року - судове представництво інтересів Клієнта - 3000 грн (з розрахунку 3000 грн/судодень);
4) 21 вересня 2021 року - підготовка проекту, оформлення та подання заяви про стягнення правничої допомоги в суді касаційної інстанції - 3000 грн (з розрахунку 3000 грн/год).
Керуючись статтями 132, 139, 143, 252, 356, 359 КАС України, суд
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «АУТСОРСИНГ БІЗНЕС ГРУП» про стягнення судових витрат на оплату правничої допомоги задовольнити.
Ухвалити додаткову постанову.
Додаткова постанова є невід'ємною частиною постанови Верховного Суду від 20 вересня 2021 року, набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Повне судове рішення складено 5 жовтня 2021 року.
СуддіМ.М. Гімон І.Л. Желтобрюх Є.А. Усенко