Справа № 640/7791/19
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2021-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2021 року м. Київ № 640/7791/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Гарника К.Ю., розглянувши в порядку письмового позовного провадження адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «АС-Инвест Груп»
до Головного управління ДПС у Київській області
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «АС-Инвест Груп» (далі по тексту - позивач), адреса: 01601, Київ, вулиця Печерський Узвіз, будинок 3 до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області (далі по тексту - відповідач), адреса: 03151, Київ, вулиця Народного Ополчення, будинок 5А, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 05 листопада 2018 року №, яким збільшено суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 23 230 050.0 грн за основним платежем та 5 807 512,5 грн за штрафними санкціями;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «В4» від 05 листопада 2018 року № , яким визначено суму завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового періоду) у сумі 598 154,0 грн.

В обгрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення, прийняті на підставі висновків контролюючого органу про нереальність операцій позивача з контрагентами, є протиправними та підлягають скасуванню, зокрема, з наступних підстав:

- позивач при укладенні договорів з контрагентами керувався усіма відкритими відомостями щодо них;

- товар придбано позивачем у контрагентів при здійсненні господарської діяльності;

- первинні документи, які підтверджують реальність здійснення господарських операцій з вказаними контрагентами відповідають вимогам законодавства України;

- відповідачем не наведено у акті перевірки доказів, що господарські операції з контрагентами не призвели до зміни у структурі активів та зобов`язань позивача та його контрагентів, в той же час позивачем надані до перевірки та додані до позову докази, що підтверджують факт зміни у структурі активів та зобов`язань позивача;

- позивач сформував податковий кредит у відповідності до вимог законодавства України;

- посилання відповідача на наявність кримінального провадження не можуть слугувати належним доказом в підтвердження не реальності господарських операцій.

З наведених підстав позивач вважає, що відповідачем не наведено доказів порушення ним податкового законодавства, а винесені податкові повідомлення-рішення ґрунтуються виключно на припущеннях відповідача. Таким чином, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представником відповідача надано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечив проти задоволення позовних вимог, виходячи з того, що документальною позаплановою виїзною перевіркою позивача встановлено порушення норм податкового законодавства, що призвело до завищення від`ємного значення та заниження суми податку на додану вартість. Зазначене порушення виникло у зв`язку із не підтвердженням під час проведення перевірки здійснення господарських взаємовідносин з низкою контрагентів. В ході проведеної перевірки відповідачем встановлено відсутність у контрагентів позивача джерела походження соняшнику по ланцюгу постачання. Також відповідач наголосив на наявність кримінального провадження де вигодонабувачами виступають контрагенти позивача, що свідчить про відсутність у контрагентів можливості здійснювати фактичні товарні операції з позивачем. На підставі викладеного просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 травня 2019 року головуючим у справі визначено суддю Окружного адміністративного суду міста Києва Патратій О.В.

Згідно з ухвалою суду від 15 травня 2019 року позовну заяву по справі № 640/7791/19 залишено без руху та позивачеві надано строк для усунення недоліків позову.

Згідно з ухвалою суду від 19 червня 2019 року по справі № 640/7791/19 відкрито провадження, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження, справу призначено до розгляду в підготовчому засіданні на 13 серпня 2019 року.

Судові засідання по справі №640/7791/19 проводились 13 серпня 2019 року, 19 вересня 2019 року, 19 грудня 2019 року, 21 січня 2020 року.

Згідно з наявною у справі довідкою від 05 березня 2020 року, розгляд справи відкладено внаслідок перебування судді Патратій О.В. у відпустці, справу призначено до розгляду на 16 квітня 2020 року.

Згідно з наявною матеріалах справи довідкою від 16 квітня 2020 року, адміністративну справу № 640/7791/19 знято з розгляду, справу призначено до розгляду на 30 червня 2020 року.

Наступні судові засідання по справі відбулися 30 червня 2020 року, 15 вересня 2020 року, 17 листопада 2020 року, 15 грудня 2020 року.

В судовому засіданні 15 вересня 2020 року суд ухвалив замінити відповідача Головне управління Державної фіскальної служби України в Київській області на Головне управління Державної податкової служби у Київській області, а також судом оголошено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду в судовому засіданні.

Згідно з наявною в матеріалах справи довідкою від 11 лютого 2021 року, розгляд справи №640/7791/19 не здійснювався у зв`язку з перебуванням судді Патратій О.В. у відпустці.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 березня 2021 року, головуючим суддею у справі № 640/7791/19 визначено суддю Окружного адміністративного суду міста Києва Гарника К.Ю.

Згідно з ухвалою суду від 10 березня 2021 року, адміністративну справу № 640/7791/19 прийнято до провадження, справу призначено до розгляду у підготовчому засіданні на 31 березня 2021 року.

Згідно з наявною в матеріалах справи довідкою від 31 березня 2021 року, розгляд справи відкладено на 27 квітня 2021 року та зафіксовано першу неявку без поважних причин позивача.

Згідно з наявною в матеріалах справи довідкою від 27 квітня 2021 року, через неявку представників сторін, розгляд справи відкладено на 25 травня 2021 року.

В судовому засіданні від 25 травня 2021 року судом ухвалено про закінчення підготовчого провадження у справі, справу призначено до судового розгляду.

В судовому засідання від 22 червня 2021 року представник позивача підтримав позовні вимоги та просив задовольнити останні. Представник відповідача позовні вимоги не визнав в повному обсязі та просив у їх задоволенні відмовити.

Суд також зазначає, що в матеріалах справи міститься клопотання представника Головного управління ДФС у Київської області його правонаступником - Головним управління ДПС у Київській області.

У відповідності до статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Зважаючи, що відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що на виконання вимог постанов Уряду було утворено Головне управління ДПС у Київській області, здійснено державну реєстрацію останнього та, відповідно, передано повноваження Головного управління ДФС у Київській області, суд дійшов висновку про наявність підстав для здійснення такої заміни відповідача.

Розглянувши подані сторонами документи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення позову, з огляду на наступне.

На підставі наказів від 14 вересня 2018 року № 1941 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Ас-Инвест Груп» та від 19 вересня 2018 року №1974 «Про внесення змін до наказу ГУ ДФС у Київській області від 14 вересня 2018 року №1941 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Ас-Инвест Груп», Головним управління ДФС у Київській області проведена документальна позапланова виїзна перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «Ас-Инвест Груп» з питань дотримання податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з підприємствами: ТОВ «Експо Трейд К» (код за ) за період з 01 січня 2018 року по 31 січня 2018 року; ТОВ «Тріполі Лтд» (код за ) за період з 01 лютого 2018 року по 31 березня 2018 року; ТОВ «Укр Вест Девелопмент» (код за ) за період з 01 січня 2018 року по 31 січня 2018 року; ТОВ «ФГ Сокіл» (код за ) за період з 01 квітня 2018 року по 30 квітня 2018 року; ТОВ «Відродження» (код за ) за період з 01 квітня 2018 року по 30 квітня 2018; ТОВ «КВК «Горизонт» (код за за період з 01 квітня 2018 року по 30 квітня 2018 року.

