Справа № 640/3152/21
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2021-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/3152/21 Суддя (судді) першої інстанції: Добрівська Н.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Собківа Я.М.

при секретарі: Шепель О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 липня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Кіровоградської обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визнання протиправними та скасування доповідної записки та подання, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Офісу Генерального прокурора, Кіровоградської обласної прокуратури, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати індивідуальний акт: наказ виконувача обов`язків Генерального прокурора України Кудрявцева В.В. № 732-к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», який є в наявності у форматі лише світлокопії з факсового паперу: «ФАКС», де зазначено: « 1.Прокурора Голованівського району Кіровоградської області радника юстиції ОСОБА_1 за вчинення проступку, який порочить його як працівника прокуратури, звільнити із займаної посади», у якому проставлено дату - « 25.06.2009», який насправді видано 24.06.2009, з направленням його для виконання до прокуратури Кіровоградської області саме 24.06.2009, про що на ньому є відмітка: «ИЮН. 24 2009 20:06».

- поновити позивача на посаді прокурора Голованівського району Кіровоградської області, яка на даний час містить назву - «начальник відділу Голованівського відділу Новоукраїнської місцевої прокуратури Кіровоградської області»;

- стягнути з Офісу Генерального прокурора, Кіровоградської обласної прокуратури середній заробіток за час мого вимушеного прогулу з 25.06.2009 по дату прийняттям рішення судом;

- визнати протиправним та скасувати індивідуальний акт: доповідну записку прокуратури Кіровоградської області від 25.06.2009 за результатами службового розслідування обставин події, яка сталася 16.06.2009 за участю прокурора Голованівського району Кіровоградської області ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати індивідуальний акт: подання прокуратури Кіровоградської області від 25.06.2009 №11/1-754 вих-09 про звільнення прокурора Голованівського району Кіровоградської області ОСОБА_1 із займаної посади, яке адресовано до Генеральної прокуратури України;

- визнати бездіяльність прокуратури Кіровоградської області у вигляді не видачі позивачу трудової книжки в день звільнення - 25.06.2009, затримку у видачі трудової книжки протиправною та зобов`язати Кіровоградську обласну прокуратуру: здійснити запис до трудової книжки щодо вимушеного прогулу в зв`язку з затримкою у видачі трудової книжки з 25.06.2009 по 27.04.2010, що є датою видачі трудової книжки;

- стягнути з Офісу Генерального прокурора, Кіровоградської обласної прокуратури кошти у розмірі середнього заробітку за час мого вимушеного прогулу з 25.06.2009 по 27.04.2010, що є датою видачі трудової книжки.

- стягнути з Офісу Генерального прокурора, Кіровоградської обласної прокуратури кошти у розмірі середнього заробітку за весь час затримки у виплаті належної позивачу заробітної плати, з дати його звільнення - 25.06.2009 року по 03.07.2009, що є днем фактичного розрахунку.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 липня 2021 року вказаний адміністративний позов - повернуто позивачу на підставі п.9 ч.4 статті 169 КАС України.

Підставою для повернення вказаного позову стало невиконання позивачем, на думку суду першої інстанції, вимог ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 березня 2021 року, якою адміністративний позов було залишено без руху, зокрема, позивачем не надано доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду, а саме таких, що підтверджують неможливість своєчасного звернення до суду з позовною заявою.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що позивачем дотримано місячний строк звернення до суду, який обчислюється з 05 січня 2021 року - дня отримання ним всіх необхідних документів, з яких позивач і дізнався про порушення своїх прав суб`єктом владних повноважень.

Кіровоградською обласною прокуратурою подано відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач зазначив про законність оскаржуваного рішення.

Відповідно до ч.2 статті 312 КАС України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Згідно п.3 ч.1 статті 294 КАС України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо: повернення заяви позивачеві (заявникові).

