Справа № 755/14251/21
Суддя: Катющенко В. П.
Дата ухвалення: 2021-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/755/306/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" вересня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.,

при секретарі - Кравченко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, адміністративну справу за позовом громадянки Республіки Гана ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, громадянка Республіки Гана ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області (далі - ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області) про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни та заборону в`їзду від 30 червня 2021 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що прибула на територію України маючи цілком обґрунтовані побоювання стати жертвою переслідувань у країні походження, а також у зв`язку із різким погіршенням безпечності перебування та ситуації загальнопоширеного насильства і систематичного порушення прав людини в Республіці Гана. 15 січня 2021 року позивач звернулася до ЦМУ ДМС у місті Києві та Київській області із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового або тимчасового захисту. У зв`язку із значним навантаженням, вказаний підрозділ приймає відвідувачів обмежено. Співробітники ЦМУ ДМС у місті Києві та Київській області повідомили про необхідність звернутися із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового або тимчасового захисту 13 липня 2021 року. 13 липня 2021 року позивач звернулася до відділу з питань шукачів захисту Управління з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції ЦМУ ДМС у місті Києві та Київській області із обґрунтованою заявою-анкетою про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. За результатами прийняття та реєстрації вказаної заяви-анкети позивача було зареєстровано та видано довідку про звернення за захистом у Україні №012558 від 13 липня 2021 року та запрошено на співбесіду для уточнення відомостей та анкетних даних 28 липня 2021 року о 09:30 годині. Втім, 30 червня 2021 року уповноваженою особою ЦМУ ДМС у місті Києві та Київській області відносно позивача було прийнято рішення про примусове повернення до країни походження та заборонено в`їзд на територію України строком на три роки. При цьому, позивач перебуває в Україні саме з наміром отримати притулок чи бути визнаним біженцем.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 27 серпня 2021 року відкрито провадження у даній справі, справа призначена до судового розгляду на 06 вересня 2021 року та роз`яснено відповідачу право подати письмовий відзив на позовну заяву з докази, якими вони обґрунтовуються не пізніше дати розгляду справи.

Копію ухвали суду відповідачем на електронну скриньку отримано 27 серпня 2021 року. В той же час, відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

В судове засідання позивач громадянка Республіки Гана ОСОБА_1 та її уповноважений представник - адвокат Мамчик Д.О., не з`явились, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлялись належним чином. Представник позивача - адвокат Мамчик Д.О., подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити, справу розглянути за його відсутності.

Представник відповідача Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

За вимог ч.2 ст. 288 КАС України адміністративні справи, визначені цією статтею, розглядаються судом за обов`язкової участі сторін у десятиденний строк з дня подання позовної заяви.

В той же час, враховуючи засади (принципи) адміністративного судочинства, верховенства права, змагальності сторін, диспозитивності, розумності строків розгляду справи судом, суд вважає за можливим розглянути справу у відсутність сторін, оскільки усі учасники справи належним чином повідомлені про розгляд справи, представник позивача у подані заяві просить справу розглянути за відсутності сторони позивача, позов підтримує, а уповноважений представник відповідача своїм правом на подання відзиву не скористався та не забезпечив участь у справі свого уповноваженого представника.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом установлено, що 30 червня 2021 року головним спеціалістом відділу адміністративної діяльності управління міграційного контролю протидії нелегальній міграції та радмісії Циганок М.О. прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни, громадянки Республіки Гана ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язано покинути територію України у термін до 23 липня 2021 року, та заборонено в`їзд на територію України строком на 3 роки до 30 червня 2024 року.

Зі змісту вказаного рішення убачається, що 30 червня 2021 року виявлено громадянку Республіки Гана ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка порушила законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а саме: проживання без документів на право проживання в Україні. У ході опитування громадянки Республіки Гана ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , остання пояснила, що прибула в Україну 02.09.2017 року через ПП «Львів», авіаційним транспортом з метою навчання. Раніше проживала в Україні за посвідкою на тимчасове проживання НОМЕР_1 , яку отримала тому що навчалася в «Київському медичному університеті», на кафедрі медицини, через деякий час була переведена до «Університету менеджменту освіти» на кафедру менеджменту та психології. Планувала надалі проживати та вчитись в Україні, але через невиконання вимог університету була відрахована. Інших причин для отримання посвідки не було. Паспорт громадянина Гани OPOKUAAH VICENTIA № НОМЕР_2 під час перебування в Україні також став не дійсним. За продовженням терміну перебування в Україні не зверталась, оскільки не бачила в цьому необхідності. Мала можливість покинути території України, але не захотіла виїжджати з особистих причин. Усвідомлювала, що цим самим умисно порушує законодавство України. Проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на території України працює он0лайн викладачем англійської мови, саме так фінансує себе. Близьких та рідних осіб на території України не має. До компетентних органів про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні не зверталася. Власного житла не має. Претензій до співробітників міграційної служби не має.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», який визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу положень ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 1 ст. 203 КУпАП порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в`їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України, крім порушень, передбачених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» рішення про примусове повернення може бути оскаржено до суду.

