Справа № 280/3054/21
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2021-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 жовтня 2021 року м. Дніпросправа № 280/3054/21
(суддя Новікова І.В., м. Запоріжжя)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Панченко О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «Український графіт» на додаткове рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24 червня 2021 року у справі №280/3054/21 за позовом приватного акціонерного товариства «Український графіт» до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 09 червня 2021 року позов приватного акціонерного товариства «Український графіт» до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень задоволено повністю.

16 червня 2021 року позивач звернувся до суду з клопотанням про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення на користь позивача з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань витрат понесених позивачем на професійну правничу допомогу у сумі 5000 грн.

Додатковим рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 24 червня 2021 року стягнуто на користь приватного акціонерного товариства «Український графіт» витрати на правову допомогу в розмірі 1500,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці Держмитслужби. В іншій частині заяви відмовлено.

Зменшуючи розмір витрат на правничу допомогу суд першої інстанції виходив з того, що предмет спору у цій справі не є складним, тому не потребує вивчення великого обсягу даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значним. Також, суд звернув увагу на те, що представником позивача документально та нормативно не обґрунтовано кількість витраченого часу щодо надання професійної правничої допомоги.

Не погодившись з додатковим рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру витрат на правничу допомогу, що підлягають стягненню та ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань 5000 грн витрат на правничу допомогу.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що понесені позивачем витрати на правничу допомогу повинні бути відшкодовані у повному обсязі 5000 грн, оскільки повністю підтверджені документально та відповідають складності справі та наданим послугам.

Перевіривши законність та обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач наводить розрахунок судових витрат за надання таких послуг:

- проведення аналізу документів, що стосується спору, аналіз судової практики по аналогічних

справах та збір доказів для формування правової позиції (4 години);

- підготовку та складення по суті спору позову до Дніпровської митниці Держмитслужби вих.

№16/1719 від 07.04.2021 року (4 години);

- підготовку та складення інших процесуальних документів (4 години): Відповідь на відзив від

18.05.2021 року №16/2356 з додатками на 41 арк.;

- здійснення представництва інтересів клієнта в Запорізькому окружному адміністративному суді під

час розгляду адміністративної справи №280/3054/21, в тому числі в судовому засіданні при розгляді справи 09.06.2021 року (а.с.68).

Відповідно до частин 1-5 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В підтвердження здійсненної правової допомоги, необхідно долучати до матеріалів справи розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Аналогічний висновок висловив Верховний Суд в постанові від 01 жовтня 2018 року у справі №569/17904/17.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України", заява №19336/04, п. 269).

З метою отримання правової допомоги, позивачем було укладено договір про надання правничої допомоги №804/1980140/16 від 01.02.2019 року з адвокатом Смірновою І.Г. (а.с. 63-65).

Пунктом 3.1 вищезазначеного договору визначено, що клієнт сплачує адвокату гонорар у розмірі, що вказаний в акті виконаних робіт за договором про надання правової допомоги, протягом п`яти робочих днів з моменту підписання сторонами акта виконаних робіт.

Як вбачається з матерів справи, акт прийняття виконаних робіт по договору про надання правничої допомоги №804/1980140/16 від 01.02.2019 року складено та підписано сторонами 09 червня 2021 року (а.с.68).

При цьому, доказів оплати позивачем наданих послуг правничої допомоги за договором №804/1980140/16 від 01.02.2019 року до суду не надано.

Так, абзацом 2 пункту 3.1 договору №804/1980140/16 від 01.02.2019 року встановлено, що адвокат має право відстрочити, розстрочити виплату гонорару або надати правову допомогу безоплатно з урахуванням фінансового стану клієнта та інших обставин. При цьому, будь-яких доказів відстрочення, розстрочення позивачу сплати правничої допомоги суду не надано.

Зазначені обставини свідчать про те, що позивачем не надано доказів понесення ним витрат правничої допомоги за договором №804/1980140/16 від 01.02.2019 року, які б підлягали відшкодуванню.

Враховуючи те, що позивачем не надано доказів оплати ним правничої допомоги за договором №804/1980140/16 від 01.02.2019 року, при цьому враховуючи висновок суду першої інстанції про те, що предмет спору у цій справі не є складним, що не потребує вивчення великого обсягу даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значним, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Український графіт» - залишити без задоволення, а додаткове рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24 червня 2021 року у справі №280/3054/21 без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 05 жовтня 2021 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко