Справа № 300/2661/21
Суддя: Скільський І.І.
Дата ухвалення: 2021-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" жовтня 2021 р. справа № 300/2661/21

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Скільського І.І., розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Долинської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , через уповноваженого представника адвоката Дуткевича Михайла Васильовича, звернувся до суду з адміністративним позовом до Долинської міської ради, в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви від 02.07.2021 просить: визнати протиправною бездіяльність Долинської міської ради щодо незатвердження шляхом неголосування депутатами міської ради виготовленого в установленому законодавством порядку проекту землеустрою з передачею позивачу у приватну власність земельної ділянки площею 0,5000 га., для ведення особистого селянського господарства в урочищі «Дебелівка» Долинської міської ради об`єднаної територіальної громади Калуського (Долинського) району Івано-Франківської області з кадастровим номером :06:001:0007; зобов`язати Долинську міську раду розглянути під час найближчої сесії заяву позивача від 03.02.2021 з прийняттям відповідного рішення про затвердження виготовленого в установленому законодавством порядку проекту землеустрою з передачею у приватну власність земельної ділянки площею 0,5000 га., для ведення особистого селянського господарства в урочищі «Дебелівка» Долинської міської ради об`єднаної територіальної громади Калуського (Долинського) району Івано-Франківської області з кадастровим номером :06:001:0007.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачем у відповідності до вимог чинного законодавства було виготовлено проект землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,5000 га., для ведення особистого селянського господарства та погоджено у законний спосіб. Проте в порушення вимог Земельного кодексу України, Долинською міською радою за результатами поданих позивачем заяв від 11.12.2020 року та 03.02.2021 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,5000 га., для ведення особистого селянського господарства та передачі такої ділянки у власність, не прийнято жодного вмотивованого рішення, що порушує право позивача на отримання безоплатної земельної ділянки у власність. Вважає таку бездіяльність відповідача протиправною та просить зобов`язати розглянути під час найближчої сесії заяву від 03.02.2021 з прийняттям відповідного рішення про затвердження виготовленого проекту землеустрою з передачею у приватну власність вказаної земельної ділянки.

Згідно ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09.06.2021 року дана позовна заява була залишена без руху, а позивачу наданий десятиденний строк з дня вручення даної ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

У строк установлений судом позивачем усунуто недоліки позовної заяви, а тому ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09.07.2021 року відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Представник відповідача проти заявлених позовних вимог заперечив з мотивів, наведених у відзиві, який міститься в матеріалах справи. Вказав, що заява позивача від 03.02.2021 року була винесена на розгляд 6 сесії Долинської міської ради 13.04.2021 року, однак при голосуванні воно не отримало необхідної кількості голосів. Зазначив, що причиною неприйняття рішення було накладення сусідньої земельної ділянки суміжного землекористувача на ділянку позивача та порушення зонування території визначених Генеральним планом с. Княжолука. Окрім цього повідомив, що рішення, яким позивачу надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства прийнято з груби порушенням чинного законодавства, зокрема цільове призначення виділеної земельної ділянки позивачу не відповідає Генеральному плану с. Княжолука, а частина ділянки на яку виготовлений проект відноситься до земель промислових підприємств. Також вказав, що до міської ради поступило звернення громадянина ОСОБА_2 , з якого встановлено, що частина земельної ділянки яку позивач намагається оформити у власність, вже раніше рішенням сільської ради була виділена. Тому враховуючи виявлені порушення відповідач діяв у спосіб визначений законом та просив у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, дослідивши і оцінивши докази, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що 20 жовтня 2020 року рішенням Княжолуцької сільської ради Долинського району Івано-Франківської області №1084/25/2020 надано дозвіл громадянину ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,5000 га., в с. Княжолука, урочище Дебелівка для ведення особистого селянського господарства.

У пункті 2 вказано рішення зазначено про необхідність замовлення позивачем в суб`єкта господарювання, що є виконавцем робіт із землеустрою згідно із законом, розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

На замовлення позивача ФОП ОСОБА_3 виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства та отримано висновки Відділу містобудування, архітектури та будівництва Долинської РДА Івано-Франківської області від 11.11.2020 року та ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області від 03.12.2020 року.

11.12.2020 року та 03.02.2021 року позивачем подано до Долинської міської ради заяви про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,5000 га., в с. Княжолука, урочище Дебелівка для ведення особистого селянського господарства та передачі такої ділянки у власність.

Листами від 03.02.2021 року та 05.05.2021 року міським головою Долинської міської ради зазначено, що звернення позивача про затвердження проекту землеустрою щодо відведення вказаної ділянки було винесено на сесії міської ради від 28.01.2021 року та 13.04.2021 року, проте при голосуванні воно не отримало необхідної кількості голосів для прийняття рішення про задоволення звернення.

Позивач не погоджуючись із такою бездіяльністю у затвердженні проекту землеустрою і передачі земельної ділянки у власність та вважаючи її протиправною, звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.

Надаючи оцінки спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин, суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення події, обставин чи відповідних відносин або вчинення конкретної дії у спірних правовідносинах.

Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Абзацом 1 статті 144 Конституції України передбачено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Згідно із статтею 2 Закону України «Про місцеве самоврядування» від 21.05.1997 №280/97-ВР (надалі, також - Закон №280/97-ВР), місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону №280/97-ВР, сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Статтею 25 Закону №280/97-ВР передбачено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Згідно з приписами частин 1, 2, 3, 10 статті 59 Закону №280/97-ВР, рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. Рішення ради приймаються відкритим поіменним голосуванням. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Згідно статті 12 Земельного Кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу, організація землеустрою, тощо.

