Справа № 240/18032/21
Суддя: Горовенко Анна Василівна
Дата ухвалення: 2021-10-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2021 року м. Житомир

справа № 240/18032/21

категорія 105000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Горовенко А.В.,

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні суду за адресою: 10014, місто Житомир, вул.Мала Бердичівська, 23, адміністративну справу за позовом управління соціального захисту населення Богунського району Департаменту соціальної політики Житомирської міської ради до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішення у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), третя особа. яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 , про визнання протиправними дій та скасування постанови,-

встановив:

Управління соціального захисту населення Богунського району Департаменту соціальної політики Житомирської міської ради звернулось до суду з позовом, у якому просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Дідківського А.С. від 23.07.2021 ВП №6474794 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що згідно з постановою №6474794 від 23.07.2021, старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Дідківським А.С. накладено на Управління соціального захисту населення Богунського району Департаменту соціальної політики Житомирської міської ради (боржника) штраф у розмірі 5100 грн за невиконання рішення суду без поважних причин.

Вказує, що відповідно до змісту чинних норм права, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановлено факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин. Зазначає, що відповідач жодним чином не спростував докази та фактичні обставини, а лише безпідставно виніс постанову про накладення штрафу у порядку ст.75 Закону України "Про виконавче провадження".

Зазначає, що виплата коштів на виконання рішення суду не здійснюється у зв`язку з відсутністю закладених коштів в Законі України «Про державний бюджет України на 2021 рік» за бюджетною програмою КПКВК 3504040, саме тому, відсутнє невиконання судового рішення без поважних причин.

Відповідно до ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 16.09.2021 провадження у справі відкрито. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 .

Ухвала про відкриття провадження була направлена позивачу та відповідачу, третій особі за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, вказана ухвала отримана уповноваженою особою відповідача.

Відповідач у строк, встановлений ч.1 ст.261 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), надіслав до суду відзив на позовну заяву від (за вх.№55632/21), у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю.

В обґрунтування відповідач зазначає, що згідно з постановою старшого державного виконавця про накладення штрафу від 23.07.2021 за невиконання боржником - Управлінням соціального захисту населення Богунського району Департаменту соціальної політики Житомирської міської ради без поважних причин рішення, накладено штраф у розмірі 5100 грн. При перевірці повідомлення стягувача встановлено, що рішення суду не виконується боржником з урахуванням ухвали від 08.04.2021 у справі №240/16447/20 про роз`яснення судового рішення.

Вказує, що боржником не відбувається щомісячне нарахування компенсації, відповідно до п. 1 ч. 1 ст.30 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", та відсутні повідомлення щодо вжиття заходів направлених на виконання рішення в частині взяття бюджетних зобов`язаний за судовим рішенням.

З огляду на вказане, на думку відповідача, постанова про накладення штрафу від 23.07.2021 за невиконання рішення суду, є законною.

Письмових пояснень щодо заявлених позовних вимог від третьої особи до суду не надходило.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Суд, розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, зазначає наступне.

Судом встановлено, що відповідно до рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 24.11.2020 у справі №240/16447/20 позов ОСОБА_1 задоволено частково:

- визнано протиправною відмову Управління соціального захисту населення Богунського району Департаменту соціальної політики Житомирської міської ради, оформлену листом від 24.07.2020 № Д-309, в нарахуванні та виплаті компенсації за неперебування ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який являється дитиною потерпілою внаслідок Чорнобильської катастрофи, на повному державному забезпеченні у державних дошкільних закладах освіти;

- зобов`язано Управління соціального захисту населення Богунського району Департаменту соціальної політики Житомирської міської ради провести нарахування та виплату ОСОБА_1 компенсації, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 30 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в редакції, що діяла до 01.01.2015, за не перебування ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який являється дитиною потерпілою внаслідок Чорнобильської катастрофи, на повному державному забезпеченні у державних та комунальних дошкільних закладах освіти (а.с.75-77).

Вказане рішення набрало законної сили 31.12.2020, у зв"язку з чим Житомирським окружним адміністративним судом на виконання рішення суду від 24.11.2020 у справі №240/16447/20, 16 січня 2021 року видано виконавчий лист (а.с. 74).