За результатом вищезазначеної перевірки відповідачем складено Акт від 28 вересня 2018 року № 835/10-36-14-05/39541022.

В подальшому позивач отримав від відповідача податкове повідомлення-рішення від 06 листопада 2018 року №, яким встановлено суму завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового періоду у розмірі 598 154,0 грн., та податкове повідомлення-рішення від 05 листопада 2018 року №, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 29 037 062, 50грн, з яких 23 230 050,0 грн за основним платежем та 5 807 512,5 грн штрафні санкції.

Незгода з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями суб`єкта владних повноважень обумовила звернення позивача до суду з адміністративним позовом.

При вирішенні даного спору по суті суд виходить з такого.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України №2755-VI від 02 грудня 2010 року (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Податковий кодекс України).

Згідно з підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (ПК України) господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з пунктом 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 статті 198 ПК України передбачено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За правилами пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Статтею 200 ПК України визначається, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію податкової та митної політики, надсилає органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, перераховує суми податку до бюджету.

При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1 .3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У відповідності до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність здійснення господарської операції.

Згідно з інформаційним листом Вищого адміністративного суду України від 02 червня 2011 року №742/11/13-11 з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з`ясовувати, зокрема, такі обставини:

- рух активів у процесі здійснення господарської операції.

- установлення спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарської операції.

- установлення зв`язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Отже, предметом доказування у відповідній категорії спорів є реальність господарських операцій, що є підставою для виникнення права на врахування витрат, понесених у зв`язку із здійсненням цих господарських операцій при визначенні сум податку на додану вартість при визначенні об`єкта оподаткування податком на додану вартість; добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій господарській меті, а також реальність усіх даних, наведених у документах.

Також, сама по собі наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.

Доводи ж контролюючого органу про не підтвердження реальності здійснення господарських операцій мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на віднесення певних витрат до складу валових витрат з податку на прибуток чи віднесення до складу податкового кредиту певних сум податку на додану вартість.

При дослідженні факту здійснення господарської операції оцінюватися повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Дана правова позиція суду відповідає висновкам Верховного Суду України, які викладені у його постановах від 27 червня 2017 року у справі № 808/1062/14, від 14 березня 2017 року у справі №826/757/13-а, та Верховного Суду, зокрема у постанові від 06 лютого 2018 року №К/9901/5042/17.

Позивачем у період, що підлягав перевірці, здійснювались господарські операції з рядом контрагентів, діяльність яких поставлена під сумнів податковим органом.

Так, контролюючим органом за результатами перевірки встановлено, що фінансово-господарські операції ТОВ «Ас-Инвест Груп» при взаємовідносинах з ТОВ «Укр Вест Девелопмент» можуть бути причетними до роботи так званих «конвертаційних груп», які використовують злочинну схему з фіктивного формування податкового кредиту для мінімізації податкових зобов`язань, ухилення від сплати податків в особливо великих розмірах.

Відповідач вказує, що відповідно до аналітичної системи АІС «співставлення податкових зобов`язань і податкового кредиту у розрізі контрагентів на рівні ДФС України» інформаційної системи «Податковий Блок» розбіжності між податковими зобов`язаннями ТОВ «Укр Вест Девепломент» та податковим кредитом ТОВ «Ас-Инвест Груп» за період з 01 січня 2018 року по 31 березня 2018 року відсутні; ТОВ «Ас-Инвест Груп» укладено договори поставки від 13 жовтня 2017 року №13/10/17 та від 11 січня 2018 року №12/12/2018 з ТОВ «Укр Вест Девелопмент»; наводить зміст даних договорів та додатків до них; наводить перелік виписаних ТОВ «Укр Вест Девелопмент» на адресу позивача видаткових та податкових накладних на загальну суму 75 877 457,74 грн, в тому числі ПДВ 12 646 242,96 грн; зазначає, що розрахунки між позивачем та ТОВ «Укр Вест Девелопмент» проводились у безготівковій формі шляхом зарахування грошових коштів на поточний рахунок ТОВ «Укр Вест Девелопмент» з поточного рахунку позивача; зазначає, що позивачем перераховано ТОВ «Укр Вест Девелопмент» грошові кошти у розмірі 22 910 251,5 грн.

