Справа № 140/3474/21
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2021-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2021 рокуЛьвівСправа № 140/3474/21 пров. № А/857/14779/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.,

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Волинської митниці Держмитслужби на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 11 червня 2021 року, ухвалене суддею Димарчук Т.М. у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, у справі № 140/3474/21 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНІВЕРСАЛ ФІШ КОМПАНІ" до Волинської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови у прийнятті митної декларації, -

ВСТАНОВИВ:

06 квітня 2021 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІВЕРСАЛ ФІШ КОМПАНІ» звернувся до суду з позовом до відповідача Волинської митниці Держмитслужби, у якому просив визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA 205050/2020/000085/1 від 09.10.2020 та картку відмови у прийнятті митної декларації №UA 205050/2020/01264.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що митну вартість імпортованого товару визначено за основним методом та до декларації додано достатній пакет документів на підтвердження достовірності митної вартості товару, визначеної за умовами контракту.

Позивач зауважує, що згідно контракту №2108 від 21.08.2017 товар поставляється Coast Seafood AS (Норвегія). Вказує, що зазначення у CMR (автотранспортній накладній) відправником Havline Processing AS, Industrikajen 7, DK 9850 Hirstshals, Denmark не є розбіжністю у документах, а означає, що товар відправлено покупцю на замовлення постачальника третьою особою, що не суперечить п.3.3 контракту, за умовами якого зобов`язання постачальника залишаються незмінними і не залежать від того, хто є постачальником товару.

Згідно доводів позивача, у рішенні про коригування митної вартості відсутня вказівка на те, які саме подані декларантом документи є недостовірними або яких конкретних відомостей, що підтверджують цифрові значення складових митної вартості, ці документи не містять; митний орган не обґрунтував чому митна вартість товарів не могла бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-59 Митного кодексу України, оскільки, на думку позивача, митний орган всупереч вимогам наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598 «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору» порушив вимоги заповнення графи 33 оскаржуваного рішення та не налав пояснень щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов, що і підтверджує необґрунтованість оскаржуваного рішення; митний орган всупереч вимог ч.2 ст. 55 МК України також не навів конкретної інформації, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, не наведені вичерпні роз`яснення конкретних вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів; митний орган не навів передбачених ч.1 ст. 58 МК України підстав неможливості застосування при визначенні митної вартості товарів першого методу; митний орган не обґрунтував неможливості визнання заявленої митної вартості товарів без надання додаткових документі підставі вже поданих; митний орган не довів, що позивач зазначив не всі складові числового значення митної вартості або неправильно здійнив розрахунок митної вартості, або встановив ознаки підробки поданих при митному оформленні документів.

Рішенням Волинського адміністративного суду від 11 червня 2021 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скаргзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що при здійсненні митного контролю правильності визначення митної вартості товару відповідачем було виявлено розбіжності в документах в частині зазначення постачальника, що призвело до виникнення у митниці сумніву щодо достовірності відомостей, які підтверджують числове значення складових митної вартості імпортованого товару. Згідно інформації, яка внесена до ЄАІС, фірмою Coast Seafood AS (Норвегія) раніше було здійснено поставку на митну територію України такого ж товару, проте митну вартість було заявлено одержувачем на рівні 5,1 дол./кг (МД № UA 807170/2020/51764 від 06.10.2020), замість заявлених позивачем 4,45 дол./кг.

У зв`язку з наведеним декларанту запропоновано надати у 10-ти денний термін документи, вказано їх перелік. Декларантом на вимогу митниці запитувані документи не надано.

Покликаючись на положення Угоди про застосування VII ГАТТ 1994 року, вимоги ч.6 ст. 54 МК України, скаржник вказав на те, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю у разі неподання документів згідно з переліком та відповідно до умов, визначених у частинах другій-червертій ст.53 МК України, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена чи підлягає сплаті за ці товари.

