Справа № 380/1381/21
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2021-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/1381/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2021 року м. Львів

11 год. 12 хв.

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качур Р.П., за участю секретаря судового засідання Лубоцької Н.І, представниці позивача Ліпенцевої К.В., представниці відповідача Посисень І.Р. розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Львівській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача інспектора праці Головного управління Держпраці у Львівській області Гординської Наталії Богданівни про визнання протиправним та скасування припису -

УСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Держпраці у Львівській області (далі - відповідач), у якій просить визнати протиправним та скасувати припис інспектора праці Головного управління Держпраці у Львівській області Гординської Наталії Богданівни про усунення виявлених порушень законодавства про працю від 25 січня 2021 № ЛВ0175/413АВ/П.

Ухвалою від 05.02.2021 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження, залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача інспектора праці Головного управління Держпраці у Львівській області Гординської Наталії Богданівни (далі - третя особа).

Ухвалою суду від 15.07.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні представниця позивача позов підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві. В обґрунтування такої зазначено, що за період роботи з червня 2020 по 0712.2020 ФОП ОСОБА_1 повністю виплатив заробітну плату ОСОБА_2 у розмірі, передбаченому умовами трудового договору від 01.10.2019. Вважає, що порушень, вказаних у приписі, не вчиняв, тому вважає оскаржуваний припис таким, що суперечить законодавству, тобто протиправним. Звернула увагу на порушення відповідачем, на її думку, процедури проведення перевірки, зокрема п. 18 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого Постановою КМУ № 823 від 21 серпня 2019 року (далі - Порядок 823), відповідно до якого якщо об`єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід`ємною частиною. Зауваження можуть бути подані об`єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів після дня підписання акта. Зазначила також, що позивач вказав зауваження, проте в порушення вимог Порядку письмова вмотивована відповідь на зауваження інспектора праці йому не надана, одразу складено припис та протокол про адміністративне правопорушення. Надала аналогічні усні пояснення, просила позов задовольнити повністю.

Представниця відповідача щодо заявлених позовних вимог заперечила з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву (вх. № 12989 від 26.02.2021). Зазначила, зокрема, що під час інспекційного відвідування встановлено порушення вимог частин 1, 2 статті 107 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України), яке виразилось у тому, що працівник ОСОБА_2 (посада експедитор) працював у святковий день (14.10.2019), проте при огляді відомостей про нарахування заробітної плати за першу половину жовтня 2019 року та платіжної відомості № 1 від 15.10.2019 встановлено, що оплата праці в подвійному розмірі за роботу у святковий день не проведена. Також не проведено виплати заробітної плати в подвійному розмірі за роботу у вихідний день 25.12.2019, 03.01.2020. Доказів про те, що ФОП ОСОБА_1 надавав інший день для відпочинку у святковий день не надано. Крім цього, відсутні підписи ОСОБА_2 у платіжних відомостях за період з червня 2020 року по 07.12.2020. Щодо порушення порядку проведення перевірки, яке виразилось у відсутності розгляду та ненадання відповіді на «зауваження» вказала, що приписами Закону України № 877 не передбачено процедури розгляду зауважень до акта. Із матеріалів інспекційного відвідування слідує, що позивачем вказано про свої зауваження в самому акті перевірки, інших письмових зауважень ним не подано. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Третя особа у судове засідання не прибула, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Правом подати письмові пояснення щодо предмета спору не скористалася, надала усні пояснення в судовому засіданні 18.03.2021. Проти позову заперечила повністю.

Суд заслухав пояснення повноважних представників сторін, показання свідків, всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та встановив таке.

ОСОБА_1 з 16.11.2009 зареєстрований у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як фізична особа-підприємець (номер запису 0041236).