В свою чергу, судом проведено аналіз наданих позивачем документів щодо взаємовідносин з ТОВ «Укр Вест Девелопмент», а саме : договору поставки від 11 січня 2018 року № 12/12/2018; специфікації №1 від 11 січня 2018; специфікації № 2 від 11 січня 2018 року; специфікації № 3 від 11 січня 2018 року; специфікації №4 від 11 січня 2018 року; специфікації № 5 від 11 січня 2018 року; видаткової накладної № 16 від 12 січня 2018 року, видаткової накладної № 18 від 12 січня 2018 року, видаткової накладної № 19 від 12 січня 2018 року, видаткової накладної № 13 від 13 січня 2018 року, видаткової накладної № 17 від 13 січня 2018 року, видаткової накладної № 15 від 14 січня 2018 року; договору поставки від 13 жовтня № 13/10/17, видаткової накладної № 57 від 14 березня 2018 року, видаткової накладної № 58 від 14 березня 2018 року, видаткової накладної № 59 від 14 березня 2018 року, видаткової накладної № 68 від 14 березня 2018 року, видаткової накладної № 69 від 14 березня 2018 року, видаткової накладної № 72 від 14 березня 2018 року, видаткової накладної № 74 від 14 березня 2018 року, видаткової накладної № 77 від 14 березня 2018 року, видаткової накладної № 88 від 14 березня 2018 року, видаткової накладної № 89 від 14 березня 2018 року, видаткової накладної № 94 від 14 березня 2018 року, видаткової накладної № 91 від 15 березня 2018 року, видаткової накладної № 93 від 15 березня 2018 року, видаткової накладної № 95 від 15 березня 2018 року, видаткової накладної № 97 від 15 березня 2018 року, видаткової накладної № 98 від 15 березня 2018 року, видаткової накладної № 99 від 15 березня 2018 року, видаткової накладної № 100 від 15 березня 2018 року, видаткової накладної № 38 від 06 березня 2018 року, видаткової накладної № 20 від 09 січня 2018 року, видаткової накладної № 21 від 10 січня 2018 року, видаткової накладної № 29 від 02 лютого 2018 року; картку рахунку 631 за І квартал 2018 року по контрагенту ТОВ «Укр Вест Девелопмент»; видаткової накладної № 28 від 05 лютого 2018 року, видаткової накладної № 31 від 19 лютого 2018 року, видаткової накладної № 32 від 20 лютого 2018 року, видаткової накладної № 33 від 20 лютого 2018 року, видаткової накладної № 34 від 21 лютого 2018 року, видаткової накладної № 35 від 22 лютого 2018 року, видаткової накладної № 30 від 22 лютого 2018 року, видаткової накладної № 42 від 05 березня 2018 року, видаткової накладної № 43 від 05 березня 2018 року, видаткової накладної № 49 від 05 березня 2018 року, видаткової накладної № 64 від 05 березня 2018 року, видаткової накладної № 65 від 05 березня 2018 року, видаткової накладної № 66 від 05 березня 2018 року, видаткової накладної № 37 від 06 березня 2018 року, видаткової накладної № 60 від 06 березня 2018 року, видаткової накладної № 61 від 06 березня 2018 року, видаткової накладної № 78 від 06 березня 2018 року, видаткової накладної № 83 від 06 березня 2018 року, видаткової накладної № 39 від 07 березня 2018 року, видаткової накладної № 39 від 07 березня 2018 року, видаткової накладної № 40 від 07 березня 2018 року, видаткової накладної № 41 від 07 березня 2018 року, видаткової накладної № 47 від 07 березня 2018 року, видаткової накладної № 48 від 07 березня 2018 року, видаткової накладної № 62 від 07 березня 2018 року, видаткової накладної № 63 від 07 березня 2018 року, видаткової накладної № 76 від 07 березня 2018 року, видаткової накладної № 79 від 07 березня 2018 року, видаткової накладної № 80 від 007 березня 2018 року, видаткової накладної № 44 від 12 березня 2018 року, видаткової накладної № 45 від 12 березня 2018 року, видаткової накладної № 46 від 12 березня 2018 року, видаткової накладної № 50 від 12 березня 2018 року, видаткової накладної № 51 від 12 березня 2018 року, видаткової накладної № 67 від 12 березня 2018 року, видаткової накладної № 70 від 12 березня 2018 року, видаткової накладної № 71 від 12 березня 2018 року, видаткової накладної № 75 від 12 березня 2018 року, видаткової накладної № 81 від 12 березня 2018 року, видаткової накладної № 82 від 12 березня 2018 року, видаткової накладної № 90 від 12 березня 2018 року, видаткової накладної № 92 від 12 березня 2018 року, видаткової накладної № 52 від 13 березня 2018 року, видаткової накладної № 53 від 13 березня 2018 року, видаткової накладної № 54 від 13 березня 2018 року, видаткової накладної № 55 від 13 березня 2018 року, видаткової накладної № 56 від 13 березня 2018 року, видаткової накладної № 73 від 13 березня 2018 року, видаткової накладної № 84 від 13 березня 2018 року, видаткової накладної № 85 від 13 березня 2018 року, видаткової накладної № 86 від 13 березня 2018 року, видаткової накладної № 87 від 13 березня 2018 року, видаткової накладної № 96 від 13 березня 2018 року.

В той же час, в акті перевірки контролюючий орган як на підставу нереальності господарських відносин посилається на відсутність у ТОВ «Укр Вест Девелопмент» належної кількості працівників та відсутність основних засобів, необхідних для проведення відповідної господарської діяльності, також звертає увагу, що контрагенти ТОВ «Укр Вест Девелопмент» по ланцюгу господарських операцій, а саме ТОВ «Лайт Тайм», ТОВ «Пеймекс», ТОВ Бізнес Горизонт», ТОВ «Скайвейк ЛТД», ТОВ «Постіндустріал ЛТД», аналогічно, не мають належної кількості працівників та основних засобів для здійснення господарських операцій в задекларованих обсягах.

Також контролюючий орган звертає увагу на кримінальне провадження №0000256 від 27 лютого 2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 212, частиною 2 статті 364 КК України, де в ході проведення досудового розслідування встановлено, що протягом 2017-2018 років за злочинною схемою з фіктивного формування податкового кредиту, шляхом перерахування безготівкових грошових коштів для мінімізації податкових зобов`язань, з метою ухилення від сплати податків в особливо великих розмірах, вигодонабувачами витупають наступні суб`єкти: ТОВ «Укр Вест Девелопмент» по ланцюгу з ТОВ Скайвейк ЛТД», ТОВ «Постідустріал ЛТД», ТОВ «Бізнес Горизонт», ТОВ «Лайт Тайм», ТОВ «Пеймекс».

Проте, з такими висновками контролюючого органу суд не погоджується, виходячи з того, що факт подання, чи не подання податкової та фінансової звітності контрагентом-постачальником позивача не може мати негативного наслідку для позивача, який дотримується вимог чинного законодавства України. Крім того, висновки щодо злочинної діяльності можливі виключно на підставі вироку суду, а не за фактом наявності кримінального провадження. Таким чином, відповідачем на надано допустимих доказів на підтвердження викладених в у акті перевірки обставин.

Також, в ході перевірки встановлено взаємовідносини позивача з контрагентом ТОВ «Тріполі ЛТД» за договором постави від 20 лютого 2018 року № 20/02 .

Контролюючим органом зазначено, що відповідно до аналітичної системи АІС «Співставлення податкових зобов`язань і податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДФС України» інформаційної системи «Податковий Блок» розбіжності між податковими зобов`язаннями ТОВ «Тріполі ЛТД» та ТОВ «Ас-Инвест Буд» за період з 01 лютого 2018 року по 31 березня 2018 року відсутні; наведено умови договору поставки та додатки до договору; зазначено перелік виписаних видаткових та податкових накладних; зазначено перелік товарно-транспортних накладних; зазначено про рух коштів у безготівковій формі.