Згідно ч. 8 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» примусове повернення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, які не досягли 18-річного віку, до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Відповідно до ч. 8 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» положення цієї статті не застосовуються до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

За ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства можуть відповідно до Закону України «Про імміграцію» іммігрувати в Україну на постійне проживання.

Іноземці та особи без громадянства, яких визнано біженцями в Україні або яким надано притулок в Україні, вважаються такими, які постійно проживають на території України з моменту визнання біженцем в Україні або надання притулку в Україні. Постійне проживання на території України біженців підтверджується посвідченням біженця.

Іноземці та особи без громадянства, яких визнано особами, що потребують додаткового захисту, або яким надано тимчасовий захист в Україні, вважаються такими, які на законних підставах тимчасово проживають на території України на період дії обставин, за наявності яких додатковий чи тимчасовий захист було надано. Тимчасове проживання на території України таких іноземців та осіб без громадянства підтверджується посвідченням особи, яка потребує додаткового захисту в Україні, або посвідченням особи, якій надано тимчасовий захист в Україні.

Частиною 4 ст. 5 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» підставою для видачі посвідки на тимчасове проживання у випадку, передбаченому частиною четвертою статті 4 цього Закону, є заява іноземця або особи без громадянства, дійсний поліс медичного страхування, дозвіл на застосування праці іноземців та осіб без громадянства (крім іноземців та осіб без громадянства, які згідно із законодавством України мають право на працевлаштування без отримання такого дозволу) та зобов`язання роботодавця повідомити центральні органи виконавчої влади, що забезпечують реалізацію державної політики у сферах міграції, зайнятості населення та трудової міграції про дострокове розірвання чи припинення трудового договору (контракту) з таким іноземцем або особою без громадянства.

Згідно із ст.ст. 6, 7 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземця або особу без громадянства може бути визнано біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, або їм може бути надано тимчасовий захист у порядку, встановленому законом.

Іноземцям та особам без громадянства може бути надано притулок у порядку, встановленому законом.

Статтею 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

З матеріалів справи убачається, що 13 липня 2021 року громадянці Республіки Гана ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , Центральним міжрегіональним управлінням Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області видана довідка про звернення за захистом в Україні, яка є документом, що засвідчує законність перебування особи на території України на період, що розпочинається з моменту звернення особи з відповідною заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, і є дійсною для реалізації прав і виконання обов`язків, передбачених Законом України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» та іншими законами України, до остаточного визначення статусу такої особи чи залишення нею території України. Довідка видана 13 липня 2021 року з терміном дії до 13 серпня 2021 року.

Відповідно до п.1, ч.1, ст. 1 ЗУ «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» біженець - особа, яка не є громадянином України і внаслідок обґрунтованих побоювань стати жертвою переслідувань за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань перебуває за межами країни своєї громадянської належності та не може користуватися захистом цієї країни або не бажає користуватися цим захистом внаслідок таких побоювань, або, не маючи громадянства (підданства) і перебуваючи за межами країни свого попереднього постійного проживання, не може чи не бажає повернутися до неї внаслідок зазначених побоювань;

Статтею 3 цього Закону визначено, що біженець чи особа, яка потребує додаткового захисту або якій надано тимчасовий захист, не може бути вислана або примусово повернута до країни, де їх життю або свободі загрожує небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань, а також з інших причин, що визнаються міжнародними договорами чи міжнародними організаціями, учасниками яких є Україна, як такі, що не можуть бути повернуті до країн походження.

Біженець чи особа, яка потребує додаткового захисту або якій надано тимчасовий захист, не може бути вислана або примусово повернута до країн, де вони можуть зазнати катувань та інших жорстоких, нелюдських або таких, що принижують гідність, видів поводження і покарання або з яких вони можуть бути вислані або примусово повернуті до країн, де їх життю або свободі загрожує небезпека за ознаками віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань, а також з інших причин, що визнаються міжнародними договорами чи міжнародними організаціями, учасниками яких є Україна, як такі, що не можуть бути повернуті до країн походження.

Крім того, згідно з пунктом 8 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України 23 квітня 2012 року № 353/271/150, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 21 травня 2012 року за № 806/21119, відповідно до статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» забороняється примусово повертати і примусово видворяти іноземців до країн, де: їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або через політичні переконання; їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного чи внутрішнього збройного конфлікту, або систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, оцінюючи надані стороною позивача докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачем не надано суду жодного доказу на спростування доводів позивача, тоді як дане спростування, відповідно до ст. 77 КАС України, покладено на відповідача. У зв`язку з чим суд приймає до уваги доводи позивача і виходить з того, що позивач звернувся в установленому законом порядку із заявою про надання їй статусу біженця, що не було враховано відповідачем при винесенні оспорюваного рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 90 КАС України, суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі наведеного, суд вважає, що рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянки Республіки Гана ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 є протиправним та підлягає скасуванню, а позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 1, 4, 9, 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 1, 3 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», ст.ст. 2, 5, 6-11, 13-15, 72-79, 90, 241-246, 268-271, 288 Кодексу адміністративного судочинства України, суд - У Х В А Л И В:

Позов громадянки Республіки Гана ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області від 30 червня 2021 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянки Республіки Гани ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі його оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя: