Справа № 160/14993/21
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2021-10-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 15.09.2021 року:
- визнати протиправними дії та рішення головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області щодо виплати ОСОБА_1 пенсії, призначеної на підставі постанови Амур- Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23.10. 2017 у справі №199/6594/17 у меншому розмірі.
- зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснювати виплату ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсії у розмірі 60 % від середнього заробітку, визначеного у довідці Дніпропетровської обласної прокуратури від 01.02.2021 за № 21-11 вих-20, в повному обсязі, без обмеження граничного розміру починаючи з 01.02.2021, з урахуванням раніше виплачених сум.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебуває на обліку у головному управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, яка призначена на підставі постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду від 23.10.2017 року за вислугою років відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції чинній на час звернення) в розмірі 60% від заробітної плати.
Після отримання довідки про розмір грошового забезпечення позивач звернулась до головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про перерахунок пенсії.
В подальшому відповідачем проведено перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру» з 01.01.2018 року, розмір якої є зменшеним.
Вважає дії відповідача, які виразилися у перерахунку пенсії у зменшеному розмірі протиправними та такими, що порушують його конституційні права щодо пенсійного забезпечення, оскільки пенсія позивачу призначена з 13.07.2017 року. Позивач вважає, що наявні усі підстави для задоволення позову.
Частиною 2 ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 261 КАС України відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі. Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України, справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2021 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін.
16 вересня 2020 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останнім зазначено, що пенсії, призначені, зокрема, відповідно до Про прокуратуру та після набрання чинності Законом України Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи' (після 01.10.2011), крім осіб з інвалідністю І та II груп, осіб з інвалідністю внаслідок війни 111 групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, у період роботи на посадах державної служби, а також на посадах та на умовах, передбачених законами України Про прокуратуру, "Про судоустрій і статус суддів, з 1 жовтня 2017 року виплачуються у розмірі, обчисленому відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Тобто, оскільки позивач працює на посаді прокурора, пенсія виплачується в розмірі, обчисленому відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Розмір пенсії станом на 01.04.2021 р. Складає 4711,05 гри. Після звільнення позивача з органів прокуратури виплата пенсії відповідно до Закону Про прокуратуру поновлюється.
У задоволенні позовних вимог просить відмовити у повному обсязі.
Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за вислугу років, яка призначена на підставі постанови Амур-нижньодніпровського районного суду від 23.10.2017 року у справі № 199/6594/17, якої позовні вимоги задоволено, а саме:
- визнано неправомірною відмову Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного Фонду України м. Дніпра щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугою років;
- зобов`язано Лівобережне об`єднане управління Пенсійного Фонду України м. Дніпра зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру» період роботи з 13 листопада 1989 року до 20 квітня 2000 року на посадах друкарки, спеціаліста другої категорії, завідуючої підрозділу обліку документів, включаючи період надходження у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 25.03.1995 по 28.01.1998 роки;
- призначено ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції чинній на час звернення 13.07.2017) у розмірі 60 відсотків від заробітної плати з дня звернення до органів Пенсійного Фонду України з 13.07.2017 року.
Пенсій позивачу призначена з моменту звернення, а саме: з 13.07.2017 року.
На даний час позивач працює в Дніпропетровській обласній прокуратурі.
01.02.2021 року позивач отримала в Дніпропетровській обласній прокуратурі довідку за № 21-11 вих-20 «Про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії», яка видана відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-УІІ (далі - Закон № 1697-VII) та Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» №1082-ІХ від 15.12.2020 згідно з якими у позивача, як у пенсіонера органів прокуратури, виникло право на перерахунок пенсії, в зв`язку з підвищенням заробітної плати працівникам органів прокуратури.
03.02.2021 року позивач звернулась до головного управління пенсійного фонду України в Дніпроптеровській області про перерахунок пенсії на підставі довідки від 01.02.2021 року № 21-11 вих-20.
Після звільнення позивача з органів прокуратури виплата пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про прокуратуру», поновлюється.
Позивач вважає протиправними дії відповідача про перерахунок пенсії на підставі довідки від 01.02.2021 року № 21-11 вих-20 у зменшеному розмірі, з обмеженням граничного розміру пенсії, що і стало підставою звернення до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладеним в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин.
У Рішенні Другого сенату Конституційного Суду України від 13.12.2019 у справі №3-209/2018(2413/18, 2807/19) (чинне з 13.12.2019) зазначено: «… Конституційний Суд України вирішив:
1. Визнати таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.
2. Положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
3. Установити такий порядок виконання цього Рішення: - частина двадцята статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення; - частина двадцята статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції: « 20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».
4. Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим, остаточним та таким, що не може бути оскаржено. …».
Згідно з ч. 13 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 за №1697-VII, пенсії за вислугу років відповідно до цієї статті призначаються, перераховуються і виплачуються уповноваженими на це державними органами.
Відповідно до ч. 2 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 за №1697-VII пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.
Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 за №657 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури», яка набрала законної сили 06.09.2017, було підвищено посадові оклади та надбавки за класний чин прокурорсько-слідчим працівникам.
Суд зазначає, що, як вбачається з матеріалів справи, пенсія позивачу була призначена з 13.07.2017 року на підставі рішення Амур-Нижньодніпорвського районного суду від 32.10.2017 року, в резолютивній частині якого, зазначено умови її призначення, а саме: призначено ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції чинній на час звернення 13.07.2017) у розмірі 60 відсотків від заробітної плати з дня звернення до органів Пенсійного Фонду України з 13.07.2017 року.
Відповідно до ч.4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Стаття 129-1 Конституції України передбачає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Відтак, пенсійне забезпечення позивача повинно здійснюватись у відповідності з постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду від 23.10.2017 року у справі № 199/6594/17.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Стаття 24 Конституції України гарантує рівність конституційних прав і свобод та рівність всіх громадян перед законом. Враховуючи наведене, у спірних правовідносинах не можуть бути застосовані положення Закону, які призводять до звуження існуючих прав і свобод.
Аналогічна позиція була висловлена також Верховним судом України у постановах від 10 грудня 2013 (справа 3 21-348а13), від 17 грудня 2013 (справа № 21-445а13) та від 06 жовтня 2015 року (справа№21-2432а15).
Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з вимогами ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Щодо посилання відповідача на те, що виплата пенсії позивачу у меншому розмірі здійснюється відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», суд зазначає, що згідно з абзацом 1 пункту 13-1 «;Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» з 1 жовтня 2017 року пенсії, призначені після набрання чинності Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" (крім осіб з інвалідністю І та II груп, осіб з інвалідністю внаслідок війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на умовах законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про наукову і науково-технічну діяльність" у період роботи на посадах державної служби, визначених Законом України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, а також на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", виплачуються у розмірі, обчисленому відповідно до цього Закону.
Водночас, слід зазначити, що пенсія позивач призначена - 05.09.2016, тобто до прийняття та набрання чинності п.13-1 Розділу XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІУ від 09.07.2003 та змін до ст. 86 Закону №1697-VІІ (зокрема, внесених Законом України №1774-VIII від 06.12.2016 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України»).
Статтею 58 Конституції України закріплено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Згідно з ст.22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Враховуючи зазначене, суд вважає, що дії головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо зменшення позивачу розміру пенсії на підставі нормативно - правових актів, які набрали чинності після призначення йому пенсії, є такими, що суперечать вимогам Конституції України.
Судом досліджено довідку прокуратури Дніпропетровської області №21-11 вих-20 від 01.02.2021 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії за відповідною посадою заступника прокурора області, яка складена відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №657 «Про умови оплати праці прокурорів».
За матеріалами справи вбачається, що розмір складових заробітної плати працюючого працівника на посаді заступника прокурора області збільшився у порівнянні з складовими заробітної плати, за якими обчислено пенсію позивачу.
Фактичну неможливість здійснення виплати пенсії відповідно до норм права та постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13.07.2017 року у справі № 199/6594/17, за якими позивачу була призначена пенсія за вислугу років, відповідач суду не довів.
Таким чином, головне управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області на підставі наведених норм права та постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13.07.2017 року у справі № 199/6594/17 повинно було виплачувати позивачу пенсію за вислугу років у відповідному розмірі, але цього безпідставно не зробило.
На підставі викладених обставин, суд робить висновок, що відповідач протиправно відмовив позивачу у виплаті позивачу пенсії, призначеної на підставі постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13.07.2017 року у справі № 199/6594/17 у відповідному розмірі.
Стосовно позовної вимоги про зобов`язання головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснювати виплату ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсії у розмірі 60 % від середнього заробітку визначеного у довідці Дніпропетровської обласної прокуратури від 01.02.2021 за № 21-11 вих-20 в повному обсязі, без обмеження граничного розміру починаючи з 01.02.2021, суд зазначає наступне.
Однак, як вбачається з пункту 1 та 2 Прикінцевих положень Закону України від 24.12.2015 №911-VІІІ, цей Закон набирає чинності з 1 січня 2016 року та дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 1 січня 2016 року. Крім того, п. 1 Прикінцевих Положень Закону України від 06.12.2016 року №1774-VIII цей Закон набирає чинності з 1 січня 2017 року. Наведене дає підстави для висновку, що законодавець чітко визначив коло суб`єктів, на яких поширюється дія даної норми, до якого позивач не входить, так як у даних правовідносинах має місце перерахунок раніше призначеної пенсії вже непрацюючому в органах прокурату пенсіонеру, а не призначення пенсії вперше.
Суд звертає увагу, що наведені вище положення про те, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, - в цілому визнано неконституційним відповідно до рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 року № 7-рп/2016.
Таким чином, враховуючи те, що позивач є пенсіонером і пенсія йому була призначена до 13.07.2017 року, тому до розміру пенсії останнього не можуть застосовуватись обмеження максимального розміру пенсії, визначені абзацом шостим частини п`ятнадцятої статті 86 Закону України №1697-VII.
Таким чином, суд вважає за необхідне зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснювати виплату ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсії у розмірі 60 % від середнього заробітку визначеного у довідці Дніпропетровської обласної прокуратури від 01.02.2021 за № 21-11 вих-20 в повному обсязі, без обмеження граничного розміру починаючи з 01.02.2021.
Частиною другою статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини" передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.
Ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Прийняття рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає цій міжнародній нормі.
Відповідно до параграфу 47 рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі "Корецький та інші проти України", щоб положення національного закону відповідали цим вимогам (бути доступний для конкретної особи і сформульований з достатньою чіткістю), він має гарантувати засіб юридичного захисту від свавільного втручання органів державної влади у права, гарантовані Конвенцією. У питаннях, які стосуються основоположних прав, надання правової дискреції органам виконавчої влади у вигляді необмежених повноважень було б несумісним з принципом верховенства права, одним з основних принципів демократичного суспільства, гарантованих Конвенцією. Відповідно закон має достатньо чітко визначати межі такої дискреції та порядок її реалізації. Ступінь необхідної чіткості національного законодавства - яке безумовно не може передбачити всі можливі випадки - значною мірою залежить від того, яке саме питання розглядається, від сфери, яку це законодавство регулює, та від числа та статусу осіб, яких воно стосується ("Маестрі проти Італії").
Згідно з ч.2 ст.5 КАС України, захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У відповідності до ч.4 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» перерахунок призначеної пенсії провадиться в такі строки:
у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа;
у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.
Враховуючи, що позивач звернувся до відповідача 03.02.2021 року, пенсія йому має бути перерахована з 01.02.2021 року.
В розумінні статті 1 Першого Протоколу до Конвенції, перебуваючи на службі в органах прокуратури, позивач має законні сподівання щодо отримання пенсії за вислугу років в повному обсязі.
Конституційний Суд України у своєму рішенні №6-рп/2007 від 09.07.2007 зазначив, що невиконання державою взятих на себе соціальних зобов`язань порушує принцип соціальної правової держави. Встановлення певних соціальних пільг, компенсацій та гарантій є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права.
Європейський Суд з прав людини у рішенні в справі «Суханов та Ільченко» проти України від 26.09.2014 року дійшов висновку, що за певних обставин законне сподівання на отримання активу також може захищатися статтею 1 Першого Протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має законне сподівання, якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних Судів, якою підтверджується його існування.
Враховуючи викладене, суд зробив висновок, що порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом визнання протиправними дії та рішення головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області щодо виплати ОСОБА_1 пенсії призначеної на підставі постанови Амур- Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23.10. 2017 у справі №199/6594/17 у меншому розмірі.
Водночас, належним та ефективним способом відновлення порушеного права позивача є зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснювати виплату ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсії у розмірі 60 % від середнього заробітку визначеного у довідці Дніпропетровської обласної прокуратури від 01.02.2021 за № 21-11 вих-20 в повному обсязі, без обмеження граничного розміру починаючи з 01.02.2021, з урахуванням раніше виплачених сум.
При цьому, таке рішення суду не призведе до втручання у дискреційні повноваження відповідача, оскільки дискреційні повноваження не є необмеженими (абсолютними) та закінчуються з прийняттям таким органом виконавчої влади певного рішення, яке свідчить про те, що він скористався наданим йому правом свободи дій для його винесення (дискреційними повноваженнями), чим виключив можливість прийняття іншого рішення.
Стосовно клопотання позивача про звернення рішення суду до негайного виконання, то суд зазначає таке.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 371 КАС України, негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.
Негайно також виконуються рішення суду, прийняті в адміністративних справах, визначених пунктами 1, 5 частини першої статті 263, пунктами 1-4 частини першої статті 283 цього Кодексу.
За приписами п. 2 ч. 1 ст. 371 КАС України, суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення: у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1 і 2 частини першої цієї статті.
Вказане судове рішення має зобов`язальний характер, а тому, звернення до негайного виконання не підлягає.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
В силу вимог ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Згідно ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 908,00 грн. підлягає стягненню на користь позивача.
Керуючись ст. ст. 9, 72-77, 90, 132, 139, 246-247, 249, 255, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Визнати протиправними дії та рішення головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області щодо виплати ОСОБА_1 пенсії, призначеної на підставі постанови Амур- Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23.10. 2017 у справі №199/6594/17, у меншому розмірі.
Зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснювати виплату ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсії у розмірі 60 % від середнього заробітку, визначеного у довідці Дніпропетровської обласної прокуратури від 01.02.2021 за № 21-11 вих-20, в повному обсязі, без обмеження граничного розміру починаючи з 01.02.2021, з урахуванням раніше виплачених сум.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 цього Кодексу, безпосередньо до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Ніколайчук