Справа № 620/6890/21
Суддя: Клопот С.Л.
Дата ухвалення: 2021-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2021 року м. Чернігів Справа № 620/6890/21

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Клопота С.Л.,

за участю секретаря Шевченко А.В.,

представника позивача Конюшка Д.Б.

представника відповідача Лабадіна І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Козелецької селищної ради Чернігівського району Чернігівської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчнити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Козелецької селищної ради Козелецького району Чернігівської області та просить:

1. Визнати протиправною бездіяльність Козелецької селищної ради Чернігівської області щодо не прийняття рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 орієнтовною площею 2,0 га за рахунок земель комунальної власності в межах селища Козелець (за об`їздною дорогою на напрямку с. Кривицьке).

2. Зобов`язати Козелецьку селищну раду Чернігівської області надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 орієнтовною площею 2,0 га за рахунок земель комунальної власності в межах селища Козелець (за об`їздною дорогою на напрямку с. Кривицьке).

Свої вимоги обґрунтовує тим, що не прийняття Козелецькою селищною радою Чернігівської області рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 орієнтовною площею 2,0 га за рахунок земель комунальної власності в межах селища Козелець (за об`їздною дорогою на напрямку с.Кривицьке), суперечить нормам чинного законодавства та порушує його права і охоронювані законом інтереси.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на заперечення, які викладені у відзиві на позовну заяву, що приєднаний до матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, суд вважає позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1 звернувся до Козелецької селищної ради (Відповідач) із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Своїм листом від 21.01.2021 № 03-12/145 Відповідач повідомив Позивачеві, що на засіданні постійної профільної депутатської комісії Козелецької селищної ради було прийнято рішення про те, що питання стосовно задоволення заяви Позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га в селищі Козелець (за об`їзною дорогою на напрямку с. Кривицьке) на розгляд чергової сесії селищної ради не виноситься.

Не погодившись з таким рішенням, позивач оскаржив його до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право надувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ст. 18 ЗК України, до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії. Категорії земель України мають особливий правовий режим.

Конкретні категорії земель визначені у частині першій статті 19 ЗК України, до яких зокрема належать землі сільськогосподарського призначення.

Згідно з ч. 1 ст. 22 ЗК України, землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

Відповідно до п. "а" ч. З ст. 22 ЗК України, землі сільськогосподарського призначення передаються громадянам у власність та надаються у користування для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Отже, законом передбачено право громадян України на безоплатне набуття у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства із земель державної та комунальної власності.

Статтею 79-1 ЗК України передбачено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Так, згідно із ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі:

а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян;

б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами врегульований положеннями статті 118 ЗК України. Зокрема, частиною шостою цієї статті визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 7 ст. 118 ЗК України, орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до частини першої статті 123 зазначеного Кодексу, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

При цьому частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

У випадку надання органом місцевого самоврядування відмови про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки, дана відмова повинна бути вмотивована та прийнята виключно на пленарних засіданнях відповідної ради у вигляді рішення сесії ради (ч. 30, ч. 34 ст. 26, ч.10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (ч. 7 ст. 118 ЗК України).

Таким чином, виключний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо надання земельної ділянки у власність визначений частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України, Отже, рішення сесії селищної ради про відмову в наданні дозволу з інших підстав не є правомірним та може бути оскаржено в судовому порядку.

Наведені норми матеріального права визначають порядок отримання дозволу на розробку проекту землеустрою та містять вичерпний перелік документів, які подаються для отримання такого дозволу, в тому числі у разі перебування земельної ділянки в користуванні іншої особи (землекористувача).

Як встановлено судом, Позивач звернувся до Відповідача як уповноваженого органу на розпорядження земельними ділянками комунальної власності (власності територіальної громади) на території Козелецької селищної ради із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель комунальної власності у межах селища Козелець (за об`їзною дорогою на напрямку с. Кривицьке).

До заяви Позивачем були додані всі необхідні документи для її розгляду, що передбачені ч. 6 ст. 118 ЗК України.

Отже, при подачі вказаної заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, Позивачем були дотримані всі вимоги щодо подання заяви та необхідних документів для отримання такого дозволу згідно з ч. 6 ст. 118 ЗК України.

При цьому, відсутня жодна із перелічених у ст. 118 ЗК України підстав для відмови в наданні такого дозволу.

Натомість, на момент розгляду справи судом, Відповідачем не було прийнято відповідне рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою.

Лише профільна постійна депутатська комісія Козелецької селищної ради розглянула заяву Позивача.

Однак, питання стосовно задоволення цієї заяви, на розгляд чергової сесії селищної ради так і не було винесено.

Тобто заява Позивача по суті вирішена не була.

З наведеного, судом встановлено, що Відповідач протиправно не прийняв рішення про надання Позивачеві дозволу на розроблення проекту землеустрою, чи відмові у такому наданні.

За таких підстав суд вважає за необхідне позов, в частині визнання протиправною бездіяльності Козелецької селищної ради Чернігівської області щодо не прийняття рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) орієнтовною площею 2,0 га за рахунок земель комунальної власності в межах селища Козелець (за об`їзною дорогою на напрямку с. Кривицьке), задовольнити.

Оскільки Відповідач заяву Позивача по суті не розглядав. Та приймаючи до уваги, що прийняття рішення щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства відноситься його до дискреційних повноважень, у частині зобов`язання Відповідача надати Позивачу дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га за рахунок земель комунальної власності в межах селища Козелець (за об`їзною дорогою на напрямку с. Кривицьке), слід відмовити.

При цьому суд вважає за необхідне зобов`язати Козелецьку селищну раду Чернігівської області розглянути по суті заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 орієнтовною площею 2,0 га за рахунок земель комунальної власності в межах селища Козелець (за об`їзною дорогою на напрямку с. Кривицьке).

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При вказаних обставинах суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість своїх дій та рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому, за рахунок бюджетних асигнувань Козелецької селищної ради Козелецького району Чернігівської області на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сплачений ним при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Козелецької селищної ради Козелецького району Чернігівської області (вул. Ф.Сидорука, 9,смт. Козелець,Чернігівська область,17000) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчнити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Козелецької селищної ради Чернігівської області щодо не прийняття рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) орієнтовною площею 2,0 га за рахунок земель комунальної власності в межах селища Козелець (за об`їздною дорогою на напрямку с. Кривицьке).

Зобов`язати Козелецьку селищну раду Чернігівської області розглянути по суті заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 орієнтовною площею 2,0 га за рахунок земель комунальної власності в межах селища Козелець (за об`їздною дорогою на напрямку с. Кривицьке).

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Козелецької селищної ради Козелецького району Чернігівської області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 908,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повний текст рішення виготовлено 06 жовтня 2021 року.

Суддя С.Л. Клопот