Справа № 320/12090/21
Суддя: Брагіна О.Є.
Дата ухвалення: 2021-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху
01 жовтня 2021 року Київ № 320/12090/21
Суддя Київського окружного адміністративного суду Брагіна О.Є., розглянувши позовну заяву представника позивача адвоката Хомич Івана Олександровича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду у Київській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
у с т а н о в и в:
до суду звернувся представник позивача адвокат Хомич І.О. в інтересах ОСОБА_1 з позовними вимогами до ГУ ПФУ у Київській області про визнання протиправними дій відповідача щодо неперерахунку та невиплати пенсії на підставі довідки Київського обласного ТЦКСП від 25.05.2021 №2/3/1/2011; зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії за такою довідкою, починаючи з 01.04.2019 з врахуванням виплачених сум.
Відповідно до ч. 1 ст. 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.
Дослідивши позовну заяву та подані документи на предмет дотримання вимог ст.ст. 160, 161 КАСУ, суд приходить до висновку про необхідність залишення позову без руху із наданням заявникові десятиденного строку для усунення недоліків шляхом подання позову у новій редакції із зазначенням у ньому: спірного періоду для перерахунку пенсійних виплат, а саме конкретних дат початку та кінця періоду невиплат; інформації про суми пенсійних виплат, отриманих за спірний період з наданням доказів про їх отримання (виписки з банку, копії квитанції про грошові перекази тощо); надання оригіналу квитанції про сплату судового збору за другу вимогу немайнового характеру у розмірі 908,00 грн.; заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із обґрунтуванням причин, які зумовили недотримання строків, визначених ст. 122 КАСУ та доказів поважності такого пропуску; засвідченням усіх копій документів, які додані до позовної заяви з урахуванням положень ч. 5 ст. 94 КАСУ, п. 8 Розділу 10 Глави 2 Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, п. 5.26. ДСТУ 4163:2020.
Відповідно до статті 122 КАСУ, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами (частина перша). Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина друга).
Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.
У постанові від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19 Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав зазначила, що «вважає за необхідне відступити від висновків, викладених, зокрема у постановах від 29.10.2020 у справі № 816/197/18 (касаційне провадження № К/9901/50050/18), від 20.10.2020 у справі № 640/14865/16-а (касаційне провадження № К/9901/36805/18), від 25.02.2021 у справі № 822/1928/18 (касаційне провадження № К/9901/1313/18) щодо застосування строку звернення до суду у соціальних спорах, у яких, зокрема зазначено, що при застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та повернення позовної заяви без розгляду на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави (постанови Верховного Суду від 29.10.2020 у справі № 816/197/18 (касаційне провадження № К/9901/50050/18), від 20.10.2020 у справі № 640/14865/16-а (касаційне провадження № К/9901/36805/18), а також про те, що строк звернення позивача до суду у випадку спірних правовідносин розпочав перебіг після отримання позивачем листа-відповіді від органу Пенсійного фонду, а не після отримання пенсії за відповідний період (постанова Верховного Суду від 25.02.2021 у справі № 822/1928/18) та дійшла такого висновку щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАСУ у спорах цієї категорії:
1) для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.
2) пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Відтак, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо.
Відтак, Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що отримання позивачем листа відповідача у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку, оскільки такі дії позивач почав вчиняти за спливом тривалого часу.
До того ж Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав звертає увагу на те, що за умови відсутності часових обмежень для звернення до суду за минулі періоди Пенсійний фонд України як центральний орган виконавчої влади був би позбавлений можливості реалізовувати покладені на нього завдання, зокрема здійснювати ефективний розподіл фінансових ресурсів для пенсійного забезпечення; така ситуація не відповідала б принципу юридичної визначеності у правовідносинах щодо пенсійного забезпечення у солідарній системі.»
Також Судова палата, з посиланням на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 24.12.2020 у справі № 510/1286/16-а зазначила, що норми, зокрема, статі 87 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» та статті 46 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (щодо необмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії), підлягають застосуванню у справах за позовами про оскарження бездіяльності, дій та/або рішень суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку пенсійних виплат виключно за наявності таких умов: 1) ці суми мають бути нараховані пенсійним органом; 2) ці суми мають бути не виплаченими саме з вини держави в особі пенсійного органу.
З урахуванням наведеного, Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав дійшла висновку, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.
За результатом огляду представлених документів, суд приходить до висновку, що в момент отримання пенсійних виплат ОСОБА_1 у зменшеному розмірі з 01.04.2019 він міг знати про порушення його пенсійних прав, що слугувало підставою звернення до суду. Натомість, позовна заява ОСОБА_1 надійшла 30.09.2021, з пропущенням строку, визначеного ст.122 КАСУ, тому позивач має подати суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду та обґрунтувати у заяві, які обставини непереборної сили та/або поважні причини заважали йому вчасно звернутися за захистом своїх прав.
Згідно статті 161 КАСУ, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону (частина третя).
ОСОБА_1 заявлено дві вимоги немайнового характеру, водночас суду надано квитанцію про сплату судового збору лише за одну вимогу. Так, відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру фізичною особою судовий збір складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно з частиною 3 статті 6 закону України "Про судовий збір" у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.
Враховуючи, що позивачем заявлено дві вимоги немайнового характеру, позивачеві слід сплатити судовий збір у розмірі 908,00 грн. за другу вимогу немайнового характеру та надати суду оригінал документу, що підтверджує сплату судового збору.
З вищезазначеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без руху. Керуючись ст.ст. 161, 169, 171 КАС України, суд
у х в а л и в:
позовну заяву представника позивача адвоката Хомич Івана Олександровича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду у Київській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - залишити без руху.
Встановити позивачеві десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії даної ухвали.
Копію ухвали надіслати позивачеві.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Брагіна О.Є.