03 березня 2021 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Дідківським А.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №64714794 з виконання виконавчого листа №240/16447/20, виданого Житомирським окружним адміністративним судом 16.01.2021, про зобов`язання Управління соціального захисту населення Богунського району Департаменту соціальної політики Житомирської міської ради провести нарахування та виплату ОСОБА_1 компенсації, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 30 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в редакції, що діяла до 01.01.2015, за не перебування ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який являється дитиною потерпілою внаслідок Чорнобильської катастрофи, на повному державному забезпеченні у державних та комунальних дошкільних закладах освіти. Вказано про необхідність виконати рішення суду протягом 10 робочих днів (а.с.83).

29 квітня 2021 року старшим державним виконавцем було направлено боржнику вимогу державного виконавця за вих.№33/7993 про зобов"язання здійснити нарахування та виплату компенсації протягом 3 робочих днів з моменту отримання даної вимоги. У разі невиконання рішення суду з поважних причин письмово повідомити про них з наданням доказів, з яких державний виконавець може встановити їх поважність (а.с.88).

Листом №572/09 від 17.05.2021 управління соціального захисту населення Богунського району Департаменту соціальної політики Житомирської міської ради повідомило відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), що на виконання вимоги державного виконавця щодо виконавчого листа, виданого Житомирським окружним адміністративним судом від 16.01.2021, №240/16447/20 здійснено розрахунок суми відповідної компенсації, який станом на 29.04.2021 становить 4344,07 грн.

Окрім того вказано, що Департамент не є прибутковою організацією, а є розпорядником коштів Державного бюджету лише в межах бюджетних асигнувань, встановлених Законом України про Державний бюджет на відповідний рік.

Саме тому, фінансові зобов"язання будуть зареєстровані, взяті на облік та виплачені кошти лише при внесенні змін до Закону України «Про Державний бюджет на відповідний рік», де будуть виділені кошти для сплати за судовими рішеннями. Виплата департаментом не здійснена у зв"язку з відсутністю фінансування (а.с.90).

Також до зазначеного листа відповідачем (боржником) надано державному виконавцю розрахунки виплати компенсації батькам на дитину, потерпілу внаслідок Чорнобильської катастрофи, яка не відвідує дитячі дошкільні заклади та не перебуває на повному державному забезпеченні, за період з 20.12.2018 по 24.11.2020 гр. ОСОБА_1 відповідно до рішення Житомирського окружного адміністративного суду у справі №240/16447/20 від 24.11.2020, відповідно до змісту яких вказана виплата за період з 20.12.2018 по 24.11.2020 становить 3552,49 грн, а за період з 25.11.2020 по 29.04.2021 - 791,58 грн (а.с.91, 92).

23 липня 2021 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Дідківським А.С. прийнято постанову про накладення на боржника - Управління соціального захисту населення Богунського району Департаменту соціальної політики Житомирської міської ради штрафу у розмірі 5100,00 грн за невиконання без поважних причин рішення суду в адміністративній справі №240/16447/20. Цією ж постановою зобов`язано боржника протягом десяти робочих днів виконати рішення суду, а також попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду (а.с.97).

Позивач вважаючи постанову про накладення штрафу за невиконання рішення суду протиправною та такою, що порушує його права, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд зазначає наступне.

Правові та організаційні засади щодо примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) врегульовані Законом України «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII).

Положеннями статті 3 Закону №1404-VIII закріплено, що підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Відповідно до частини 6 статті 26 Закону №1404-VIII за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Положеннями статті 27 Закону №1404-VIII передбачено, що у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Згідно зі статтею 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 75 Закону №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

З огляду на системний аналіз наведених норм права, правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин. При цьому, застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.

Вирішуючи питання про накладення штрафу, державний виконавець повинен встановити дві обставини: 1) факт виконання чи невиконання рішення; 2) у випадку невиконання рішення встановити причини невиконання. При цьому, лише дійшовши висновку про відсутність поважних причин, державний виконавець вправі накласти штраф на боржника. Встановлення таких обставин здійснюється шляхом виконання державним виконавцем своїх обов`язків та реалізації прав, передбачених ст.18 Закону №1404-VIII, а також дотриманням сторонами виконавчого провадження свої обов`язків.