На підставі наказу Головного управління Держпраці у Львівській області № 0055-П від 20.01.2021 (а.с. 76) та відповідно до направлення № 0053 від 20.01.2021 (а.с. 77) інспектором праці - головним державним інспектором відділу нагляду за додержанням законодавства про працю Гординською Наталією Богданівною, проведено інспекційне відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , реєстраційний номер фізичної особи-підприємця НОМЕР_1, юридична адреса: АДРЕСА_1 , фактична адреса: АДРЕСА_2 , на предмет додержання вимог законодавства про працю в частині оплати праці.

За результатами інспекційного відвідування Головним управлінням Держпраці у Львівській області 25.01.2021 складено акт № ЛВ0175/413/АВ.

У вказаному акті відповідачем встановлено порушення вимог частин 1, 2 статті 107 КЗпП України, яке виразилося в тому, що працівник ОСОБА_2 (посада експедитор) працював у святковий день (14.10.2019). Разом з цим, при огляді відомостей нарахування заробітної плати за першу половину жовтня 2019 року та платіжної відомості № 1 від 15.10.2019 встановлено, що оплата праці у подвійному розмірі за роботу у святковий день вказаному працівникові не проведена. Крім цього, вказаний працівник працював у святковий день 25.12.2019. При огляді відомості нарахування заробітної плати за другу половину грудня 2019 року та платіжної відомості № 2 від 03.01.2020 встановлено, що оплата праці в подвійному розмірі за роботу у святковий день вказаному працівнику не проведена. Під час інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 не надав документів, які б підтверджували, що вказаному працівникові надавалися інші дні для відпочинку за роботу у святкові дні (14.10.20 та 25.12.2019). Також встановлено порушення вимог ч. 1 ст. 115 КЗпП України, ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці», яке виразилося в тому, що позивачем не забезпечено виплату заробітної плати працівнику ОСОБА_2 за період з червня 2020 року по 07.12.2020 в сумі 49558,91 грн, оскільки його підпис у платіжних відомостях за вказаний період про отримання заробітної плати відсутній. Під час інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 не надано документів, які б підтверджували факт виплати заробітної плати. Також встановлено порушення ч. 4 ст. 115 КЗпП України, ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці», яке виразилось у тому, що позивачем не виплачено працівнику ОСОБА_2 заробітної плати за весь час щорічної відпустки, що підтверджується відсутністю підпису вказаного працівника у платіжній відомості № 2 від 30.06.2020. Також встановлено порушення вимог ч. 1 ст. 116 КЗпП України, яке виразилось в тому, що позивачем не здійснено всіх виплат працівникові ОСОБА_2 в день його звільнення, що підтверджується платіжною відомістю від 07.12.2020.

За результатами інспекційного відвідування 25.01.2021 ФОП ОСОБА_1 внесено припис про усунення виявлених порушень законодавства про працю № ЛВ0175/413/АВ під підпис і вручено в день його складання.

Позивач вважає, що вказаний припис складено безпідставно і з порушенням вимог чинного законодавства, відтак для відновлення своїх порушених прав він звернувся до суду із цим позовом про його скасування.

При вирішенні спору по суті суд керується таким.

В силу дії ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади, основні принципи контролю за додержанням законодавства про працю визначаються Конвенцією Міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, що ратифікована Законом України № 1985-IV від 08.09.2004 (далі - Конвенція).

Згідно з ч. 1 ст. 12 Конвенції інспектори праці, забезпечені відповідними документами, що засвідчують їхні повноваження, мають право: a) безперешкодно, без попереднього повідомлення і в будь-яку годину доби проходити на будь-яке підприємство, яке підлягає інспекції; b) проходити у денний час до будь-яких приміщень, які вони мають достатні підстави вважати такими, що підлягають інспекції; та c) здійснювати будь-який огляд, перевірку чи розслідування, які вони можуть вважати необхідними для того, щоб переконатися у тому, що правові норми суворо дотримуються, і зокрема: i) наодинці або в присутності свідків допитувати роботодавця або персонал підприємства з будь-яких питань, які стосуються застосування правових норм; ii) вимагати надання будь-яких книг, реєстрів або інших документів, ведення яких приписано національним законодавством з питань умов праці, з метою перевірки їхньої відповідності правовим нормам, і знімати копії з таких документів або робити з них витяги; iii) зобов`язувати вивішувати об`яви, які вимагаються згідно з правовими нормами; iv) вилучати або брати з собою для аналізу зразки матеріалів і речовин, які використовуються або оброблюються, за умови повідомлення роботодавцю або його представнику про те, що матеріали або речовини були вилучені або взяті з цією метою.

