Справа № 331/3983/20
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2021-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

04 жовтня 2021 року Справа № 331/3983/20 ЗП/280/63/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Cіпаки А.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району (69063, м. Запоріжжя, вул. Олександрівська, 26; )

про індексацію грошового зобов`язання та сплату трьох процентів річних, -

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2020 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Жовтневого районного суду м.Запоріжжя з позовом до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району (далі - відповідач) про індексацію грошового зобов`язання та сплату трьох процентів річних.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28.04.2011 у справі № 2-а/331/2403/2011 зобов`язано УПСЗН Жовтневої районної адміністрації ЗМР здійснити перерахунок позивачу у встановленому розмірі щорічної разової допомоги на оздоровлення, як особі яка є ліквідатором аварії на Чорнобильській АЕС та віднесена до 2-ої категорії відповідно до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13.02.2012 постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28.04.2011 скасовано, зобов`язано УПСЗН Жовтневої районної адміністрації ЗМР здійснити перерахунок та виплату позивачу щорічної допомоги на оздоровлення за 2010 рік як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії в розмірі п`яти мінімальних заробітних плат відповідно до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням раніше здійснених виплат. Постанова набрала законної сили 13.02.2012. На виконання рішення суду позивачу була нарахована щорічна допомога на оздоровлення за 2010 рік як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії в розмірі 4435,00 грн. Однак, станом на теперішній час, сума заборгованості, визначена рішенням суду позивачу не виплачена. Оскільки відповідач своєчасно не виплатив позивачу вказані суми, позивач, посилаючись на положення ст. 625 ЦК України, просив стягнути з відповідача інфляційні втрати та три проценти річних за період з 13.02.2012 р. по 23.10.2020 р. у загальному розмірі 8508,93 грн., з яких: інфляційні втрати - 7351,93 грн. та 3 % річних - 1157,00 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13.01.2021 в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 14.06.2021 задоволено частково апеляційну скаргу ОСОБА_1 , скасовано рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13.01.2021, а провадження у справі закрито.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 16.07.2021 справу №331/3983/20 за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району про індексацію грошового зобов`язання та сплату трьох процентів річних передано на розгляд до Запорізького окружного адміністративного суду.

На підставі автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №331/3983/20 передано на розгляд судді Сіпака ..

Ухвалою суду від 02.08.2021 суддею Сіпакою А.В. прийнято до свого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району про індексацію грошового зобов`язання та сплату трьох процентів річних. Повідомлено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідач позовні вимоги не визнав, 20.08.2021 надав до суду відзив на позовну заяву (вх.№47834), в якому зазначає, що вимоги позивача не можуть бути задоволені, так як, насамперед, у управління були відсутні підстави для виконання тих обов`язків, які були покладені судом на ліквідовану структуру. Крім того, виконавчий документ у справі №2а-2403/2011 виконано 22.07.2020 за бюджетною програмою КПКВК350404 «Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою», про що ГУ ДКСУ у Запорізькій області повідомило відповідача листом від 09.04.2021 №04-08.3-06/3242. У зв`язку з наведеним, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28.04.2011 у справі № 2а-2403/2011 визнано протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Жовтневої районної адміністрації Запорізької міської ради щодо невиплати щорічної разової допомоги на оздоровлення, як особі яка є ліквідатором аварії на Чорнобильській АЕС та віднесена до 2-ої категорії відповідно до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Жовтневої районної адміністрації Запорізької міської ради здійснити перерахунок позивачу у встановленому розмірі щорічної разової допомоги на оздоровлення, як особі яка є ліквідатором аварії на Чорнобильській АЕС та віднесена до 2-ої категорії відповідно до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13.02.2012 постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28.04.2011 скасовано, зобов`язано УПСЗН Жовтневої районної адміністрації ЗМР здійснити перерахунок та виплату позивачу щорічної допомоги на оздоровлення за 2010 рік як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії в розмірі п`яти мінімальних заробітних плат відповідно до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням раніше здійснених виплат. Постанова набрала законної сили 13.02.2012.

На виконання рішення суду позивачу була нарахована щорічна допомога на оздоровлення за 2010 рік як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії в розмірі 4435,00 грн.

Предметом заявлених вимог по даній справі є стягнення з відповідача інфляційні втрати та три проценти річних за період з 13.02.2012 р. по 23.10.2020 р. у загальному розмірі 8508,93 грн., з яких: інфляційні втрати - 7351,93 грн. та 3 % річних - 1157,00 грн.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

У статті 11 Цивільного кодексу України зазначено: «1. Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. 2. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. 3. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. 4. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. 5. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. 6.У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події».

Відповідно до частини першої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною першою статті 533 Цивільного кодексу України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Як зазначено у частині другій статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З матеріалів справи суд не вбачає наявність цивільно-правових відносин між позивачем та відповідачем як суб`єктом владних повноважень, наявність цивільно-правового порушення з боку відповідача, який мав би складатися з протиправної поведінки (умисне протиправне користування відповідачем коштами належними позивачеві), що спричинила збитки, вини заподіювача шкоди та причинно-наслідкового зв`язку між ними.

У відповідача не виникло перед позивачем грошового зобов`язання в порядку статті 11 Цивільного кодексу України як зобов`язання боржника заплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених цивільним законодавством України, а відтак відповідач не є боржником, що прострочив виконання грошового зобов`язання у розумінні статті 625 Цивільного кодексу України.

Також, за змістом норми права наведеної у частині другій статті 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Проте, у позивача не виникло право на застосування наслідків порушення грошового зобов`язання відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України.

Суд зазначає, що постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28.04.2011 у справі № 2а-2403/2011 не визначено грошового зобов`язання до стягнення, таке рішення має зобов`язальний характер, а тому у справі відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин частини другої статті 625 Цивільного кодексу України.

Враховуючи наведене вище, а саме те, що постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28.04.2011 у справі № 2а-2403/2011 не визначено розмір заборгованості щодо перерахунку та виплати частини щорічної разової допомоги на оздоровлення за 2010 рік позивача, стягнення грошових сум ним не встановлено, тобто між сторонами відсутні грошові зобов`язання, то суд вважає, що вимога позивача про стягнення суми індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми боргу не підлягає задоволенню.

Аналогічне застосування норм права відображено у: постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19.08.2020 у справі №826/7444/16 (адміністративне провадження №К/9901/44555/18); постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.10.2020 у справі №826/17595/18; постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01.04.2021 у справі №420/9227/20; постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 09.03.2021 у справі №646/4625/20, Третього апеляційного адміністративного суду від 08.04.2021 у справі №280/8863/20.

Враховуючи з`ясовані обставини, досліджені матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню. Доводи позивача не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.

Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, питання розподілу судових витрат в порядку статті 139 КАС України судом не вирішується.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району (69063, м. Запоріжжя, вул. Олександрівська, 26; ) про індексацію грошового зобов`язання та сплату трьох процентів річних, - відмовити.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень КАС України рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 04.10.2021.

Суддя А.В. Сіпака