Справа № 460/8053/20
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2021-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2021 рокуЛьвівСправа № 460/8053/20 пров. № А/857/12107/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гудима Л.Я.,

Довгополова О.М.,

секретаря судового засідання Петрунів В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ділайс ЛТД» на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 17 березня 2021 року (прийняте у м. Рівне суддею Дорошенко Н.О.; складене у повному обсязі 23 квітня 2021 року) в справі № 460/8053/20 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ділайс ЛТД» до Поліської митниці Держмитслужби про визнання протиправним і скасування рішення про коригування митної вартості,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Ділайс ЛТД» (далі ТОВ «Ділайс ЛТД», Товариство) звернулось до Рівненського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просило визнати протиправним і скасувати рішення Поліської митниці Держмитслужби (далі також митний орган, Митниця, Поліська митниця) про коригування митної вартості товарів від 08.10.2020 № UA204000/2020/000179/2.

В обґрунтування позову Товариство вказувало, що під час здійснення митного оформлення в режимі імпорту легкового автомобіля марки «Mercedes-Benz» модель S 560 Maybach, ідентифікаційний номер (номер кузова) НОМЕР_1 , рік випуску 2018, вартістю 75200,00 євро, декларантом 07.10.2020 було подано відповідачу митну декларацію UA204130/2020/011458, в якій визначено митну вартість товару в сумі 2 517 861,44 грн, що за курсом валюти становить 75 200,00 євро. 08.10.2020 Митниця видала картку відмови за № UA204000/2020/00247 в прийнятті митної декларації та винесла рішення про коригування митної вартості товарів від 08.10.2020 № UA204000/2020/000179/2, в результаті чого митна вартість легкового автомобіля склала 84 471,00 євро, внаслідок чого Товариство надмірно сплатило до Державного бюджету України 16 995,29 грн ввізного мита та 65 200,10 грн ПДВ. Вважає, що відповідач безпідставно відмовив йому у визнанні заявленої митної вартості імпортованого автомобіля, позаяк ним було надано документи, які дають можливість митному органу визначити митну вартість задекларованого товару за основним методом - за ціною контракту, в т.ч. на вимогу Митниці - додаткове пояснення та звіт про оцінку транспортного засобу. Також у рішенні про коригування митної вартості товарів не вказані: порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за другорядним методом; інформація (в т.ч. щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості; належне обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої відповідачем, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 17 березня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржило ТОВ «Ділайс ЛТД», яке вважає, що суд першої інстанції неправильно та неповно встановив обставини справи та прийняв рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права. Тому просило скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог Товариства в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує загалом тими ж доводами, що й вимоги позовної заяви. Зокрема, зазначає, що обов`язком митного органу у разі незгоди із заявленою декларантом митною вартістю є проведення консультацій з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та послідовний вибір методів з обгрунтуванням причин неможливості застосування кожного з попередніх методів. Витребування митним органом додаткових документів має відбуватися у випадку наявності обгрунтованого сумніву у достовірності поданих декларантом відомостей. Проте, відповідачем не доведено наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за першим методом, натомість позивач підтвердив заявлену митну вартість товарів необхідними документами. Зазначене свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем транспортного засобу та протиправність прийнятого митницею рішення. А наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.

Також, в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів контролюючий орган не навів характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом та достатніх підстав правомірності проведеного відповідачем розрахунку митної вартості без урахування технічного стану транспортного засобу, що безумовно впливає на митну вартість вказаного товару. На підтвердження своєї позиції стосовно визначеної Товариством вартості транспортного засобу митний орган не надав жодного доказу, який би спростував визначену позивачем митну вартість та документів, які це підтверджують, а також звіту про оцінку транспортного засобу від 08 жовтня 2020 року № 1307/20, який додатково підтверджує заявлену митну вартість транспортного засобу, з якого видно, що цей транспортний засіб має певні пошкодження, що також суттєво впливає на його вартість.