Керуючись вказаними нормами, суд призначив дану справу до розгляду в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, розглянувши та перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 березня 2021 року позовна заява, як така, що не відповідає вимогам статей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України, була залишена без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків шляхом подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з посиланням на обставини, які перешкоджали позивачу звернутись до суду із відповідним позовом з дотриманням строку, встановленого ч.5 статті 122 КАС України, навести доводи на обґрунтування поважності причин пропуску строку та надати докази на підтвердження таких доводів.

02 квітня 2021 року через канцелярію суду від представника позивача надійшла заява про поновлення строку звернення до суду, в обґрунтування якої було зазначено, що позивач зміг звернутися до суду з обґрунтованим позовом лише після того як Офісом Генерального прокурора на виконання судових рішень у справі №826/5053/17 надав офіційну інформацію, пов`язану зі звільненням ОСОБА_1 , разом з копіями відповідних документів.

Розглянувши вказану заяву представника позивача та додані до неї матеріали, суд дійшов висновку про неповажність причин пропуску строку звернення до суду.

Колегія суддів з таким висновком погоджується з огляду на таке.

Згідно ч.1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законам.

Відповідно до ч.5 статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли особа дізналась про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення її прав, свобод чи інтересів.

Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Причини пропуску строку є поважними, якщо обставини які зумовили такі причини є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулася до суду, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Колегія суддів зазначає, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, при наявності об`єктивної неможливості вчасного звернення до суду із відповідним позовом, саме на позивача покладається процесуальний обов`язок навести переконливі доводи щодо існування певних обставин, які слугували перешкодою для вчасного звернення до суду із наданням належних, достатніх і достовірних доказів на підтвердження своїх доводів.

Колегія суддів акцентує увагу на тому, що предмет спору є специфічним - незаконне звільнення особи з посади (з іншими, похідними від основної, вимогами). Особа не могла не знати про порушення своїх прав щонайменше з дня, коли її не було допущено до робочого місця. Посилання позивача на вирішення спору в межах судової справи №826/5053/17 видається сумнівним. Самим апелянтом в скарзі не зазначено, чому він вважає за необхідне враховувати цю обставину.

Натомість, з наявних матеріалів справи, судом встановлено, що відповідачем 1 виконано рішення у справі №826/5053/17, зокрема, шляхом надання відповіді листом Офісу Генерального прокурора від 04 січня 2021 року №07-22133-17.

У вказаному листі зазначено, що на виконання постанови апеляційного адміністративного суду надаються копії наказу виконувача обов`язків Генерального прокурора України від 18 червня 2009 року № 657к, листа Генеральної прокуратури України від 18 червня 2009 року № 11/1-31135-09, доповідної записки від 25 червня 2009 року за результатами службового розслідування, розпорядження прокурора Кіровоградської області від 18 червня 2009 року № 20.

Також повідомлено, що службове розслідування стосовно ОСОБА_1 проводилося працівниками прокуратури Кіровоградської області згідно з розпорядженням прокурора цієї області від 18 червня 2009 року №20. За його результатами 25 червня 2009 року робочою групою було складено доповідну записку на ім`я прокурора Кіровоградської області.

За інформацією Кіровоградської обласної прокуратури надати інформацію щодо підтвердження чи спростування факту не ознайомлення ОСОБА_1 з матеріалами службового розслідування та документами, які складені, прийнятими рішеннями за результатами його проведення, іншими документами та матеріалами не представляється за можливе у зв`язку із знищенням матеріалів службового розслідування по закінченню строків зберігання.

На підставі подання прокурора Кіровоградської області наказом виконувача обов`язків Генерального прокурора України від 25 червня 2009 року № 732-к ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора Голованівського району Кіровоградської б ласті за вчинення проступку, який порочить працівника прокуратури (копії зазначеного наказу та подання прокурора області надавалися листом Генеральної прокуратури України від 23 лютого 2017 року № 11-22133-17).