Відповідно до статті 16 Конвенції інспекції на підприємствах проводяться так часто і так ретельно, як це необхідно для забезпечення ефективного застосування відповідних правових норм.

В силу ч. 1 ст. 259 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначено Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» .

Постановою Кабінету Міністрів України № 823 від 21.08.2019 затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі - Порядок № 823), яким визначено процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (зокрема їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю, з урахуванням особливостей, визначених Конвенцією Міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованою Законом України від 8 вересня 2004 року № 1985-IV, Конвенцією Міжнародної організації праці № 129 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві, ратифікованою Законом України від 8 вересня 2004 року № 1986-IV, та Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Відповідно до ч. 7 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» № 877-V від 05.04.2007 (далі - Закон № 877-V) на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Абзацами 10-13 ч. 6 ст. 7 цього Закону визначено: якщо суб`єкт господарювання не погоджується з актом, він підписує акт із зауваженнями.

Зауваження суб`єкта господарювання щодо здійснення державного нагляду (контролю) є невід`ємною частиною акта органу державного нагляду (контролю).

У разі відмови суб`єкта господарювання підписати акт посадова особа органу державного нагляду (контролю) вносить до такого акта відповідний запис.

Один примірник акта вручається керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі в останній день заходу державного нагляду (контролю), а другий зберігається в органі державного нагляду (контролю).

Відповідно до п. 18 Порядку № 823 якщо об`єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід`ємною частиною.

Зауваження можуть бути подані об`єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів після дня підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження.

Згідно з приписами п. 21 вказаного Порядку припис вноситься об`єкту відвідування не пізніше ніж протягом наступного робочого дня після підписання акта (відмови від підписання), а в разі наявності зауважень - наступного дня після їх розгляду.

Припис складається у двох примірниках, що підписуються інспектором праці, який проводив інспекційне відвідування, та об`єктом відвідування або уповноваженою ним особою.

Один примірник припису залишається в об`єкта відвідування.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивачем в акті інспекційного відвідування від 25.01.2021 в графі «пояснення, зауваження або заперечення щодо проведеного заходу та складеного акта» зазначено «Не згідний, оскільки заробітна плата була виплачена повністю». Позивач вважає це зауваженнями, на які відповідачем не надано вмотивованої відповіді, що, на його думку, є порушенням вимог Порядку № 823 і призвело до передчасного вживання заходів і внесення припису.

Позивач у своїй позовній заяві також вказав, що в оскаржуваному приписі не вказано які саме порушення слід виправити та не вказано повної дати складання акта, а лише дата і місяць.

З цього приводу суд зазначає таке.

Як видно з оскаржуваного припису № ЛВ0175/413/АВ/П від 25.01.2021, в графі «Зміст виявленого порушення» детально описано порушення з посиланням на пункти, підпункти частини і статті, які порушено та назви нормативно-правового акта. Також в приписі вказано строки, в які слід усунути вказані порушення (а.с. 6-7). У долученому до матеріалів справи акті інспекційного відвідування № ЛВ0175/413/АВ вказано дату складання - 25.01.2021. В розділі «Строк проведення заходу державного нагляду (контролю)» зазначено дату його початку - 22.01.2021, та дату завершення - 25.01.2021 (а.с. 78-88).

Відповідно до п. 18 Порядку № 823 якщо об`єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті перевірки інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід`ємною частиною Зауваження можуть бути подані об`єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів після підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочі дні з дати їх надходження.