Зокрема, частиною 1 статті 18 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до змісту положень частини 3 статті 18 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, серед іншого, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону, а частина 4 наголошує на тому, що вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормамиЗакону України «Про виконавче провадження». Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Так, суд вважає за необхідне зазначити, що 01.01.2013 набрав чинності Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» № 4901-VІ (далі - Закон №4901-VІ), яким затверджено Порядок погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону №4901-VІ держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).

Частиною першою статті 7 Закону № 4901-VI визначено, що виконання рішень суду про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

Тобто, оскільки управління соціального захисту населення Богунського району Департаменту соціальної політики Житомирської міської ради є державним органом у розумінні статті 2 Закону №4901-VI, то рішення має виконуватись відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» з особливостями, визначеними Законом №4901-VI.

Пунктом 3 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №4901-VI визначено, що заборгованість погашається в такій черговості: у першу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду щодо пенсійних та соціальних виплат, про стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих внаслідок злочину або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, а також у зв`язку з втратою годувальника.

Бюджетні асигнування на погашення заборгованості визначаються законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку про те, що виплата нарахованих (перерахованих) соціальних виплат за рішеннями суду здійснюється, зокрема, коштами, передбаченими за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Черговість виконання судових рішень визначається датою їх надходження.

Відповідно до частин першої, другої статті 23 Бюджетного кодексу України визначено, що державна установа (організація), яка фінансується за рахунок коштів державного бюджету, відповідає за своїми зобов`язаннями лише при наявності відповідних бюджетних призначень, виділених виключно на ці цілі для погашення певної заборгованості.

Будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 30 Бюджетного кодексу України видатки та кредитування Державного бюджету України включають бюджетні призначення, встановлені законом про Державний бюджет України на конкретні цілі, пов`язані з реалізацією програм та заходів згідно із статтею 87 цього Кодексу.

Так, пунктом 9 частини першої статті 87 Бюджетного кодексу України передбачено, що до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України (з урахуванням особливостей, визначенихпунктом 5 частини другої статті 67-1цього Кодексу), належать видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення, зокрема: б) державні програми соціальної допомоги (грошова допомога особам, яких визнано біженцями або особами, які потребують додаткового захисту, та особам, яким надано тимчасовий захист; компенсації на медикаменти; програма протезування; програми і заходи із соціального захисту осіб з інвалідністю, у тому числі програми і заходи Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю; відшкодування збитків, заподіяних громадянам; заходи, пов`язані з поверненням в Україну кримськотатарського народу та осіб інших національностей, які були незаконно депортовані з України, та розміщенням іноземців і осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України; щорічна разова грошова допомога ветеранам війни та жертвам нацистських переслідувань; довічні державні стипендії; кошти, що передаються до фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування; програми соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інші види цільової грошової допомоги, встановлені законом).

Стаття 116 Бюджетного кодексу України визначає порушенням бюджетного законодавства порушення учасником бюджетного процесу встановлених цим Кодексом чи іншим бюджетним законодавством норм щодо складання, розгляду, затвердження, внесення змін, виконання бюджету та звітування про його виконання, а саме: взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України; здійснення видатків бюджету чи надання кредитів з бюджету без встановлених бюджетних призначень або з їх перевищенням всупереч цьому Кодексу чи закону про Державний бюджет України (пункт 20 частини першої).

Враховуючи аналіз зазначених вище правових норм Бюджетного кодексу України, суд дійшов висновку, що будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

Матеріали справи свідчать, що позивач частково виконав рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 24.11.2020 у справі №240/16447/20, оскільки Управлінням соціального захисту населення Богунського району Департаменту соціальної політики Житомирської міської ради (боржником) здійснено нарахування (розрахунок) суми, яка підлягає до виплати за період з 20.12.2018 по 24.11.2020 та з 25.11.2020 по 29.04.2021 (а.с.91, 92).

При цьому, в обґрунтування доводів позовної заяви позивач зазначає про те, що сума розрахованої компенсації буде виплачена при внесенні змін до Закону України «Про Державний бюджет на відповідний рік» (а.с. 90).

