Справа № 480/6254/21
Суддя: С.М. Глазько
Дата ухвалення: 2021-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 жовтня 2021 року Справа № 480/6254/21
Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Глазька С.М., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , про скасування наказу про звільнення з військової служби,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 , в якій просить скасувати наказ командира 27 реактивної артилерійської бригади (по особовому складу) від 26 травня 2021 року № 58-РС, про звільнення позивача з військової служби за підпунктом «д» (через службову невідповідність) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Позивач обгрунтовує позовні вимоги тим, що він проходив військову службу за контрактом. 07.05.2021 року на території військової частини НОМЕР_1 позивача було виявлено у стані гострої інтоксикації внаслідок вживання марихуанипри виконанні обов`язків військової служби в умовах особливого періоду. Постановою суду позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КУаАП. Командир Військової частини НОМЕР_1 прийняв рішення про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, у вигляді звільнення з військової служби через службову невідповідність. Позивач стверджує, що йому не було відомо про те, чи проводилось службове розслідування за вказаним фактом, а також, що обраний відповідачем вид стягнення є неспівмірним характеру вчиненого ним проступку. Тому позивач звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 19.07.2021 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Судом було задоволено клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду.
Також, судом було витребувано у відповідача спірний Наказ № 58-РС, а також матеріали службового розслідування.
Відповідач 03.08.2021 надав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечує.
Відповідач обґрунтовує заперечення тим, що про проведення службового розслідування позивачу було відомо, що підтверджується наданими доказами. У позивача були наявні інші дисциплінарні стягнення. Рішення відповідача є обґрунтованим, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Дослідивши матеріали позову, відзиву та відповіді на відзив, оцінивши належні та допустимі докази в їх взаємозв`язку та сукупності відповідно до вимог ст. 90 КАС України, суд визнає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивач проходив військову службу за контрактом у Військовій частині НОМЕР_1 на посаді головного сержанта командира бойової машини обслуги реактивного артилерійського взводу 2 реактивної артилерійської батареї 1 артилерійської батареї.
07.05.2021 командиром реактивного артилерійського дивізіону було подано рапорт, про те, що позивач був виявлений з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме, що 07.05.2021 о 17 год. 00 хв. на території військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , позивача було виявлено у стані гострої інтоксикації внаслідок вживання марихуани при виконанні обов`язків військової служби в умовах особливого періоду.
Вказані вище обставини сторонами визнаються в заявах по суті, а тому є такими, що встановлені судом.
Постановою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 21.05.2021 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КУаАП (спеціальна норма для військовослужбовців).
Згідно з ч. 6 ст. 78 КАС України (Підстави звільнення від доказування) постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Суд дослідив вказане рішення міськрайонного суду та звертає увагу, що судом було встановлено, що позивач був виявлений з ознаками наркотичного сп`яніння. території військової частини НОМЕР_1 , а саме, у стані гострої інтоксикації внаслідок вживання марихуани та при виконанні обов`язків військової служби в умовах особливого періоду. Позивач свою провину у вчиненому правопорушення визнав. Тому вказаний факт не підлягає доказуванню та є таким, що встановлений судом.
10.06.2021 позивач отримав Наказ № 58-РС, з якого дізнався, що його звільнено з військової служби.
Оскільки, на думку позивача, він не притягувався до дисциплінарної відповідальності, обраний відповідачем вид стягнення є неспівмірним характеру вчиненого позивачем проступку, то у відповідача були відсутні підстави для звільнення відповідача, так як Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України передбачає необхідність притягнення особи до дисциплінарної відповідальності для її звільнення через службову невідповідність. Тому позивач звернувся до суду з даним позовом.
Позивач вказав, що у нього відсутній Наказ № 58-РС. Відповідачем до матеріалів справи було надано копію витягу з вказаного наказу.
Позивач зазначив у позовній заяві, що йому не відомо про те, чи проводилось службове розслідування.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 07.05.2021 № 304 «Про призначення службового розслідування» командиром Військової частини НОМЕР_1 було призначено службове розслідування, зокрема, стосовно позивача за фактом перебування останнього в стані наркотичного сп`яніння в службовий час 07.05.2021.
Перебування позивача в стані наркотичного сп`яніння було підтверджено довідкою за результатами медичного огляду № 608 від 07.05.2021, яка видана КЛПУ «Міським наркологічним диспансером м. Краматорська».
Також, за результатами проведеного службового розслідування був складений акт службового розслідування від 24.05.2021№ 3833. Відповідно до матеріалів службового розслідування 11.05.2021 до позивача було доведено, в тому числі, підстави проведення службового розслідування. Про вказаний факт свідчить підпис на бланку отримання пояснень, який доданий до відзиву на позовну заяву.