Поліська митниця подала відзив на вказану апеляційну скаргу, у якому вказав, що вважає апеляційну скаргу безпідставною, необґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню, позаяк зазначені в ній обставини уже були повно, об`єктивно і всебічно досліджені судом першої інстанції, щодо яких суд дійшов обґрунтованих висновків, викладених в рішенні від 17 березня 2021 року. Так, належними і допустимими доказами безпосередньо підтверджено відсутність допущення Митницею порушень законодавства України з питань державної митної справи, а дії - обґрунтованими та правомірними.

Зокрема, твердження позивача про те, що декларантом подано всі необхідні документи для митного оформлення автомобіля за ціною договору (вартістю операції), які проте були митним органом проігноровані, не відповідають дійсності, не базуються на нормах матеріального права та доказах наданих суду і митниці. Так вказані документи, а також ті, що були надані на письмову вимогу митниці, містили розбіжності щодо вартості товару та ідентифікуючих даних документів на підставі яких придбано товар, а поданий ним звіт про оцінку транспортного засобу не відповідає вимогам Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Тобто, позивач надає суду завідомо недостовірну інформацію щодо повноти поданих документів на підтвердження заявленого рівня митної вартості та відсутності у них невідповідностей. Враховуючи вказане і факт ненадання декларантом усіх документів згідно переліку, вказаного митному органу, є достатні підстави вважати про надання декларантом неточних та неповних відомостей щодо числових значень складових митної вартості транспортного засобу. Під час розгляду справи судом першої інстанції повно, всебічно досліджено матеріали та обставини справи, висновки суду є об`єктивними та грунтуються на досліджених доказах та поясненнях сторін, а отже рішення є законним та таким, що не підлягає до скасування, а апеляційна скарга такою, що не підлягає задоволенню.

ТОВ «Ділайс ЛТД» подало додаткові пояснення до апеляційної скарги, в яких з приводу покликання відповідача та суду першої інстанції на розбіжності у документах зазначило, що з перекладу свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу видно, що власник свідоцтва може не бути власником транспортного засобу, а законодавством країн-членів Європейського союзу передбачено, що постановка на облік транспортного засобу, знятого з реєстрації в установленому законом порядку з метою його реалізації, не є обов`язком особи, яка його придбала, а підтвердженням правомірності розпорядження цим майном, в т.ч. його подальшої реалізації є інші, передбачені законом документи, зокрема, але не виключно договір купівлі-продажу. Аналогічні норми є і в законодавстві України, зокрема, юридична особа-імпортер, яка в установленому порядку зареєстрована як «торгуюча організація», імпортуючи транспортний засіб не зобов`язана здійснювати реєстрацію транспортного засобу за собою (здійснювати реєстрацію ТЗ в органах МВС), якщо він виступає як товар. Обов`язок виникає лише у особи, що придбає такий засіб.

Також, відповідно до Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою КМУ від 7 вересня 1998 р. № 1388 його документом-підтвердження права власності буде договір-купівлі продажу між торгуючою організацією-імпортером та ним.

Додатково така особа-покупець надає до сервісного центру ВМД, стороною якого він не є, а також «бріф» (свідоцтво про реєстрації транспортного засобу»), стороною якого також не є, що аналогічно спірній ситуації і відповідає нормам чинного законодавства.

Зауважило, що Товариство ввезло в Україну більше тисячі транспортних засобів і в більшості випадків, як і щодо інших імпортерів, «Бріф» (свідоцтво про реєстрації транспортного засобу») має такі ж особливості як і в спірному випадку, проте жодних зауважень митних органів здебільшого не поступає. Тобто, таке посилання Митниці в рішенні на цю обставину носить скоріше інформативний характер і не може бути підставою для прийняття рішення про коригування, про що неодноразово повідомлялось митному органу та суду.

Також чинним законодавством не передбачено обов`язку надання документів про відомості про купівлю-продаж у третьої особи, тобто походження товару в попередніх ланцюгах постачання особи-продавця (експортера), при тому, що така інформація може містити ознаки комерційної таємниці; не була в добровільному порядку надана постачальником для позивача, не є обов`язковою для прийняття рішення митним органом.