В свою чергу, судом здійснено аналіз наданих позивачем документів щодо господарських операцій з ТОВ «Тріполі ЛТД», а саме: виписки з картки рахунку № 631 за січень-квітень 2018 року по контрагенту ТОВ «Тріполі ЛТД», договору поставки від 20 лютого 2018 року № 20/02, специфікації № 1 від 20 лютого 2018 року, видаткової накладної № 88 від 20 лютого 2018 року, видаткової накладної № 89 від 21 лютого 2018 року, видаткової накладної №91 від 22 лютого 2018 року, видаткової накладної №92 від 23 лютого 2018 року, видаткової накладної №93 від 26 лютого 2018 року, видаткової накладної №94 від 27 лютого 2018 року, видаткової накладної №107 від 01 березня 2018 року, видаткової накладної №109 від 02 березня 2018 року, видаткової накладної №108 від 05 березня 2018 року, видаткової накладної №110 від 05 березня 2018 року, видаткової накладної №111 від 06 березня 2018 року, видаткової накладної №112 від 06 березня 2018 року, видаткової накладної №182 від 15 березня 2018 року, видаткової накладної №113 від 15 березня 2018 року, видаткової накладної №114 від 15 березня 2018 року, товарно-транспортної накладної №0010316 від 02 березня 2018 року, товарно-транспортної накладної №0010317 від 05 березня 2018 року, товарно-транспортної накладної №0010326 від 15 березня 2018 року, товарно-транспортної накладної №0010327 від 15 березня 2018 року, товарно-транспортної накладної №0010318 від 05 березня 2018 року, товарно-транспортної накладної №0010319 від 05 березня 2018 року, товарно-транспортної накладної №0010320 від 05 березня 2018 року, товарно-транспортної накладної №0010321 від 06 березня 2018 року, товарно-транспортної накладної №0010322 від 06 березня 2018 року, товарно-транспортної накладної №0010309 від 26 лютого 2018 року, товарно-транспортної накладної №0010324 від 15 березня 2018 року, товарно-транспортної накладної №0010325 від 15 березня 2018 року, товарно-транспортної накладної №0010314 від 02 березня 2018 року, товарно-транспортної накладної №0010301 від 20 лютого 2018 року, товарно-транспортної накладної №0010302 від 21 лютого 2018 року, товарно-транспортної накладної №0010304 від 22 лютого 2018 року, товарно-транспортної накладної №0010303 від 21 лютого 2018 року, товарно-транспортної накладної №0010305 від 22 лютого 2018 року, товарно-транспортної накладної №0010306 від 23 лютого 2018 року, товарно-транспортної накладної №0010307 від 23 лютого 2018 року, товарно-транспортної накладної №0010312 від 01 березня 2018 року, товарно-транспортної накладної №0010311 від 27 лютого 2018 року, товарно-транспортної накладної №0010315 від 15 березня 20118 року, товарно-транспортної накладної №0010310 від 27 лютого 2018 року, товарно-транспортної накладної №00103323 від 15 березня 2018 року, товарно-транспортної накладної №0010308 від 26 лютого 2018 року.

В акті перевірки контролюючий орган, як на підставу нереальності господарських операцій посилається на відсутність у ТОВ «Тріполі ЛТД» належної кількості працівників та відсутність основних засобів, необхідних для проведення відповідної господарської діяльності, також звертає увагу, що контрагент ТОВ «Тріполі ЛТД» по ланцюгу господарських операцій, а саме ПП «Вел-Сет», ТОВ «Фолла» також не мають належної кількості працівників та основних засобів для здійснення господарських операцій в задекларованих обсягах.

Такі висновки судом відхиляються, оскільки не знаходять жодного підтвердження, більше того реальність господарських відносин підтверджується первинними документами, наведеними вище.

Перевіркою також встановлено взаємовідносини позивача з ТОВ «Експо Трейд К» за договором поставки від 16 січня 2018 року №16/01/18.

Контролюючим органом зазначено, що відповідно до аналітичної системи АІС «Співставлення податкових зобов`язань і податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДФС України» інформаційної системи «Податковий Блок» встановлено розбіжності між податковими зобов`язаннями ТОВ «Експо Трейд К» та податковим кредитом позивача за період з 01 січня 2018 року по 31 січня 2018 на загальну суму 5 000 002,0 грн.; - наводить зміст договору та додатків до нього; зазначає перелік виписаних ТОВ «Експо Трейд К» видаткових та податкових накладних; вказує, що усі податкові накладні зареєстровано в Єдиному державному реєстрі податкових накладних; перелічує товарно-транспортні накладні.