Суд дійшов висновку, що твердження позивача про те, що йому не було відомо про призначене стосовно нього службове розслідування є таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, а тому судом до уваги не приймається.
Відповідно до матеріалів службового розслідування встановлено, що позивач повністю самоусунувся від виконання службових обов`язків, свідомо вжив наркотичні речовини та перебував в службовий час у стані наркотичного сп`яніння.
Командир Військової частини НОМЕР_1 прийняв рішення про притягнення ряду військовослужбовців військової частини до дисциплінарної відповідальності та визначив вид дисциплінарних стягнень, про що ним був виданий наказ від 25.05.2021 № 94 «Про результати службового розслідування». Відповідно до п. 2 вказаного наказу позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з військової служби через службову невідповідність.
Оскаржуваний наказ в порядку, визначеному ст. 88 Дисциплінарного статуту Збройних сил України позивачем не оскаржувався.
Кадровим органом військової частини НОМЕР_1 був підготовлений, командиром військової частини НОМЕР_1 був виданий наказ (по особовому складу) від 26.05.2021 № 58-РС, відповідно до якого позивач був звільнений з військової служби за контрактом (через службову невідповідність).
Наказ (по особовому складу) від 26.05.2021 № 58-РС є похідним від наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 25.05.2021 № 94 «Про результати службового розслідування».
Відповідачем до матеріалів справи було надано накази командира військової частини №133 від 16.06.2020, №212 від 01.10.2020, №235 від 20.11.2020, № 277 від 31.12.2020, які підтверджують наявність у позивача інших дисциплінарних стягнень. Зазначені докази надані позивачем, на підтвердження того факту, що прийнятті рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача, відповідачем були враховані і вказані обставини.
Висновки суду. Мотиви, з яких суд дійшов вказаного висновку.
До даних правовідносин застосовуються норми Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25.03.1992 р. №2232-ХІІ (далі за текстом - Закон №2232).
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначено Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженим Законом України від 24.03.1999 р. №548-XIV (далі за текстом - Статут внутрішньої служби).
Статтею 11 Статуту внутрішньої служби визначено, що необхідність виконання завдань оборони України, покладає на військовослужбовців, в тому числі, обов`язок уникати вчинення протиправних дій.
Відповідно до абз.7 ст.4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця не вживати під час проходження військової служби наркотичні засоби, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.
Згідно з ст. 45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
Статтею 48 Дисциплінарного статуту встановлені види дисциплінарних стягнень, які можуть бути накладені на військовослужбовців. Так, згідно з п.«ж» ст.48 Дисциплінарного статуту, одним з видів дисциплінарного стягнення є звільнення з військової служби через службову невідповідність.
Статтею 84 Дисциплінарного статуту передбачено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування.
Стаття 86 Дисциплінарного статуту встановлює, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.
Суд дійшов висновку, що військовослужбовці під час виконання обов`язків військової служби, тобто протягом усього періоду проходження військової служби, зобов`язані не вживати наркотичні засоби. Не дотримання такого обов`язку в контексті Дисциплінарного статуту слід розцінювати як порушення військової дисципліни.
З огляду на приписи Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», вживання наркотичних засобів є саме протиправними діями.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, в тому числі, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) та пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).
Отже, судом встановлено факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку, який полягав у перебуванні на службі у стані наркотичного сп`яніння внаслідок вживання наркотичної речовини (марихуани) під час виконання обов`язків військової служби. Відповідачем спростовано доводи позивача, що йому було не відомо про факт проведення службового розслідування. Відповідачем прийнято спірне рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому спірне рішення відповідача є обґрунтованим.
Суд враховує, що обраний відповідачем вид дисциплінарного стягнення - звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, є найсуворішим видом відповідно до ст.48 Дисциплінарного статуту, однак такий вид дисциплінарного стягнення є співмірним до вчиненого проступку, оскільки вжиття військовослужбовцем наркотичних засобів є несумісним із подальшим проходженням такою особою військової служби, тобто державної служби особливого характеру, пов`язаної із захистом України. Отже, спірне рішення відповідача прийнято з дотримання принципу пропорційності.
Зважаючи на викладене суд дійшов висновку, що Наказ № 58-РС від 26.05.2021 винесено обґрунтовано, пропорційно та на підставі чинного законодавства, а також з дотриманням інших засад визначених ч.2 ст.2 КАС України, а тому позовні вимоги про визнання протиправним та скасування такого наказу задоволенню не підлягають.
Згідно з ч. 5 ст. 139 КАС України у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
В даному випадку позивач звільнений від сплати судового збору, в задоволенні позову було відмовлено, проте відповідачем не подано до суду будь-яких заяв про компенсацію судових витрат.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
В задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , про скасування наказу про звільнення з військової служби відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Глазько