Щодо покликання на розбіжність на країну відправлення згідно митної декларації країни відправлення зазначає, що естонська компанія «Winforta» має філію на території Республіки Польща, а відтак має право здійснювати всі митні процедури на/з території Республіки Польща. Відтак, відправка товару з території Республіки Польща здійснена вказаною компанією на законних підставах, тому таке посилання і така інформація не може бути причиною відмови у митному оформлені за поданими документами.

З приводу покликання на «розбіжність» у датах міжнародної товарно-транспортної накладної та експортної митної декларації зазначило, що експортна декларація оформлятися або самим відправником, або компанією-перевізником на підставі документів на вантаж. Таку декларацію необхідно спочатку «відкрити», тобто оформити її в електронній митній системі ЄС, а потім «закрити» в той час, коли вантаж покидає територію ЄС. Тобто, цей документ формується тоді, коли на Товар підготовлені всі документи для відправки його; міжнародна товарно-транспортна накладна ж видається фактично в момент відправки, тому її дата може не співпадати з датою декларації. Також, враховуючи специфіку роботи підприємств Євросоюзу в умовах епідемії коронавірусу, ряду обмежень та карантинних заходів, різні дати цих документів не видаються «проблемою», «розбіжністю».

Посилання суду першої інстанції на зазначення в міжнародній товарно-транспортній накладній коду платника 41, який належить позивачу (ІПН платника ПДВ), як особи що оплатила перевезення не відповідає дійсності, оскільки таке зазначення лише відсилає до особи що здійснила (що підтверджено платіжним дорученням), а не самого перевезення, що не є розбіжністю в умовах поставки. Також вказане не було причиною прийняття оскаржуваного рішення про коригування, тому не повинно братись судом до уваги.

Зауваження суду щодо платіжного доручення, неможливості підтвердження повної оплати за поставлений товар та відсутності оплати по остаточному інвойсу є нікчемними, позаяк не знайшли свого відображення в спірному рішенні про коригування та не були причиною його прийняття. Також не зазначення цієї інформації в рішенні про коригування позбавило декларанта надати обґрунтовані пояснення на стадії митного оформлення, а відтак не могло братись судом першої інстанції до уваги при прийнятті рішення про правомірність дій контролюючого органу. Що ж до суті зауважень, зазначило що відповідно до умов контракту (п. 3.1) в разі домовленості сторін можлива попередня оплата протягом 10 календарних днів з моменту формування відповідного інвойсу-проформи, що і відбулось у цьому випадку, не заперечуються відповідачем та встановлено і підтверджено судом першої інстанції. А посилання суду на відсутність оплати по остаточному інвойсу не має сенсу і не тягне за собою жодних наслідків, позаяк сторонами договору дотримано всіх умов договору та норм чинного законодавства, а продавець оплатив попередній рахунок (проформу).

Щодо відсутності посилання на рахунок в платіжному дорученні, вказало, що у ньому є посилання на загальний договір постачання та Він-код автомобіля, що дає змогу чітко кореспондувати його з товаром, який імпортується. Також з приводу цього у митного органу були відсутні зауваження на час прийняття оспорюваного рішення.

Митним органом безпідставно не враховано звіт про оцінку автомобіля, при тому, що працівники митного органу не є спеціалістами в цій області, а особа, що проводила оцінку автомобіля має відповідну ліцензію, яка не ставилась ніким під сумнів; звіт не оскаржувався, не скасовувався, а відтак він є дійсним; також цей звіт не спростований іншим звітом.

Щодо використання Поліською митницею у своєму рішенні про коригування митної вартості товарів цінової інформації з Інтернет ресурсу www.mobile.de зазначило, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару. Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації з цього інтернет ресурсу, оскільки порядок його формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання його даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також у цього ресурсу відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень із питань визначення митної вартості та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню. Встановлено, що Митниця володіла інформацією щодо цінової інформації аналогічних транспортних засобів із цього ресурсу в межах 79 990 до 161 240 EUR, проте жодним чином не обґрунтувала вартість коригування саме до рівня 84 471 EUR. Застосовуючи резервний метод, при аналізі вартості аналогічних транспортних засобів, Митниця не здійснила моніторингу своєї бази на предмет наявності імпорту аналогічних транспортних засобів та не надала їх цінові межі, тому визначена контролюючим органом митна вартість не може бути об`єктивною, а відтак рішення про коригування підлягає до скасування.