Зі змісту зауважень позивача, зазначених в акті, судом встановлено, що позивач зазначив про свою незгоду з актом перевірки. До матеріалів справи не додано письмових зауважень позивача, які є невід`ємною частиною акта перевірки і на які відповідач повинен дати вмотивовану відповідь. В акті перевірки також не зазначено, що такі зауваження будуть подані впродовж трьох днів, як це визначено Порядком № 823. Відтак такі доводи позивача відхиляються судом.

Також суд критично оцінює доводи позивача про те, що відповідачем у направленні № 0053 від 20.01.2021 строк заходу визначено з 21 січня по 04 лютого 2021 року, отже, на думку позивача, акт повинен був бути складений саме 04 лютого, а не 25 січня 2021 року.

З цього приводу суд зазначає, що в акті інспекційного відвідування в розділі «Строк проведення заходу державного нагляду (контролю)» зазначено, що захід було завершено 25 січня 2021 року. В цей самий день - 25.01.2021, і складено акт.

Відповідно до положень п. 21 Порядку № 823 припис вноситься об`єкту відвідування не пізніше ніж протягом наступного робочого дня після підписання акта (відмови від підписання), а в разі наявності зауважень - наступного дня після їх розгляду.

Відповідно до приписів п. 7 ст. 7 Закону № 877-V у разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Оскільки зауважень до акта позивачем подано не було, суд вважає, що припис внесено у строки, визначені Порядком № 823 і Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

З приводу суті порушень, встановлених під час проведення інспекційного відвідування, суд зазначає таке.

Як встановлено судом зі змісту оскаржуваного припису, відповідачем встановлено порушення частини першої, другої статті 107 КЗпП України, а саме: робота у святковий день не провадиться у подвійному розмірі за фактично відпрацьовані години. При цьому відповідач вказав, що працівник ОСОБА_2 (посада експедитор) працював у святкові дні 14.10.2019 та 25.12.2019, однак з згідно платіжними відомостями № 1 за другу половину жовтня 2019 року та № 2 від 03.01.201 не здійснено оплати в подвійному розмірі.

Відповідно до умов трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю від 01.10.2019, укладеним між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (пункту 5), за згодою сторін конкретні вихідні можуть змінюватися, про що сторони сповіщають одна одну не пізніше ніж за два дні. Робота у вихідні, святкові та неробочі дні допускаються тільки за згодою працівника і підлягає компенсації відповідно до чинного законодавства України (а.с. 13-14).

Згідно з положеннями ст. 107 Кодексу законів про працю України робота у святковий і неробочий день (частина четверта статті 73) оплачується у подвійному розмірі:

1) відрядникам - за подвійними відрядними розцінками;

2) працівникам, праця яких оплачується за годинними або денними ставками, - у розмірі подвійної годинної або денної ставки;

3) працівникам, які одержують місячний оклад, - у розмірі одинарної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота у святковий і неробочий день провадилася у межах місячної норми робочого часу, і в розмірі подвійної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота провадилася понад місячну норму.

Оплата у зазначеному розмірі провадиться за години, фактично відпрацьовані у святковий і неробочий день.

На бажання працівника, який працював у святковий і неробочий день, йому може бути наданий інший день відпочинку.

Долучені до матеріалів справи відомість про нарахування заробітної плати за 1 половину жовтня 2020 року та платіжна відомість на видачу заробітної плати за 2 половину грудня 2020 року не містять інформації про виплату заробітної плати у вихідні (святкові) дні у подвійному розмірі. Вказане також підтверджується табелями обліку робочого часу, в якому відображено інформацію про роботу ОСОБА_4 11.10.2020 та 14.10.2020 і 05.12.2020 та 25.12.2020 відповідно (а.с. 171-172).