Таким чином, за результатами проведеної письмової консультації щодо вибору методу визначення митної вартості товару, а також, враховуючи відмову декларанта подавати інші документи, скаржник ввважає, що митницею правомірно прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA 205050/2020/000085/1 від 09.10.2020, що в свою чергу слугувало підставою для видання картки відмови у прийнятті митної декларації №UA 205050/2020/01264.

В судове засідання сторони не з`явились, хоча були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи у суді, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши суддю доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 21.08.2017 між ТзОВ «ЮНІВЕРСАЛ ФІШ КОМПАНІ» (Покупець) та Компанією Coast Seafood AS (Постачальник) укладено контракт № 2108/2017, за умовами якого Постачальник поставляє, а Покупець купує на умовах цього контракту свіжоморожену та охолоджену рибу різних видів, морепродукти та інші продукти харчування, що в подальшому іменуються «Товар», вид, асортимент і кількість якого зазначається у специфікаціях та/або інвойсах, які являються невід`ємною частиною даного контракту. Ціна та вартість товару (в USD або Euro) узгоджуються між постачальником і покупцем і фіксуються в інвойсах та/або специфікаціях із зазначенням номеру та дати даного контракту, які оформляються на кожну окрему поставку, та являються невід`ємною частиною даного контракту. Вартість товару включає вартість упаковки, наклеювання етикеток, оформлення товаросупровідної документації, податки та збори країни постачальника. Загальна вартість цього контракту становить загальну вартість товару, що поставлений протягом дії цього контракту відповідно до інвойсів та/або специфікацій, які є невід`ємною частиною цього контракту. Відповідно до умов цього контракту оплата за товар, що поставляється за цим договором здійснюється у Євро або USD на розрахунковий рахунок постачальника. Умови оплати кожної партії товару зафіксовані у інвойсах та/або специфікаціях, що супроводжують кожну поставку товару. Оплата за товар за цим контрактом вважається здійсненою в момент надходження грошових коштів, що підлягають оплаті на розрахунковий рахунок постачальника.

На виконання умов цього контракту позивачу поставлено товар (лосось (сьомга) атлантичний, охолоджений, з головою, з зябрами, з хвостом, патраний, якість SUP виду: "SALMO SALAR", розмірний ряд: SUP 3-4КГ/ШТ - 686 коробів; загальна чиста вага нетто: 17035,50 кг, дата виготовлення: 06.10.2020, країна виробництва: НОРВЕГІЯ (N0), торгова марка: "COAST SEAFOOD AS") та відповідно до інвойсу №5050655 від 06.10.2020 вартість товару становить 75807,98 (USD) доларів США.

З метою здійснення митного оформлення товару декларантом подано митному органу митну декларацію від 09.10.2020 №UA205050/2020/048236 (а.с. 11, 63), в якій визначено митну вартість товару в сумі 2199122,86 грн, що згідно курсу валюти, зазначеній в графі 23 декларації, становить 75807,98 (USD) доларів США, та включає вартість перевезення товару до кордону України.

На підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації від 09.10.2020 №UA205050/2020/048236 митної вартості товарів та обраного методу її визначення разом з декларацією декларант надав митному органу документи, які посвідчують придбання товару, його кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування, а саме: сертифікат якості від 06.10.2020 №б/н; рахунок-фактуру від 06.10.2020 №5050655; автотранспортну накладну (CMR) від 06.10.2020 №б/н; сертифікат про походження товару від 07.10.2020 №АУ0477; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються від 21.08.2017 №2108/2017; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 18.11.2019 №б/н; договір (контракт) про перевезення від 20.02.2019 №8; рахунок на оплату про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги від №1164; інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів … від 08.10.2020 №6064297.

На вимогу митниці від 09.10.2020 про надання додаткових документів декларант надав додаткові документи, зокрема: копію експертної декларації країни-відправлення від 06.10.2020 №; договір з постачальником №2108/2017 від 21.08.2017; лист від постачальника з обґрунтуванням ціни товару від 09.10.2020 б/н; прайс-лист на товар від 06.10.2020 б/н. (а.с. 88)

09.10.2020 Волинською митницею Держмитслужби відмовлено у митному оформленні вказаного товару, оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА205050/2020/01264 та прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA205050/2020/000085/1 від 09.10.2020 (а.с. 15)

Відповідно до графи 30 рішення про коригування митної вартості товарів №UA205050/2020/000085/2 від 09.10.2020 митний орган визначив митну вартість в розмірі 86881,05 USD замість 77752,57 USD, що була заявлена декларантом.

Крім того, Волинська митниця Держмитслужби також видала картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205050/2020/01264 (а.с. 17).

Випуск товару у вільний обіг здійснено за митною декларацією від 09.10.2020 №UA205050/2020/048513 з наданням гарантій, передбачених ч.7 ст.55 МК України.

Позивач, вважаючи видану Волинською митницею Держмитслужби картку відмови в прийнятті митної декларації №UA205050/2020/01264 та прийняте рішення про коригування митної вартості №UA205050/2020/000085/1 від 09.10.2020 протиправними, звернувся до суду з вимогою про їх скасування.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів виходить з наступного.

В розумінні пунктів 23 та 24 частини 1 статті 4 МК України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Відповідно до статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно з частиною 1 статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно до статті 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення.

Згідно із статтею 264 Кодексу митна декларація реєструється та приймається органом доходів і зборів у порядку, що визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою органу доходів і зборів, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо), у тому числі з використанням інформаційних технологій.

У випадках, коли з причин, визнаних органом доходів і зборів обґрунтованими, окремі документи, визначені цим Кодексом, не можуть бути представлені разом з митною декларацією, дозволяється подання таких документів протягом часу, що визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

З моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Орган доходів і зборів не має права відмовити у прийнятті митної декларації, якщо виконано всі умови, встановлені цим Кодексом.

За визначенням, викладеним у статті 256 Митного кодексу України, відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення органу доходів і зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом. У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.

Згідно зі статтею 264 Митного кодексу орган доходів і зборів відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: 1) митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу; 2) електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів; 3) митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст. 335 Митного кодексу України разом з митною декларацією митному органу подаються рахунок або інший документ, який визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, декларація митної вартості. У встановленому цим Кодексом порядку в митній декларації декларантом або уповноваженою ним особою зазначаються відомості, зокрема у разі необхідності - документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів та обраний метод її визначення відповідно до статті 53 цього Кодексу.

У разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі (частина 12 статті 264 МК України).

Суд першої інстанції, вирішуючи спір по суті та задовольняючи позовні вимоги про скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та рішення про коригування митної вартості товарів, виходив з того, що відповідач безпідставно витребував у позивача додаткові документи для підтвердження числових значень митної вартості, оскільки подані митному органу документи не містили розбіжностей, що мали вплив на правильність визначення митної вартості, не містили наявних ознак підробки та мітили відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Суд також зазначив, що витребовуючи додаткові документи, митний орган обмежився фактично формальним переписом документів з положень ч.3 ст.53 МК України, не вказавши яких саме документів недостатньо для підтвердження числових значень митної вартості.

На думку суду першої інстанції, позивачем у відповідності до вимог статей 52, 53 МК України подано всі необхідні документи для митного оформлення зазначеного товару за ціною договору,

Згідно доводів відповідача, митна вартість товару не могла бути визнана за вартістю, визначеною декларантом щодо товарів, що імпортуються, у зв`язку із неподанням декларантом додаткових документів, витребуваних органом доходів і зборів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частині третій статті 53 Митного кодексу України.

Тобто, наданими до митного оформлення документами не підтверджено заявлену до митного оформлення ціну імпортованого товару та на вимогу митного органу необхідних додаткових доказів декларантом не надано.

За змістом статей 49, 50 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частини 1 та 2 статті 51 МК України).

Згідно з частиною першою статті 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та главою 8.

За приписами частини другої цієї статті декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Як встановлено частиною першою статті 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах 5 і 6 статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч.2 ст. 53 МК України).