З приводу зауважень щодо спеціальної знижки слід вказало, що цей факт не має свого відображення в спірному рішенні про коригування, а відтак не був причиною його прийняття, оскільки не зазначення цієї інформації в рішенні про коригування позбавило декларанта надати обґрунтовані пояснення на стадії митного оформлення і не могло братись до уваги судом першої інстанції. З покликанням на статтю 49 МК України, статті 632, 691 Цивільного кодексу України, главу 21 Господарського кодексу України, Закон України «Про ціни та ціноутворення» зазначило, що ціна автомобіля є вільною та самостійно встановлена суб`єктами господарювання за згодою сторін відповідно до п. 2.2 Зовнішньоекономічного контракту у відповідному інвойсі; отже формування ціни товару та визначення знижки, як її складової частини, в інвойсі є правом суб`єктів господарювання і не є порушенням чинного законодавства, навіть якщо про це не зазначено в договорі.

Отже, зазначені вище «недоліки» і «розбіжності», які були вказані відповідачем та судом першої інстанції, не можуть бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості на підставі поданих документів і слугувати підставою для відмови в задоволенні позову.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) не здійснювалося.

Також за приписами частини другої статті 313 КАС України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційну необхідно задовольнити з таких підстав.

Як встановлено судом, 20.01.2020 між компанією «Winforta OU» (Таллінн, Естонія) (Постачальник) та ТОВ «Ділайс ЛТД» (Миколаїв, Україна) (Замовник) укладено Контракт № 20/01/20-WDS, за яким постачальник зобов`язується поставити, а замовник - прийняти та оплатити згідно інвойсів легкові нові та вживані, вантажні автомобілі та сідельні тягачі нові та вживані, мікроавтобуси та автобуси нові та вживані, причіпи, напівпричіпи нові та вживані, спеціальну будівельну техніку нову та вживану, спеціальну сільськогосподарську техніку нову та вживану та іншу фототехніку нову та вживану (далі - Товар) Загальна вартість діючого Контракту - 3 000 000,00 Євро. Ціни на Товар будуть зазначені в інвойсі (інвойсах) для відповідної поставки і встановлюються у Євро. Замовник здійснює оплату вартості окремої поставки Товару, обумовленої сторонами, протягом 180 календарних днів з моменту поставки. У разі досягнення домовленостей між сторонами можлива попередня оплата вартості Товару протягом 10 календарних днів з моменту формування відповідного інвойсу-проформи. Товари будуть поставлені на умовах, узгоджених сторонами у кожному конкретному випадку окремо, згідно з Правилами «Інкотермс 2020». Умови поставки Товару зазначаються постачальником для кожної окремої поставки в відповідному інвойсі. Приймання Товару проводиться в місці призначення шляхом підписання замовником товарно-супровідних документів (CMR).

Додатковою угодою № 1 від 03.02.2020 до Контракту № 20/01/20-WDS від 20.01.2020 розділ 4 Контракту викладено у новій редакції, зокрема пункт 4.2. Умови поставки товару зазначаються продавцем для кожної окремої поставки в відповідному інвойсі (та/або проформа інвойс).

15.09.2020 Компанія «Winforta OU» виставила проформу № PROF/200915.1-WIN/DIL для Товариства на транспортний засіб марки «Mercedes-Benz» модель S 560, ідентифікаційний номер (номер кузова) НОМЕР_1 , рік випуску 2018, договір № 20/01/20-WDS від 20.01.2020, умови поставки DAP Луцьк, сума до сплати 75 200,00 євро; деталі для оплати: інше протягом 180 днів.

Відповідно до платіжного доручення в іноземній валюті № 162 від 16.09.2020 Товариство сплатило Компанії «Winforta OU» грошові кошти в сумі 75 200,00 євро з призначенням платежу: WDD2229861A411229, попередня оплата згідно з контрактом 20/01/20-WDS від 20.01.2020.