Підпунктом 34 пунктом 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільських, селищних та міських рад вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Відповідно до частин 6 та 8 статті 118 Земельного кодексу України (чинних на момент виникнення спірних правовідносин), громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Частиною першою статті 186-1 Земельного Кодексу України передбачено, що проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Частиною 2 статті 186-1 Земельного Кодексу України (чинною на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту або земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташовано об`єкт будівництва або планується розташування такого об`єкта (крім проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи), подається також на погодження до структурних підрозділів районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури, а якщо місто не входить до території певного району, - до виконавчого органу міської ради у сфері містобудування та архітектури, а в разі, якщо такий орган не утворений, - до органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань містобудування та архітектури чи структурного підрозділу обласної державної адміністрації з питань містобудування та архітектури. Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації. У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов`язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи.

Частиною 9 статті 118 ЗК України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Частинами 10 та 11 цієї статті визначено, що відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Аналіз зазначених вище норм дає підстави для висновку, що у разі отримання зацікавленою особою погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки наступним етапом у процедурі отримання земельної ділянки у власність є затвердження відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Рішення про затвердження проекту землеустрою приймається у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. При цьому, за результатами розгляду проекту землеустрою уповноважений орган може прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою або про залишення клопотання про передачу земельної ділянки у власність без розгляду.

Судом встановлено, що позивач скористався своїм правом на розроблення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки, погодив його та надав відповідачу на затвердження.

Однак, будь - яких рішень (про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність, відмову у такій передачі) Долинською міською радою прийнято не було.

Листи міського голови Долинської міської ради від 03.02.2021 року та 05.05.2021 року у яких зазначено, що при голосуванні звернення позивача не отримало необхідної кількості голосів для прийняття рішення про задоволення звернення, не може вважатися рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні норм статті 118 Земельного кодексу України.

Таким чином, суд погоджується частково з висновками позивача про допущення відповідачем бездіяльності щодо неприйняття рішення за заявою позивача про затвердження проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки.

Відтак, враховуючи те, що відповідачем не прийнятого жодного мотивованого рішення за заявою позивача щодо затвердження проекту землеустрою та передачу у власність земельної ділянки суд позбавлений можливості оцінити наявні правовідносини з огляду на відсутність вмотивованого рішення на подану заяву.

Враховуючи вищенаведене на переконання суду належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання Долинської міської ради розглянути на черговій сесії заяву ОСОБА_1 від 03.02.2021 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,5000 га в с. Княжолука, урочище Дебелівка для ведення особистого селянського господарства і надання такої ділянки у власність та прийняти відповідне мотивоване рішення відповідно до статті 118 Земельного кодексу України.

Доводи відповідача про те, що цільове призначення виділеної земельної ділянки позивачу не відповідає Генеральному плану с. Княжолука, а частина ділянки на яку виготовлений проект відноситься до земель промислових підприємств та накладається на іншу земельну ділянку не спростовують того факту, що відповідачем не було виконано передбаченого чинним законодавством обов`язку щодо прийняття відповідного рішення про затвердження/відмову у затвердженні проекту землеустрою чи залишення без розгляду клопотання про затвердження проекту землеустрою.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), добросовісно.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 5 статті 242 КС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так аналогічна позиція викладена Касаційним адміністративним судом у складів Верховного Суду у постанові від 18.02.2021 року у справі №400/3273/18.

За таких обставин позов позивача підлягає до задоволення частково.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно частини 3 статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Згідно з частиною 1 статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до приписів статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн., подано:

- договір про надання правової допомоги №11 від 12.03.2021 укладений між адвокатом Дуткевич Михайлом Васильовичем та ОСОБА_1 (а.с.38);

- розрахунок (акт виконаних робіт) вартості за надані послуги по договору №11 від 12.03.2021, відповідно до якого визначено вартість наданих послуг - правова консультація з адвокатом 40 хвилин - 400 грн.; складання адвокатських запитів на отримання інформації 120 хвилин - 1200 грн.; складання позовної заяви - 240 хвилин - 2400 грн. (а.с.37);

- квитанцію до прибуткового касового ордера №34 від 28.05.2021 про сплату позивачем суми 4000 грн. (а.с.36);

- копію ордера серії ІФ №087446 від 28.05.2021 (а.с.35).

Суд зазначає, що поданий відповідачем відзив не містить заперечень відповідача проти визначеного розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

У матеріалах справи наявні квитанції №ПН2048340 від 31.05.2021(а.с.1) та №121 від 01.07.2021 (а.с.45) про сплату позивачем судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1816,00 грн.

Враховуючи часткове задоволення позову, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача, пропорційно до задоволених позовних вимог, судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908 грн., та витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката в розмірі 2000 грн.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Долинської міської ради () щодо неприйняття у відповідності до вимог чинного законодавства рішення за заявою ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) від 03.02.2021 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,5000 га., в с. Княжолука, урочище Дебелівка для ведення особистого селянського господарства та надання такої ділянки у власність.

Зобов`язати Долинську міську раду () розглянути на черговій сесії заяву ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) від 03.02.2021 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,5000 га., в с. Княжолука, урочище Дебелівка для ведення особистого селянського господарства і надання такої ділянки у власність та прийняти відповідне рішення відповідно до статті 118 Земельного кодексу України.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Долинської міської ради (), на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) пропорційно до задоволених позовних вимог, судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається через Івано-Франківський окружний адміністративний суд або безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;

відповідач: Долинська міська рада, , адреса: проспект Незалежності, 5, м. Долина, Івано-Франківська область, 77500;

Суддя /підпис/ Скільський І.І.