Судом здійснено аналіз наданих позивачем копій первинних бухгалтерських документів щодо взаємовідносин з ТОВ «Експо Трейд К», а саме: картку рахунку №631 за січень-квітень 2018 року, де обороти на період і сальдо на кінець становить 30 000 012,0 грн.; договір поставки від 16 січня 2018 року № 16/01/18,пунктом 4.1, 4.2. якого передбачено, що оплата товару здійснюється покупцем (позивачем) в національній валюті України з відстрочкою платежу шляхом перерахування грошових коштів на поточний банківський рахунок постачальника (ТОВ «Експо Трейд К») не пізніш 10 календарних днів з дати поставки товару; специфікацію №1 до договору поставки №16/01/18 від 16 січня 2018 року; видаткову накладну № 4 від 16 січня 2018 року, видаткову накладну № 10 від17 січня 2018, видаткову накладну № 13 від 17 січня 2018 року, видаткову накладну № 14 від 17 січня 2018 року, видаткову накладну № 15 від 17 січня 2018 року, видаткову накладну № 16 від 18 січня 2018 року, видаткову накладну № 17 від 18 січня 2018 року, видаткову накладну № 18 від 18 січня 2018 року, видаткову накладну № 19 від 18 січня 2018 року, видаткову накладну №20 від 18 січня 2018 року, видаткову накладну № 21 від 18 січня 2018 року, видаткову накладну № 22 від 18 січня 2018 року, видаткову накладну № 23 від 18 січня 2018 року, видаткову накладну № 24 від 18 січня 2018 року, видаткову накладну №25 від 18 січня 2018 року, видаткову накладну №26 від 19 січня 2018 року, видаткову накладну №27 від 19 січня 2018 року, видаткову накладну №28 від 19 січня 2018 року, видаткову накладну №29 від 19 січня 2018 року, видаткову накладну №30 від 19 січня 2018 року, видаткову накладну №31 від 19 січня 2018 року, видаткову накладну №32 від 19 січня 2018 року, видаткову накладну №33 від 19 січня 2018 року, видаткову накладну №34 від 19 січня 2018 року, видаткову накладну №35 від 19 січня 2018 року, видаткову накладну №36 від 19 січня 2018 року, видаткову накладну №37 від 19 січня 2018 року, видаткову накладну №38 від 19 січня 2018 року, видаткову накладну №39 від 19 січня 2018 року, видаткову накладну №40 від 19 січня 2018 року, видаткову накладну №41 від 20 січня 2018 року, видаткову накладну №42 від 20 січня 2018 року. видаткову накладну №43 від 20 січня 2018 року, видаткову накладну №44 від 20 січня 2018 року, видаткову накладну №45 від 20 січня 2018 року, видаткову накладну №46 від 20 січня 2018 року, видаткову накладну №47 від 20 січня 2018 року, видаткову накладну №48 від 20 січня 2018 року, видаткову накладну №49 від 20 січня 2018 року, видаткову накладну №50 від 20 січня 2018 року, видаткову накладну №51 від 20 січня 2018 року, видаткову накладну №52 від 20 січня 2018 року, видаткову накладну №53 від 20 січня 2018 року, видаткову накладну №54 від 20 січня 2018 року, видаткову накладну №55 від 20 січня 2018 року, видаткову накладну №6 від 16 січня 2018 року, видаткову накладну №9 від 17 січня 2018 року, видаткову накладну №11 від 17 січня 2018 року, видаткову накладну №12 від 17 січня 2018 року, видаткову накладну №1 від 16 січня 2018 року, видаткову накладну №2 від 16 січня 2018 року, видаткову накладну №3 від 16 січня 2018 року, видаткову накладну №5 від 16 січня 2018 року, видаткову накладну № видаткову накладну №7 від 16 січня 2018 року, видаткову накладну №8 від 17 січня 2018 року; товарно-транспортну накладну №0010241 від 16 січня 2018 року, товарно-транспортну накладну №0010242 від 16 січня 2018 року, товарно-транспортну накладну №0010243 від 16 січня 2018 року, товарно-транспортну накладну №0010244 від 16 січня 2018 року, товарно-транспортну накладну №0010245 від 16 січня 2018 року, товарно-транспортну накладну №0010246 від 16 січня 2018 року, товарно-транспортну накладну №0010247 від 16 січня 2018 року, товарно-транспортну накладну №0010248 від 16 січня 2018 року, товарно-транспортну накладну №0010249 від 17 січня 2018 року, товарно-транспортну накладну №0010250 від 17 січня 2018 року, товарно-транспортну накладну №0010251 від 17 січня 2018 року, товарно-транспортну накладну №0010252 від 17 січня 2018 року, товарно-транспортну накладну №0010253 від 17 січня 2018 року, товарно-транспортну накладну №0010254 від 17 січня 2018 року, товарно-транспортну накладну №0010255 від 17 січня 2018 року, товарно-транспортну накладну №0010256 від 17 січня 2018 року, товарно-транспортну накладну №0010257 від 18 січня 2018 року, товарно-транспортну накладну №0010258 від 18 січня 2018 року, товарно-транспортну накладну №0010259від 18 січня 2018 року, товарно-транспортну накладну №0010260 від 18 січня 2018 року, товарно-транспортну накладну №0010261 від 18 січня 2018 року, товарно-транспортну накладну №0010262 від 18 січня 2018 року, товарно-транспортну накладну №0010263 від 18 січня 2018 року, товарно-транспортну накладну №0010264 від 18 січня 2018 року, товарно-транспортну накладну №0010265 від 19 січня 2018 року, товарно-транспортну накладну №0010275 від 20 січня 2018 року, товарно-транспортну накладну №0010276 від 20 січня 2018 року, товарно-транспортну накладну №0010266 від 19 січня 2018 року, товарно-транспортну накладну №0010267 від 19 січня 2018 року, товарно-транспортну накладну №0010268 від 19 січня 2018 року, товарно-транспортну накладну №0010269 від 19 січня 2018 року, товарно-транспортну накладну №0010270 від 19 січня 2018 року, товарно-транспортну накладну №0010271 від 19 січня 2018 року, товарно-транспортну накладну №0010272 від 20 січня 2018 року, товарно-транспортну накладну №0010273 від 20 січня 2018 року, товарно-транспортну накладну №0010274 від 20 січня 2018 року, товарно-транспортну накладну №0010277 від 20 січня 2018 року, товарно-транспортну накладну №0010278 від 20 січня 2018 року, товарно-транспортну накладну №0010279 від 20 січня 2018 року, товарно-транспортну накладну №0010280 від 21 січня 2018 року, товарно-транспортну накладну №0010281 від 21 січня 2018 року, товарно-транспортну накладну №0010282 від 21 січня 2018 року, товарно-транспортну накладну №0010283 від 21 січня 2018 року, товарно-транспортну накладну №0010284 від 21 січня 2018 року, товарно-транспортну накладну №0010285 від 21 січня 2018 року, товарно-транспортну накладну №0010286 від 21 січня 2018 року, товарно-транспортну накладну №0010291 від 22 січня 2018 року, товарно-транспортну накладну №0010292 від 22 січня 2018 року; договір на переробку давальницької сировини від 01 вересня 2017 року № 01/09/2017 між ТОВ «Ас-Инвест Груп» (замовник) та ТОВ Біо Лідер Запоріжжя» (виконавець); акту № 0000067 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 28 лютого 2018 року, акту № 0000056 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 29 січня 2018 року; картка рахунку 631 за період з 01 січня 2018 року по 01 січня 2019 року.

В акті перевірки контролюючий орган , як на підставу нереальності господарських відносин між позивачем та ТОВ «Експо Трейд К» вказує, що згідно з карткою рахунку 631 позивачем за січень 2018 року по контрагенту ТОВ «Експо Трейд К» станом на 01 січня 2018 року рахується сальдо на загальну суму 0,0 грн, оборот по дебету -0,0 грн., оборот по кредиту - 30 000 012,0 грн, сальдо на 01 лютого 2018 року кредитове на суму - 30 000 012,0 грн; вказує перелік товарно-транспортних накладних; зазначає, що засновником та керівником ТОВ «Експо Трейд К» є ОСОБА_1 , який згідно з ІС «Податковий блок» є посадовою особою (засновником) п`ятдесяти інших підприємств; відсутність реального здійснення господарських операцій ТОВ «Експо Трейд К» за січень 2018 року здійснено на підставі узагальненої податкової інформації ГУ ДФС у Миколаївській області від 03 березня 2018 року №120/14-29-14-08/38694075.

Проте, з такими висновками відповідача суд не погоджується, оскільки останнім не наведено достатніх обставин та доказів, які б свідчили про невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача, його контрагентів, збитковості здійснених операцій, або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли б свідчити про не пов`язаність операцій з господарською діяльністю позивача, фіктивність вчинених операцій, а також про те, що вчинення зазначених операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру). Крім того, згідно з наданими документами, судом встановлено зміну в майнову стані позивача та контрагентів, а також надано усі необхідні документи, за яким прослідковується рух грошових та матеріальних активів, що, в свою чергу, свідчить про реальність господарських операцій.

Актом перевірки також встановлено взаємовідносини позивача з ТОВ «ФГ «Сокіл» за період з 01 квітня 2018 року по 30 квітня 2018 року за договором поставки від 21 квітня 208 року №2104.

Аналізуючи господарські операції позивача з ТОВ «ФГ «Сокіл» контролюючий орган в акті перевірки наводить: договір поставки від 21 квітня 2018 року №2104 та додатки до нього, наводить умови договору, вказує на перелік видаткових та податкових накладних, вказує на реєстрацію усіх податкових накладних в Єдиному державному реєстрі податкових накладних, вказує перелік товарно-транспортних накладних; вказує, що відповідно до аналітичної системи АІС «Співставлення податкових зобов`язань і податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДФС України» інформаційної системи «Податковий Блок» розбіжності між зобов`язаннями ТОВ «ФГ «Сокіл» та податковим кредитом позивача за період з 01 квітня 2018 року по 30 квітня 2018 року відсутні.