30.09.2020 Компанія «Winforta OU» виставила інвойс № 200930.1-WIN/DIL для Товариства на транспортний засіб марки «Mercedes-Benz» модель S 560, ідентифікаційний номер (номер кузова) НОМЕР_1 , рік випуску 2018, договір № 20/01/20-WDS від 20.01.2020, умови поставки DAP Луцьк, сума до сплати 75 200,00 євро; деталі для оплати: інше протягом 180 днів.

07.10.2020 Товариство подало до митного оформлення згідно з митною декларацією № UA204130/2020/011458 легковий автомобіль марки «Mercedes-Benz» модель S 560 Maybach, ідентифікаційний номер (номер кузова) НОМЕР_1 , рік випуску 2018, за основним методом - 75 200,00 євро, за ціною угоди.

До митної декларації декларант надав:

- проформу PROF/200915.1-WIN/DIL від 15.09.2020;

- інвойс № 200930.1-WIN/DIL від 30.09.2020;

- міжнародну товарно-транспортну накладну від 05.10.2020;

- сертифікат з перевезення PL/MF/AR0398863 від 30.09.2020;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу;

- платіжне доручення № 162 від 16.09.2020;

- висновок про якісні характеристики товарів експертна довідка № 28697/20 від 07.10.2020;

- контракт № 20/01/20-WDS від 20.01.2020;

- специфікація № 200930.1-WIN/DIL від 30.09.2020;

- митна декларація країни відправлення від 30.09.2020.

За результатами аналізу документів, поданих декларантом для митного оформлення, а також інформації щодо вартості аналогічних транспортних засобів згідно Інтернет ресурсу www.mobile.de, яка відрізняється від задекларованої, Митниця дійшла висновку про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей щодо придбання транспортного засобу, в т.ч. і стосовно розміру фактично сплачених коштів за імпортований транспортний засіб.

Враховуючи викладене, митний орган надіслав декларанту електронне повідомлення про необхідність надання в десятиденний строк додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме:

1) виписку з бухгалтерської документації продавця стосовно механізму формуванні ціни на товар на заявлених комерційних умовах поставки;

2) висновок про якісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями.

Також повідомлено, що у відповідності до частини шостої статті 53 МК України декларант має право за бажанням надати інші документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

На цю вимогу Товариство 08.10.2020 надіслано до Митниці лист-пояснення та надало звіт № 1307/20 від 08.10.2020 про оцінку транспортного засобу, відповідно до якого вартість транспортного засобу на дату оцінки складає 74 670 Євро.

Звіт про оцінку транспортного засобу не був врахований Митницею як такий, що не відповідає вимогам Методики товарознавчої експертизи та оцінки КТЗ, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003, зокрема, у зв`язку з тим, що при наявності описаних експертом пошкоджень до звіту не долучено додатків, що відображають характер пошкоджень, або протокол технічного огляду, що суперечить п. 4.4 вказаної Методики.

Враховуючи ненадання декларантом додаткових документів, 08.10.2020 Митниця прийняла рішення за № UА204000/2020/000179/2 про коригування митної вартості транспортного засобу, яким скоригувала митну вартість на підставі наявної інформації з сайту відкритої мережі Інтернет (www.mobile.de), за рівнем митної вартості 84 471,00 Євро, із застосуванням другорядного (резервного) методу.

Неможливість визначення митної вартості імпортованого товару за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, та за рівнем, визначеним декларантом обґрунтована, зокрема, тим, що:

- декларант відмовився надати всі додаткові документи, витребувані митницею згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій, четвертій статті 53 МК України, та у відповідності до частини п`ятої статті 54 МК України та згідно зі статтею 17 Угоди про застосування статті VII ГАТТ/СОТ від 1994 року;

- подане до митного оформлення Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 13.06.2018 № НОМЕР_2 не кореспондується з реквізитами продавця і покупця, воно видане Федеративною Республікою Німеччина, а згідно графи МД країною відправлення є Республіка Польща;

- у довідці експерта від 07.10.2020 № 28697/20 зазначено, що транспортний засіб має підвищену шумність, димність, є сліди підтікання мастила, порушено функціональні можливості, деформація панелі даху, забруднена оббивка салону та сидінь. Проте, відповідно до графи 31 МД вказані пошкодження не зазначені та в результаті проведення митного огляду від 07.10.2020 № UA204130/2020/011458 не встановлені;