Частиною третьою статті 53 Митного кодексу України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з частиною п`ятою цієї статті забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. При цьому, положеннями частини шостої цієї статті передбачено, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Відповідно до частини першої статті 54 МК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Отже митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом.

Разом з тим, у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару.

Суд апеляційної інстанції, здійснивши перевірку рішення суб`єкта владних повноважень щодо відповідності визначеним ч.2 ст.2 КАС України критеріям, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст. 90 КАС України).

Так, разом із декларацією митної вартості позивачем подано наступні документи:

-сертифікат якості від 06.10.2020 №б/н;

-рахунок-фактуру від 06.10.2020 №5050655;

-автотранспортну накладну (CMR) від 06.10.2020 №б/н;

-сертифікат про походження товару від 07.10.2020 №АУ0477;

-зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються від 21.08.2017 №2108/2017;

-доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 18.11.2019 №б/н;

-договір (контракт) про перевезення від 20.02.2019 №8;

-рахунок на оплату про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги від №1164;

-інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів … від 08.102020 №6064297.

Розрахована декларантом митна вартість товару (лосось (сьомга) атлантичний охолоджений, з головою, з зябрами, з хвостом, патраний) згідно наданих документів становить 75807,98 дол. США.

Зазначена позивачем митна вартість товару не визнана митним органом. Відповідачем поставлено під сумнів правильність визначення митної вартості декларантом.

Під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості митним органом було виявлено, що згідно контракту 2108/2017 від 21.08.2017 товар поставляється фірмою Coast Seafood AS (Норвегія), а в CMR (автотранспортній накладній) вказано відправником Havline Processing AS, Industrikajen 7, DK 9850 Hirstshals, Denmark. Тобто, митним органом зроблено висновки, що товар фактично поставлявся з Данії.

Митний орган вказав на дані розбіжності та запропонував для усунення будь-яких сумнівів надати додаткові документи. Митний орган наголошує, що згідно контракту країною виробництва товару є саме Норвегія, компанія Coast Seafood AS. Згідно доводів скаржника, доставка товару від компанії виробника з Норвегії до компанії продавця (реалізатора) товару з Данії ймовірно несла певні затрати на перевезення, завантаження, розвантаження, оформлення товаросупровідних документів тощо, що зумовлює понесення певних витрат, які у поданих позивачем документах не відображені.

Митні органи наділені виключною компетенцією в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. З цією метою їм надано повноваження витребовувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товарівв разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України.

Митниця може вимагати, а суб`єкт господарювання має надати лише належні документи для перевірки та підтвердження правильності заявленої митної вартості товару.

Надання неналежних документів не може вважатися виконанням вимог митниці щодо підтвердження митної вартості товарів.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла до висновку, що у зв`язку з наявністю умов, визначених ч.3 ст. 53 Митного кодексу України, у митного органу були наявні правові підстави для витребування у декларанта додаткових документів.

Так, на вимогу митниці від 09.10.2020 про надання додаткових документів (а.с. 87) позивачем надано копію експертної декларації країни-відправлення від 06.10.2020 №; договір з постачальником № 2108/2017 від 21.08.2017; лист від постачальника з обґрунтуванням ціни товару від 09.10.2020 №б/н; прайс-лист на товар від 06.10.2020 №б/н (а.с. 88)

Водночас позивач не заперечує факту неподання на вимогу митного органу інших запитуваних документів (висновків про вартісні та якісні характеристики оцінюваного товару, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями; за наявності інших платіжних та/або бухгалтерських документів, що підтверджують вартість товару; виписки з бухгалтерської документації; договору (угоди, контракту) із третіми особами, пов`язаних з договором, угодою, контрактом про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунків про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунків про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту), відтак судом першої інстанції не надано належної правової оцінки доводам митного органу про відсутність таких документів на час винесення оскаржуваного рішення про коригування митної вартості та картки відмови.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що судом при дослідженні правомірності оскаржуваного рішення та картки відмови підлягають врахуванню лише документи, що подавались декларантом безпосередньо суб`єку владних повноважень, який приймав відповідні рішення.

Тобто, за результатами опрацювання документів, долучених до митної декларації, відповідно до положень статей 53, 54, 368 МК України, декларанту направлено письмову вимогу про необхідність подання додаткових документів, визначивши їх чіткий перелік, однак на вимогу митного органу належних документів декларантом не надано.

Слід зазначити, що саме позивач на стадії декларування товару (подання декларації та інших документів) зобов`язаний довести та надати докази (відповідні документи) того, що має право декларувати товари за самостійно обраним методом, і лише у разі надання таких документів, контролюючий орган за наявності у нього сумнівів може витребувати додаткові документи, що передбачені ч. 3ст. 53 Митного кодексу України.

При цьому, за змістом пункту 2 частини 6 статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Як слідує із графи 33 оскаржуваного рішення, згідно контракту №2108/2017 від 21.08.2017 товар поставляється фірмою Coast Seafood AS, а в CMR відправником вказано Havline Processing AS, Industrikajen 7, DK 9850 Hirstshals, Denmark. У зв`язку з перевіркою відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а також у зв`язку з наявністю розбіжностей в поданих документах згідно ст. 53 МК України декларанту запропоновано в 10-ти денний термін надати вищенаведені документи, однак такі документи декларант не надав.

Зі змісту оскаржуваного рішення про коригування митної вартості слідує, що його прийняттю передувало проведення митним органом консультації з декларантом. За результатом проведеної процедури консультації із декларантом та у зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МК України) та методу 2б (ст. 60 МК України) з причин відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст. 62 МК України) та методу 2г (ст. 63 МК України) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта митну вартість визначено за резервним методом згідно зі ст. 64 МК України. Відповідно до цінової інформації ЄАІС митна вартість становить: товар №1 (МД №UA807170/2020/51764 від 06.10.2020 5,1 дол./кг).

Тобто, митна вартість відповідачем визначена за резервним методом (ст.64 Митного кодексу України). При визначенні митної вартості імпортованого позивачем товару митницею використано інформацію, внесену до ЄАІС, згідно з якою фірмою Coast Seafood AS здійснено на митну територію України поставку такого ж товару, проте митну вартість одержувачем зазначено 5,1 дол./кг.

Слід зазначити, що митним органом доведено суду існування у нього обґрунтованого сумніву щодо заявлення позивачем повних та достовірних відомостей про митну вартість товарів з огляду на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах, відповідачем в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів наведено обґрунтування неможливості визначення митної вартості за ціною контракту (метод 1) та необхідності визначення митної вартості товару за резервним методом (стаття 64 Митного кодексу України). Також у спірному рішенні зазначена послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Отже, висновок про неможливість визначення митної вартості за першим основним методом за ціною контракту з підстав ненадання декларантом позивача документів, які є достатніми для визначення митної вартості товару за ціною договору та в повній мірі підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару, та про застосування при визначенні митної вартості імпортованого позивачем товару за резервним методом суд апеляційної інстанції вважає правомірним.

Наведені обставини в своїй сукупності під час вирішення спірних правовідносин залишилися поза увагою суду першої інстанції, що має наслідком його скасування.

Таким чином, оскільки митний орган діяв підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів №UA 205050/2020/000085/1 від 09.10.2020 та картка відмови у прийнятті митної декларації №UA 205050/2020/01264 є правомірними, а позовні вимоги про їх скасування є безпідставними, необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції не виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин не вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень, які підлягають скасуванню.

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 242, 309, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Волинської митниці Держмитслужби задовольнити, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 11 червня 2021 року у справі №140/3474/21 скасувати.

В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНІВЕРСАЛ ФІШ КОМПАНІ" до Волинської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови у прийнятті митної декларації відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді О. І. Довга
І. І. Запотічний
Постанова складена в повному обсязі 05.10.2021.