Судом здійснено аналіз наданих позивачем копій первинних бухгалтерських документів щодо взаємовідносин позивача з ТОВ «ФГ «Сокіл», а саме: картки рахунку 631 за перше півріччя 2018 року по контрагенту ТОВ «ФГ «Сокіл», де обороти за період і сальдо на кінець становить 20 000 030,88 грн; договору поставки від 21 квітня 2018 року № 2014; специфікацію №1 до договору поставки 32104 від 21 квітня 2018 року; видаткову накладну №519 від 21 квітня 2018 року, видаткову накладну №520 від 21 квітня 2018 року, видаткову накладну №521 від 21 квітня 2018 року, видаткову накладну №522 від 22 квітня 2018 року, видаткову накладну №524 від 22 квітня 2018 року, видаткову накладну №526 від 23 квітня 2018 року, видаткову накладну №527 від 23 квітня 2018 року, видаткову накладну №528 від 24 квітня 2018 року, видаткову накладну №531 від 24 квітня 2018 року, видаткову накладну №532 від 24 квітня 2018 року, видаткову накладну №533 від 25 квітня 2018 року, видаткову накладну №534 від 25 квітня 2018 року, видаткову накладну №535 від 25 квітня 2018 року, видаткову накладну №536 від 26 квітня 2018 року, видаткову накладну №537 від 26 квітня 2018 року, видаткову накладну №538 від 26 квітня 2018 року, видаткову накладну №539 від 27 квітня 2018 року, видаткову накладну №540 від 27 квітня 2018 року, видаткову накладну №523 від 22 квітня 2018 року, видаткову накладну №525 від 23 квітня 2018 року; товарно-транспорту накладну №0015310 від 21 квітня 2018 року, товарно-транспорту накладну №0015311 від 21 квітня 2018 року, товарно-транспорту накладну №0015312 від 21 квітня 2018 року, товарно-транспорту накладну №0015313 від 22 квітня 2018 року, товарно-транспорту накладну №0015314 від 21 квітня 2018 року, товарно-транспорту накладну №0015315 від 21 квітня 2018 року, товарно-транспорту накладну №0015316 від 21 квітня 2018 року, товарно-транспорту накладну №0015317 від 21 квітня 2018 року, товарно-транспорту накладну №0015318 від 22 квітня 2018 року, товарно-транспорту накладну №0015319 від 22 квітня 2018 року, товарно-транспорту накладну №0015320 від 22 квітня 2018 року, товарно-транспорту накладну №0015321 від 22 квітня 2018 року, товарно-транспорту накладну №0015322 від 22 квітня 2018 року, товарно-транспорту накладну №0015323 від 22 квітня 2018 року, товарно-транспорту накладну №0015324 від 23 квітня 2018 року, товарно-транспорту накладну №015325 від 23 квітня 2018 року, товарно-транспорту накладну №0015326 від 23 квітня 2018 року, товарно-транспорту накладну №0015327 від 23 квітня 2018 року, товарно-транспорту накладну №0015328 від 23 квітня 2018 року, товарно-транспорту накладну №0015329 від 23 квітня 2018 року, товарно-транспорту накладну №0015330 від 23 квітня 2018 року, товарно-транспорту накладну №0015331 від 24 квітня 2018 року, товарно-транспорту накладну №0015332 від 24 квітня 2018 року, товарно-транспорту накладну №0015333 від 24 квітня 2018 року, товарно-транспорту накладну №0015334 від 24 квітня 2018 року, товарно-транспорту накладну №0015335 від 24 квітня 2018 року, товарно-транспорту накладну №0015336 від 24 квітня 2018 року, товарно-транспорту накладну №0015337 від 25 квітня 2018 року, товарно-транспорту накладну №0015338 від 25 квітня 2018 року, товарно-транспорту накладну №0015339 від 25 квітня 2018 року, товарно-транспорту накладну №0015340 від 25 квітня 2018 року, товарно-транспорту накладну №0015341 від 25 квітня 2018 року, товарно-транспорту накладну №0015342 від 25 квітня 2018 року, товарно-транспорту накладну №0015343 від 25 квітня 2018 року, товарно-транспорту накладну №0015344 від 25 квітня 2018 року, товарно-транспорту накладну №0015345 від 26 квітня 2018 року, товарно-транспорту накладну №0015346 від 26 квітня 2018 року, товарно-транспорту накладну №0015347 від 26 квітня 2018 року, товарно-транспорту накладну №0015348 від 26 квітня 2018 року, товарно-транспорту накладну №0015349 від 26 квітня 2018 року, товарно-транспорту накладну №0015350 від 26 квітня 2018 року, товарно-транспорту накладну №0015351 від 26 квітня 2018 року, товарно-транспорту накладну №0015352 від 26 квітня 2018 року, товарно-транспорту накладну №0015353 від 27 квітня 2018 року, товарно-транспорту накладну №0015354 від 27 квітня 2018 року, товарно-транспорту накладну №0015355 від 27 квітня 2018 року, товарно-транспорту накладну №0015356 від 27 квітня 2018 року, товарно-транспорту накладну №0015357 від 27 квітня 2018 року, товарно-транспорту накладну № товарно-транспорту накладну №0015358від 28 квітня 2018 року, товарно-транспорту накладну №0015359 від 28 квітня 2018 року, товарно-транспорту накладну №0015360 від 28 квітня 2018 року, товарно-транспорту накладну №0015361 від 28 квітня 2018 року; договору на переробку давальницької сировини від 06 березня 2018 року №045Д17, де позивач замовник, а ТОВ «Відродження» виконавець; зведеного акту від 30 квітня 2018 року про переробку сировини та виробництва готової продукції за період з 01 квітня 2018 року по 30 квітня 2018 року до договору на переробку давальницької сировини №045Д17 від 06 березня 2018 року; картки рахунку 631 за 01 січня 2018 року по 01 січня 2019 року по контрагенту ТОВ «Відродження».

Суд дійшов висновку про їх відповідність чинному законодавству, що встановлює вимоги до первинних документів, а також вважає їх такими, що підтверджують здійснення господарських операцій між позивачем та цим контрагентом.

В свою чергу, контролюючий орган в підтвердження висновку про нереальність господарських відносин між позивачем та ТОВ «ФГ «Сокіл» не надав жодних належних доказів.

Також під час перевірки контролюючим органом встановлено взаємовідносини позивача з ТОВ «КВК «Горизонт» за період з 01 квітня 2018 року по 30 квітня 2018 року за договором поставки від 26 квітня 2018 року № 26/04.

Аналізуючи господарські операції позивача з ТОВ «КВК «Горизонт» відповідач в акті перевірки наводить: відповідно до аналітичної системи АІС «Співставлення податкових зобов`язань і податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДФС України» інформаційної системи «Податковий Блок» встановлено розбіжності між податковими зобов1язаннями ТОВ «КВК «Горизонт» та податковим кредитом позивача за період з 01 квітня 2018 року по 30 квітня 2018 року на загальну суму ПДВ 1 128 639,32 грн; наводить зміст договору поставки від 26 квітня 2018 року, його зміст та умови; додатки до даного договору; вказує на перелік видаткових та податкових накладних; вказує на реєстрацію усіх податкових накладних в Єдиному державному реєстрі податкових накладних; вказує платіжні доручення оплати товару; вказує перелік товарно-транспортних накладних.