- подана до митного оформлення копія декларації країни відправлення №20PL331020E0557980 датована 30.09.2020, проте копія автотранспортної накладної (CMR) № б/н - 05.10.2020; також копія вказаної декларації не знайдена на сайті відкритої мережі Інтернет;

- здійснено зовнішній аналіз цінової інформації, наявної у відкритій мережі Інтернет; згідно Інтернет ресурсу www.mobile.de вартість аналогічних транспортних засобів становить від 79 990 до 161 240 EUR;

- додатково наданий на вимогу митниці звіт про оцінку транспортного засобу від 08.10.2020 № 1307/20 не відповідає вимогам Методики товарознавчої експертизи та оцінки КТЗ, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003, зокрема: при наявності описаних експертом пошкоджень до звіту не долучено додатків, що відображають характер пошкоджень, або протокол технічного огляду, що суперечить п. 4.4 вказаної Методики; використовуючи при оцінці КТЗ електронний довідник SuperSWACKE, пробіг експертом застосовано не на час перетину ТЗ митного кордону України.

Митну вартість товару скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості згідно положень статті 64 МК України та неможливістю визначення митної вартості шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58, 63 МК України.

Також, Митницею складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА204000/2020/00247.

08.10.2020 декларант позивача з урахуванням проведеного Митницею коригування митної вартості подав до митного органу нову МД за № UА204130/2020/011585, митне оформлення за якою було завершене, а транспортний засіб випущено у вільний обіг.

Не погоджуючись з рішенням Митниці від 08.10.2020 № UА204000/2020/000179/2 про коригування митної вартості товарів, Товариство оскаржило його до суду.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції мотивував його тим, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товару є обґрунтованим, відповідає нормам митного законодавства України, з огляду на виявлені розбіжності, суперечності та невідповідності у числових значеннях складових митної вартості в обов`язкових документах щодо умов поставки, вартості транспортного засобу та суми сплачених за нього коштів, ненадання позивачем додаткових документів на підтвердження заявленої митної вартості товару. Відтак, відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Проте, колегія суддів апеляційного суду вважає такі висновки суду першої інстанції помилковими, виходячи з таких підстав.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України (далі - МК України) та іншими законами України.

За приписами частини першої статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частин першої, другої статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

За приписами частин першої - третьої статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право, зокрема:

надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації;

на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення митного органу щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність митного органу щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів;

Статтею 53 МК України визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи.

У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

За вимогами статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний:

1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;

3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування;

4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються:

у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;

5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;

6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

За змістом цих норм митна вартість товарів визначається декларантом; водночас митний орган контролює правильність визначення такої вартості і за результатами здійснення такого контролю, у випадку неподання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частині третій статті 53 МК України, приймає рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 МК України.

Тобто, митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості митний орган зобов`язаний доводити в суді, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для коригування митної вартості органом доходів і зборів лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Згідно з частиною першою статті 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до частини другої статті 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Частиною третьою статті 57 МК України передбачено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина четверта статті 57 МК України).

При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (частина шоста статті 57 МК України).

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

За приписами частини першої статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Згідно з частиною другою статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до частини третьої статті 58 МК України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду (частина друга статті 55 МК України).

При цьому, в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування митний орган зазначає докладну інформацію та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598).

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що основним методом визначення митної вартості товарів є перший метод (за ціною договору), але обов`язок довести задекларовану митну вартість товару лежить на декларанті. Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України. Контролюючий орган вправі витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Водночас, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви можуть бути пов`язані з неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, результату митного огляду цього товару, порівнянням заявленої митної вартості з митною вартістю ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.

Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені МК України (стаття 53) заборонено, проте надання документів, які підтверджують митну вартість товарів, що визначені частиною другою статті 53 МК України, є обов`язком декларанта. До таких документів які підтверджують митну вартість товарів відносять зокрема такі документи як рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу), банківські платіжні документи, або інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що стосуються оцінюваного товару та які підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Як зазначено вище, декларант позивача надав згідно із частиною другою статті 53 МК України наявні у нього документи, що підтверджують митну вартість товару і обраний ним метод її визначення:

- проформу PROF/200915.1-WIN/DIL від 15.09.2020;

- інвойс № 200930.1-WIN/DIL від 30.09.2020;

- міжнародну товарно-транспортну накладну від 05.10.2020;

- сертифікат з перевезення PL/MF/AR0398863 від 30.09.2020;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу;

- платіжне доручення № 162 від 16.09.2020;

- висновок про якісні характеристики товарів експертна довідка № 28697/20 від 07.10.2020;

- контракт № 20/01/20-WDS від 20.01.2020;

- специфікація № 200930.1-WIN/DIL від 30.09.2020;

- митна декларація країни відправлення від 30.09.2020.

При цьому позиція відповідача полягає у тому, що в органу доходів і зборів виникли сумніви у правильності визначення митної вартості декларантом, оскільки:

- подане до митного оформлення Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 13.06.2018 № НОМЕР_2 не кореспондується з реквізитами продавця і покупця, воно видане Федеративною Республікою Німеччина, а згідно графи МД країною відправлення є Республіка Польща;

- у довідці експерта від 07.10.2020 № 28697/20 зазначено, що транспортний засіб має підвищену шумність, димність, є сліди підтікання мастила, порушено функціональні можливості, деформація панелі даху, забруднена оббивка салону та сидінь. Проте, відповідно до графи 31 МД вказані пошкодження не зазначені та в результаті проведення митного огляду від 07.10.2020 № UA204130/2020/011458 не встановлені;

- подана до митного оформлення копія декларації країни відправлення № 20PL331020E0557980 датована 30.09.2020, проте копія автотранспортної накладної (CMR) № б/н - 05.10.2020; також копія вказаної декларації не знайдена на сайті відкритої мережі Інтернет;

- здійснено зовнішній аналіз цінової інформації, наявної у відкритій мережі Інтернет; згідно Інтернет ресурсу www.mobile.de вартість аналогічних транспортних засобів становить від 79 990 до 161 240 EUR;

- додатково наданий на вимогу митниці звіт про оцінку транспортного засобу від 08.10.2020 № 1307/20 не відповідає вимогам Методики товарознавчої експертизи та оцінки КТЗ, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003, зокрема: при наявності описаних експертом пошкоджень до звіту не долучено додатків, що відображають характер пошкоджень, або протокол технічного огляду, що суперечить п. 4.4 вказаної Методики; використовуючи при оцінці КТЗ електронний довідник SuperSWACKE, пробіг експертом застосовано не на час перетину ТЗ митного кордону України.

Щодо наведеного колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. № 1388 його документом-підтвердження права власності буде договір-купівлі продажу між торгуючою організацією-імпортером та ним.

Крім того, із перекладу свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу видно, що власник свідоцтва може не бути власником транспортного засобу, а законодавством країн-членів Європейського союзу передбачено, що постановка на облік транспортного засобу, знятого з реєстрації в установленому законом порядку з метою його реалізації, не є обов`язком особи, яка його придбала, а підтвердженням правомірності розпорядження цим майном, в т.ч. його подальшої реалізації є інші, передбачені законом документи, зокрема, але не виключно договір купівлі-продажу.

Тобто, юридична особа-імпортер, імпортуючи транспортний засіб не зобов`язана здійснювати реєстрацію транспортного засобу за собою, а наявність у продавця права продажу може бути обумовлено цивільно-правовими відносинами саме між цими особами. Також чинним законодавством не передбачено обов`язку надання документів про відомості про купівлю-продаж у третьої особи - походження товару в попередніх ланцюгах постачання особи-продавця (експортера).

Щодо покликання на розбіжність на країну відправлення згідно митної декларації країни відправлення встановлено, що естонська компанія «Winforta» має філію на території Республіки Польща, тобто має право її з території здійснювати всі митні процедури.

Щодо розбіжності у датах міжнародної товарно-транспортної накладної та експортної митної декларації встановлено, що експортна декларація оформлялась відправником під час підготовки товару для відправки, а після покидання товару території ЄС вона була закрита.

Міжнародна товарно-транспортна накладна видавалась в момент відправки, тому її дата не співпадає з датою декларації.

Встановлено, що в міжнародній товарно-транспортній накладній було вказано код платника - позивача, як особи, яка оплатила товар.

Що стосується покликання суду першої інстанції на неможливість підтвердження повної оплати за поставлений товар та відсутності оплати по остаточному інвойсу, а також відсутності посилання на рахунок в платіжному дорученні, щодо спеціальної знижки, то таке не було причиною його прийняття, тому колегія суддів не бере його до уваги. Також з цього приводу встановлено, що відповідно до умов контракту (п. 3.1) в разі домовленості сторін можлива попередня оплата протягом 10 календарних днів з моменту формування відповідного інвойсу-проформи, що мало місце насправді і продавець оплатив попередній рахунок (проформу). Крім того, в платіжному доручення є посилання на загальний договір постачання та Він-код автомобіля, що дає змогу чітко кореспондувати його з товаром, який імпортується.

Що стосується звіту про оцінку автомобіля, то такий загалом не суперечить правилам Методики і містить відповідні додатки, зокрема фотофіксацію технічного стану та пошкоджень автомобіля. Також відповідач не умотивував підстав для неврахування вказаного звіту про оцінку товару по суті. Зокрема, не спростовано наявних у ньому відомостей, а також не надано доказів відсутності у експерта відповідної кваліфікації; тому колегія суддів вважає відсутніми підстави для його не прийняття.

Пунктом 5.5 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, передбачено, що під час технічного огляду КТЗ оцінювач (експерт) повинен: а) перевірити відповідність ідентифікаційних даних КТЗ записам у наданих документах; б) перевірити укомплектованість КТЗ, установити комплектність, наявність додаткового обладнання; в) установити пробіг за одометром; г) зафіксувати інформативні ознаки раніше виконаного відновлювального ремонту КТЗ; ґ) установити характер і обсяги пошкоджень на момент огляду та інші ознаки, які характеризують технічний стан КТЗ, з обов`язковою їх фіксацією шляхом фотографування.

Відтак, на переконання колегії суддів, позивач у відповідності до вимог статей 52, 53 МК України подав всі необхідні документи для митного оформлення придбаного товару за ціною договору, які не містили в собі розбіжностей, зазначених в частині третій статті 53 МК України, і в митного органу, враховуючи викладене, не було підстав вимагати у декларанта додаткові документи для підтвердження митної вартості.

Щодо використання відповідачем у рішенні про коригування митної вартості товарів цінової інформації з Інтернет ресурсу www.mobile.de колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може вважатись заниженням митної вартості та були перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару, при тому, що вказана на цьому сайті вартість є ціною пропозиції, а не ціною продажу. Також інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню, щодо коригувань митної вартості тощо; Митниця володіла інформацією щодо цінової інформації аналогічних транспортних засобів із цього ресурсу в межах 79 990 до 161 240 EUR, проте належним чином не обґрунтувала вартість коригування саме на рівні 84 471 EUR, враховуючи особливості імпортованого транспортного засобу, зокрема його технічного стану.

З огляду на вказані норми законодавства та встановлені у справі обставини, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, всупереч приписами частини другої статті 77 КАС України не довів обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом позивача розрахунку митної вартості імпортованого товару, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару, не встановлено, тобто основні документи містили всі числові дані, необхідні для визначення вартості, зазначеної в митних деклараціях.

З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для відмови в задоволенні позову, що має наслідком скасування рішення суду першої інстанції та прийняття постанови задоволення позовних вимог.

Згідно зі статтею 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідності висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, через що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення позову.

Керуючись статтями 229, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ділайс ЛТД» задовольнити.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 17 березня 2021 року в адміністративній справі № 460/8053/20 скасувати.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Ділайс ЛТД» задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати рішення Поліської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA204000/2020/000179/2 від 08 жовтня 2020 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді Л. Я. Гудим
О. М. Довгополов
Постанова складена у повному обсязі 04 жовтня 2021 року.