Суд звертає увагу, що постанови про накладення штрафу за невиконання судового рішення можуть бути винесені лише за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

При цьому визначальною ознакою для накладення на боржника штрафу є саме не виконання рішення суду без поважних причин. Поважними можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником, та які не залежали від його волевиявлення.

Аналогічний висновок узгоджується з практикою Верховного Суду, висловленою в постановах від 24.01.2018 у справі № 405/3663/13-а, від 13.06.2018 у справі №757/29541/14-а, від 10.09.2019 у справі № 0840/3476/18, від 19.08.2020 у справі №140/784/19.

При цьому, суд наголошує, що накладення штрафу за невиконання рішення суду жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів, однак, без наявності об`єктивних підставу - не може нівелювати Закон України «Про виконавче провадження».

На підтвердження відсутності коштів для виконання рішення суду та виплати компенсації ОСОБА_1 відповідно до п.1 ч.1 ст.30 Закону України «Про статус та соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», позивач надав суду копію Паспорта бюджетної програми на 2021 рік за бюджетною програмою КПКВК 2501200 «Соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідно до якої непередбачено (не закладені у бюджетній програмі) кошти для виплати вказаних компенсацій (а.с.25-32).

Окрім того, позивачем подано до суду лист Міністерства соціальної політики України №4852/0/2-21-44 від 16.03.2021, у якому на звернення Житомирської обласної державної адміністрації щодо реалізації норм Закону України «Про статус та соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» після прийняття рішення Конституційного Суду України від 17.07.2018 №6-р/2018, повідомлено, що бюджетних призначень на забезпечення виконання судових рішень за програмами соціального захисту населення Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» Мінсоцполітики не передбачено, тому відповідні видатки не передбачаються у кошторисах розпорядників бюджетних коштів та відповідних паспортах бюджетних програм (а.с. 20-23).

Оскільки компенсація ОСОБА_1 відповідно до п.1 ч.1 ст.30 Закону України «Про статус та соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на її дитину є виплатою, яка фінансується з державного бюджету, а відповідні кошти на звернення позивача не надходили від їх розпорядника - Міністерства соціальної політики для виплати стягувачу, то невиконання рішення суду в цій частині мало місце за поважних причин, які в силу діючого законодавства не залежать від позивача як територіального органу соціального захисту.

Тобто, позивач, як боржник у виконавчому провадженні, вжив всі дії та конкретні заходи, спрямовані на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду у справі №240/16447/20, що підтверджується матеріалами справи.

Постанова старшого державного виконавця про накладення штрафу не містить обґрунтувань щодо реальної можливості позивача виплатити стягувачеві суму компенсації передбаченої п.1 ч.1 ст.30 Закону України «Про статус та соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та умисного не вчинення цих дій.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що часткове невиконання судового рішення позивачем через відсутність відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, оскільки об`єктивно не залежить від позивача.

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку, що постанова старшого державного виконавця про накладення штрафу від 23.07.2021 у ВП №64714794 за невиконання рішення суду без поважних причин, є безпідставною, оскільки винесена передчасно та без дотримання принципу пропорційності, зокрема необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями на досягнення яких спрямоване це рішення.

Виходячи з положень п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України, суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Згідно з ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням вказаного, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб"єкта владних повноважень.

Керуючись статтями 6-9, 32, 77, 90, 139, 241-246, 255, 271, 272, 287, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд,-

вирішив:

Позов управління соціального захисту населення Богунського району Департаменту соціальної політики Житомирської міської ради (вул. Перемоги, 55, Житомир,10003, ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішення у Житомирській області Центрально-Західного МРУЮ Міністерства юстиції (м.Хмельницький) (майдан Соборний, 1,10014, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), про визнання протиправними дій та скасування постанови, - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) від 23.07.2021 ВП №64714794 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) на користь управління соціального захисту населення Богунського району Департаменту соціальної політики Житомирської міської ради судові витрати зі сплати судового збору у сумі розміром 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 (нуль) коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги у строк, визначений ч.6 ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення складено у повному обсязі 06 жовтня 2021 року.

Суддя А.В. Горовенко