Суд критично оцінює долучені до матеріалів справи накази позивача № 1/12 від 03.12.2019 та № 2/10 від 10.10.2019 (а.с. 168-169) про перенесення експедитору ОСОБА_2 робочих днів з 05.12.2019 на 25.12.2019 та з п`ятниці 11.10.2019 на 14.10.2019, оскільки в табелі робочого часу такого не відображено.

Судом допитано позивача - ОСОБА_1 , в судовому засіданні як свідка. Із показань останнього судом встановлено, що ним виплачувалася заробітна плата за роботу у вихідні дні у подвійному розмірі, в табелі обліку робочого часу ним помилково не внесено відомості. Проте вказані доводи суперечать долученим до матеріалів справи наказам про перенесення робочих днів на вихідні. Крім цього, як слідує з платіжних відомостей за жовтень та грудень 2020 року, такі не містять інформації про оплату праці у подвійному розмірі. Тому в цій частині виявлені відповідачем порушення не спростовано позивачем.

Щодо порушень, вказаних у п. 2 оскаржуваного припису про незабезпечення виплати заробітної плати працівнику ОСОБА_4 за період з червня 2020 року по 07.12.2020 у сумі 49558,91 грн, невиплату працівнику заробітної плати за час щорічної відпустки та виплату всіх сум, що належать працівнику при звільненні, суд зазначає таке.

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідач у п. 2 оскаржуваного припису зазначив про невиплату працівнику ОСОБА_2 заробітної плати за період з червня 2020 року по грудень 2020 року в сумі 49558,91 грн, що, на думку відповідача, підтверджується відсутністю його підписів у платіжних відомостях за вказаний період; заробітну плату за весь час щорічної відпустки, що підтверджується відсутністю його підпису у платіжній відомості про отримання коштів та невиплату всіх сум, що належать працівнику під час звільнення, що підтверджено відсутністю його підпису у платіжній відомості.

Позивач проти твердження про невиплату заробітної плати працівникові заперечив та зазначив, що він таку отримував, проте не розписувався у платіжних відомостях. Надав суду акти про відмову ОСОБА_2 проставити підпис в платіжних відомостях (а.с. 31-45).

Як встановлено судом із показань свідка ОСОБА_2 , він отримав усі належні йому виплати у повному обсязі, проте не розписувався у платіжних відомостях, оскільки такі йому не надавалися. Претензій до позивача щодо невиплати немає.

Крім цього, постановою Личаківського районного суду м. Львова у справі від 21.04.2021 № 463/981/21 зі свідчень самого ОСОБА_4 встановлено, що він отримував заробітну плату в розмірі 5000 грн на тиждень готівкою, проте у відомостях не підписувався, оскільки такі йому не надавалися. Зазначив, що трудову книжку отримав після звільнення, що йому було здійснено всі виплати, окрім премії.

В силу норми ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, зазначені обставини не підлягають доказуванню в межах цієї справи, зважаючи на те, що вони встановлені постановою Личаківського районного суду м. Львова від 21.04.2021 у справі № 463/981/21, яке не оскаржувалося та набрало законної сили.

Зважаючи на викладене, оскільки фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 не виплачено працівнику ОСОБА_4 заробітну плату у подвійному розмірі за роботу у вихідні (святкові) дні, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково: визнати протиправними та скасувати пункт 2 оскаржуваного припису.

Положенням ч. 1 ст. 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 вказаного Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом на підставі досліджених доказів встановлено, що відповідні положення відповідачем не дотримано. Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відтак за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача слід стягнути 1135,00 грн сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 293, 295, пп. 15.5 п. 15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Львівській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача інспектора праці Головного управління Держпраці у Львівській області Гординської Наталії Богданівни про визнання протиправною та скасування припису задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати пункт 2 припису Головного управління Держпраці у Львівській області № ЛВ0175/413АВ/П від 25.01.2021.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Львівській області (79005 м. Львів пл. Міцкевича 8; ) судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1135 (одна тисяча сто тридцять п`ять) гривень 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський окружний адміністративний суд до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 01.10.2021.

Суддя Р.П. Качур