Судом досліджено наступні копії первинних документів, наданих позивачем на підтвердження реальності господарських операцій по контрагенту ТОВ «КВК «Горизонт»: карту рахунку 631 за перше півріччя 2018 року по контрагенту ТОВ «Київський виробничий кооператив «Горизонт»; договір поставки від 16 квітня 2018 року №16-04; специфікацію № 1 до договору поставки №16-04 від 16 квітня 2018 року; видаткову накладну № 20 від 18 квітня 2018 року, видаткову накладну № 19 від 18 квітня 2018 року, видаткову накладну № 18 від 18 квітня 2018 року, видаткову накладну № 17 від 18 квітня 2018 року, видаткову накладну № 16 від 18 квітня 2018 року, видаткову накладну № 7 від 18 квітня 2018 року, видаткову накладну № 6 від 18 квітня 2018 року, видаткову накладну № 3 від 18 квітня 2018 року, видаткову накладну № 1 від 18 квітня 2018 року, видаткову накладну № 21 від 17 квітня 2018 року, видаткову накладну № 13 від 17 квітня 2018 року, видаткову накладну № 12 від 17 квітня 2018 року, видаткову накладну № 11 від 17 квітня 2018 року, видаткову накладну № 10 від 17 квітня 2018 року, видаткову накладну № 9 від 17 квітня 2018 року, видаткову накладну № 5 від 17 квітня 2018 року, видаткову накладну № 4 від 17 квітня 2018 року, видаткову накладну № 15 від 16 квітня 2018 року, видаткову накладну № 14 від 16 квітня 2018 року; договір поставки від 26 квітня 2018 року № 26/04, специфікацію № 1 до договору поставки від 26 квітня 2018 року №26/04, видаткову накладну № 30 від 27 квітня 2018 року, видаткову накладну № 29 від 27 квітня 2018 року, видаткову накладну № 28 від 27 квітня 2018 року, видаткову накладну № 27 від 26 квітня 2018 року, видаткову накладну № 26 від 26 квітня 2018 року, видаткову накладну № 25 від 26 квітня 2018 року, видаткову накладну № 24 від 26 квітня 2018 року, видаткову накладну № 23 від 26 квітня 2018 року, видаткову накладну № 22 від 26 квітня 2018 року, видаткову накладну № 8 від 16 квітня 2018 року, видаткову накладну № 2 від 16 квітня 2018 року; товарно-транспортну накладну № 0011011 від 18 квітня 2018 року, товарно-транспортну накладну № 0011004 від 17 квітня 2018 року, товарно-транспортну накладну №0011005 від 17 квітня 2018 року, товарно-транспортну накладну №0011006 від 17 квітня 2018 року, товарно-транспортну накладну №0011007 від 17 квітня 2018 року, товарно-транспортну накладну №0011008 від 18 квітня 2018 року, товарно-транспортну накладну № 0011009 від 18 квітня 2018 року, товарно-транспортну накладну №0011010 від 18 квітня 2018 року, товарно-транспортну накладну №0011012 від 18 квітня 2018 року, товарно-транспортну накладну №0011013 від 18 квітня 2018 року, товарно-транспортну накладну №0011014 від 18 квітня 2018 року, товарно-транспортну накладну №0011015 від 18 квітня 2018 року, товарно-транспортну накладну №0011002 від 16 квітня 2018 року, товарно-транспортну накладну №0011001 від 16 квітня 2018 року, товарно-транспортну накладну №0011030 від 27 квітня 2018 року, товарно-транспортну накладну №0011026 від 27 квітня 2018 року, товарно-транспортну накладну №0011021 від 26 квітня 2018 року, товарно-транспортну накладну №0011020 від 26 квітня 2018 року, товарно-транспортну накладну №0011018 від 26 квітня 2018 року, товарно-транспортну накладну №0011017 від 26 квітня 2018 року, товарно-транспортну накладну №0011016 від 26 квітня 2018 року, товарно-транспортну накладну №0011003 від 16 квітня 2018 року; договір на переробку давальницької сировини №01/04-Д від 01 квітня 2018 року, між позивачем (замовник) та ТОВ «Агро-Постач» (виконавець); акт здачі-приймання робіт (надання послуг)№ 1 від 30 квітня 2018 року; картку рахунку 631в період 01 січня 2018 року по 1 січня 2019 року по контрагенту ТОВ «Агро-Постач»; договору поставки від 01 березня 2018 року № 0103 між ТОВ Аріона ІІІ» (покупець) та позивачем (постачальник), специфікацію №1 від 01 березня 2018 року до договору поставки №0103 від 01 березня 2018 року, специфікацію №2 від 05 березня 2018 року до договору поставки №0103 від 01 березня 2018 року; картку рахунку 361 за період з 01 січня 2018 року по 12 серпня 2019 року по контрагенту ТОВ «Аріона ІІІ».

Суд дійшов висновку про їх відповідність чинному законодавству, що встановлює вимоги до первинних документів, а також вважає їх такими, що підтверджують здійснення господарських операцій між позивачем та контрагентами. Крім того, факт поставки товару між учасниками господарських операцій підтверджуються необхідними первинними документами. Натомість, висновки відповідача не підтверджені належними та допустимими доказами.

Контролюючим органом під час перевірки встановлено взаємовідносини позивача з ТОВ «Відродження» за період квітень 2018 року за договором на переробку давальницької сировини.

В акті перевірки податковим органом по контрагенту позивача ТОВ «Відродження» зазначено: відповідно до аналітичної системи АІС «Співставлення податкових зобов`язань і податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДФС України» інформаційної системи «Податковий Блок» встановлено відсутність розбіжностей між податковими зобов`язаннями ТОВ «Відродження» та податковим кредитом позивача за період з 01 квітня 2018 року; наведено умови договору на переробку давальницької сировини від 06 березня 2018 року №045Д17; вказано перелік видаткових та податкових накладних, зазначено про реєстрацію податкових накладних в Єдиному державному реєстрі податкових накладних, вказано перелік платіжних доручення перерахунку коштів.

Судом досліджено копії первинних документів, наданих позивачем по контрагенту ТОВ «Відродження»: договір на переробку давальницької сировини від 06 березня 2018 року №045Д17, де позивач замовник, а ТОВ «Відродження» виконавець; зведений акт від 30 квітня 2018 року про переробку сировини та виробництва готової продукції за період з 01 квітня 2018 року по 30 квітня 2018 року до договору на переробку давальницької сировини №045Д17 від 06 березня 2018 року; картку рахунку 631 за 01 січня 2018 року по 01 січня 2019 року по контрагенту ТОВ «Відродження».