Отримання попередньої згоди первинної профспілкової організації на розірвання трудового договору у разі звільнення працівника на підставі п. 1 статті 8, п. 5 статті 9 та статті 11 Дисциплінарного статуту прокуратури України статтею 43 КЗпП України не вимагається.

Частиною 2 статті 47 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він в`язаний у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. Відповідно до зазначених вимог законодавства про працю 25 червня 2009 року із зазначеним наказом ОСОБА_1 ознайомлено та вручено його копію прокуратурою Кіровоградської області, про що свідчить Ваш підпис.

Щодо видання наказу про відкликання ОСОБА_1 з відпустки з 25 червня 2009 року, то за інформацією Кіровоградської обласної прокуратури надати інформацію про його видання не представляється за можливе у зв`язку із знищенням справ «Накази прокурора області про надання відпусток» по 2011 рік включно у зв`язку із закінченням строків зберігання.

З питань проведення з ОСОБА_1 розрахунку при звільненні інформуємо, що відповідно до статті 6 Закону України «Про прокуратуру» прокуратури областей входили до системи органів прокуратури України. При цьому вони були розпорядниками коштів нижчого рівня, які самостійно приймали рішення щодо фінансових зобов`язань в межах виділених їм бюджетних повноважень та здійснювали їх облік, у тому числі й прокуратура Кіровоградська області.

З огляду на викладене прокуратурою Кіровоградської області при звільненні з ОСОБА_1 було проведено повний розрахунок, про що його поінформовано листом цієї прокуратури від 27 липня 2009 року № 11/1-953вих09 з наданням копій запитуваних документів, у тому числі копії документів службового розслідування.

Щодо видачі трудової книжки, то відповідно до пункту 4.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58 (далі - Інструкція), пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника. Водночас, за інформацією прокуратури зазначеної області, згоду про направлення трудової книжки рекомендованим листом ОСОБА_1 не надавав.

Згідно з розпискою ОСОБА_1 , наданою старшому слідчому в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України, трудову книжку ним було отримано 27 квітня 2010 року.

Особова справа ОСОБА_1 зберігається у Кіровоградській обласній прокуратурі, куди він маєте право звернутися для ознайомлення з її матеріалами.

Крім того бухгалтерською службою Офісу Генерального прокурора підготовлено та скеровано через систему дистанційного обслуговування «Клієнт казначейства - Казначейство» платіжне доручення від 29 грудня 2020 року № 5294 у сумі 2 112,00 грн для сплати добровільного виконання ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2020 року.

Державна казначейська служба України здійснила оплату платіжного доручення у терміни, встановлені вимогами бюджетного законодавства.

Отже, з наведеного вбачається, що про порушення своїх прав позивач дізнався ще у червні 2009 року, жодних нових обставин у 2021 році виявлено не було, документи, запитувані позивачем у відповідача, знищено у зв`язку із закінченням строку давності.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Як зазначено у Рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі" 19 червня 2001 року (Kreuz v. Poland) (заява N 28249/95), "Право на суд" не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх "цивільних прав та обов`язків", пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети.

В питаннях, пов`язаних із застосуванням строків давності, Європейський суд з прав людини висловив свою позицію, зокрема, в справі "Олександр Волков проти України" (Заява N 21722/11 остаточне рішення від 27 травня 2013 року, §137), вказавши, що "… строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними ... Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень."

Таким чином право особи на звернення до суду не є необмеженим.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наведені позивачем причини пропуску строку звернення до суду не є поважними.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду, оскільки позов подано із пропуском строку звернення до адміністративного суду, встановленого Кодексом, а підстави, наведені у заяві про поновлення цього строку, не є поважними.

Інші доводи, які викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновки колегії суддів.

Таким чином, оспорювана ухвала відповідає вимогам процесуального закону, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 312, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 липня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 08 жовтня 2021 року.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: Є.І. Мєзєнцев

Я.М. Собків