Суд дійшов висновку про відповідність вищезазначених чинному законодавству, що встановлює вимоги до первинних документів, а також вважає їх такими, що підтверджують здійснення господарських операцій між позивачем та контрагентом.

Враховуючи все вищенаведене в сукупності, суд зазначає, що з боку Товариства з обмеженою відповідальністю «Ас-Инвест Груп» дотримано вимог щодо належної обачності при виборі контрагентів - отримано усі можливі документи, щодо з`ясування загальнодоступної інформації та збору доказів про потенційного контрагента для запобігання ведення господарської діяльності з особою, чия діяльність має очевидні ознаки недобросовісності чи протиправності перед прийняттям рішення щодо укладення Договору.

Також на підтвердження реальності господарських операцій позивачем зазначено, що придбаний у контрагентів товар в подальшому використано у господарській діяльності, що не спростовано відповідачем.

Посилання відповідача на відомості електронних баз даних і податкову інформацію про контрагентів, згідно з якою не встановлено походження насіння соняшнику, виходячи з того, що зазначене не підтверджується будь-якими доказами, а ймовірні порушення по ланцюгу постачання особами, з яким позивач не мав правових відносин, - не впливають на податковий облік спірних господарських операцій.

Окрім того, під час проведення господарських операцій позивач (платник податків) може бути і необізнаним стосовно дійсного стану правосуб`єктності своїх контрагентів і реально отримати від них товари (роботи чи послуги), незважаючи на те, що контрагенти можливо і мають наміри щодо порушення податкового законодавства.

Аналогічні висновки містяться і в постановах Верховного Суду України від 05 березня 2012 року у справі № 21- 421 та від 22 вересня 2015 року у справі № 810/5645/14 та в постановах Верховного Суду від 20 лютого 2018 року у справі № 826/6280/13-а, адміністративне провадження № К/9901/2848/18, від 06 березня 2018 року у справі № 2а-9375/11/1370 (адміністративне провадження № К/9901/5919/18) та від 13 березня 2018 року у справі № 826/13582/13-а (адміністративне провадження № К/9901/19905/18).

Таким чином, факт придбання Товариством з обмеженою відповідальністю «Ас-Инвест Груп» у контрагентів соняшнику підтверджується належними первинними документами.

Статтею 3 Закону України №996-ІV від 16 липня 1999 року «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон №996-ХІV) передбачено, що бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону №996-ХІV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Статтею 1 Закону №996-ХІV визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини другої статті 9 вказаного Закону №996-ХІV первинні документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, для надання юридичної сили і доказовості, первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок.

Крім того, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону №996-ХІV господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

В акті перевірки не наведено, у чому саме надані позивачем первинні документи не відповідають наведеним вимогам Закону. Контрагенти позивача на момент здійснення господарських операцій з ним були зареєстровані як юридичні особи та як платники податку на додану вартість.

В акті перевірки не спростовано факту наявності контрагентів позивача на час здійснення господарських операцій в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Також, складений за результатами перевірки акт перевірки не містить документальних підтверджень порушень при відображенні в обліку взаємовідносин з контрагентами за період, що підлягав перевірці. Вказане свідчить про те, що всі висновки у акті стосовно порушень позивача при здійсненні господарської діяльності з контрагентами зроблені виключно з припущень контролюючого органу, які не ґрунтуються на документах первинного бухгалтерського та податкового обліку, що є порушенням Податкового кодексу України та Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №727 від 20 серпня 2015 року.

В акті перевірки суб`єктом владних повноважень не викладено належних та допустимих доводів про відсутність фактичного виконання позивачем господарських операцій за укладеними договорами, про відсутність витрат позивача у спірних правовідносинах, про несумісність предмету укладеного договору з напрямом господарської діяльності позивача, про відсутність використання позивачем отриманих товарів, що зумовило необґрунтованість і невідповідність закону висновків суб`єкта владних повноважень про фіктивність правочинів та їх вчинення без мети реального настання правових наслідків.

Європейський суд з прав людини в п. 38 рішення від 09.01.2007 у справі «Інтерсплав проти України» зазначив: коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування податку на додану вартість, що здійснюються конкретною кампанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань. Суд, однак, не може прийняти зауваження Уряду щодо загальної практики з відшкодування податку на додану вартість за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань.

Крім того, Європейський Суд з прав людини в п. 70, 71 рішення від 22.01.2009 у справі «Булвес проти Болгарії» зазначив: якщо національні власті у відсутність яких-небудь вказівок на пряму участь фізичної особи або юридичної особи у зловживанні, пов`язаному із сплатою податку на додану вартість, який нараховується з операцій в ланцюзі постачань, або яких-небудь вказівок на обізнаність про таке порушення, все ж карають одержувача, який повністю виконав свої обов`язки, за дії або бездіяльність постачальника, який знаходився поза контролем одержувача і відносно якого у нього не було засобів відстежування і забезпечення його старанності, то власті виходять за рамки розумного та порушують справедливий баланс, який повинен підтримуватись між вимогами суспільних інтересів і вимогами захисту прав власності. Враховуючи своєчасне і повне виконання компанією-заявником своїх обов`язків з подання звітності по податку на додану вартість, неможливо для неї забезпечити дотримання постачальником обов`язків подавати звітність по податку на додану вартість і той факт, що ніякого шахрайства відносно системи податку на додану вартість, про який компанія-заявник знала або могла знати, здійснено не було, компанія-заявник не повинна нести наслідки невиконання постачальником обов`язків своєчасного подання звітності по податку на додану вартість і в результаті сплачувати податок на додану вартість вдруге, а також сплачувати пені.

Згідно з постановою Верховного Суду №К/9901/2030/17, №821/589/17 від 06 лютого 2018 року фактично здійснена господарська операція характеризується тим, що призводить до настання реальних змін майнового стану платника податків, а первинний документ, відповідно, це документ, що містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Таким чином, враховуючи все вище викладене в сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог і, відповідно, протиправність застосування до позивача негативних санкцій оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями від 05 листопада 2018 року № та № .

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема, з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На переконання суду, відповідачем не доведено правомірності вчинених дій, з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про наявність підстав для повного задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи квитанції, позивачем під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 19210,00 грн. Відтак, враховуючи розмір задоволених позовних вимог, суд присуджує на користь позивача судові витрати у розмірі 19210,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі вище викладеного, керуючись статтями 2, 6-10, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Ас-Инвест Груп» задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 05 листопада 2018 року № .

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «В4» від 05 листопада 2018 року №.

4. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ас-Инвест Груп» (01601, місто Київ, вулиця Печерський узвіз, будинок 3, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області (03151, місто Київ, вулиця Народного ополчення, будинок 5а, ) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 19210,00 грн (дев`ятнадцять тисяч двісті десять гривень 00 копійок).

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту рішення.

Суддя К.Ю. Гарник