Справа № 260/281/21
Суддя: Плеханова З.Б.
Дата ухвалення: 2021-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

05 серпня 2021 року м. Ужгород№ 260/281/21
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Плеханова З.Б.

при секретарі Грин-Лумей В.Г.

за участю:

позивача: ОСОБА_1 ,

відповідача 1: Державна фіскальна служба України - представник Палко Я.В.

відповідача 2:ГУ ДФС в Закарпатській області- представник Палко Я.В.

ГУ ДПС в Закарпатській області - представник не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державна фіскальна служба України , ГУ ДФС в Закарпатській області про стягнення заборгованості та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адмінсуду з позовом до ДФС України, ГУ ДПС України в Закарпатській області, в якому просить стягнути на його користь середньоденний заробіток за несвоєчасний розрахунок в сумі 331 147,39 грн. та моральну шкоду в розмірі 230 000 грн., а також привести запис в його трудовій книжці у відповідності до Інструкції про ведення трудових книжок.

Позові вимоги мотивує тим, що після його звільнення 23.07.2003 року з органів податкової міліції, тільки на виконання рішення суду по справі 807/1530/15 з ним був проведений остаточний розрахунок 30 грудня 2020 року, а саме виплачено вихідну допомогу при звільненні.

Також позивач зазначає, що нещодавно при перегляді трудової книжки ним було виявлено неправильність запису в ній, не враховано вислугу років на посаді в податковій міліції.

Вищевказані обставини призвели до позбавлення його пенсії, що призвело до моральних страждань та моральної шкоди, яку позивач оцінює на суму 230000 грн.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги і просив їх задовольнити.

ДПС та ГУДПС надали суду відзиви, де вказали що належними відповідачами є ДПС та ГУДПС, до структури яких входила податкова міліція, де працював позивач, оскільки запис про їх припинення відсутній у ЄДР юридичних осіб та які наразі не ліквідовані. Також звертають увагу, що виплата належної вихідної допомоги була здійснена на підставі Постанови Верховного Суду від 23.04.2020 року у справі № 807/1530/15, якою позовні вимоги щодо виплати одноразової грошової допомоги при звільненні були задоволені саме до ГУ ДФС в Закарпатській області.

Представник ГУ ДФС в Закарпатській області в особі комісії з припинення заперечив проти позову з мотивів, викладених у відзиві, де зазначено, що позивач вже заявляв аналогічні вимоги, і щодо внесення змін у трудову книжку , то в цій частині позовна вимога у справі № 807/1530/15 була залишена без розгляду, а щодо відшкодування моральної шкоди , то позивач не надав жодних доказів на підтвердження цього.

Вивчивши матеріали адмінсправи, особової справи позивач, суд дійшов до наступних висновків.

Згідно Наказу № 163 від 23 липня 2003 року Голови ДПА у Закарпатській області "Про звільнення ОСОБА_1 ":

"У відповідності з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України" звільнити по ст.64 п."ж"( за власним бажанням) в запас Збройних Сил України з постановкою на військовий облік: капітана податкової міліції ОСОБА_1 ...з 28 липня 2003 року. Вислуга років на день звільнення складає 06 роки 01 місяць 26 днів. Підстава : рапорт ОСОБА_1 "

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАСУ обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

09 грудня 2020 року Закарпатським окружним адміністративним судом постановлено рішення у справі № 807/1530/15, яким встановлено наступне:

"У серпні 2015 року ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Тячівському районі Головного управління ДФС у Закарпатській області (далі відповідач 1, ДПІ у Тячівському районі), Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області (далі відповідач 2, ГУ ДФС у Закарпатській області), Державної фіскальної служби України (далі відповідач 1, ДФС України), яким просив:

1. Стягнути з Головного управління ДФС у Закарпатській області на його користь заборгованість у вигляді вихідної допомоги в розмірі 3688,30 гривень та середньої заробітної плати за весь період невиплати в розмірі 212446,08 гривень, разом 216134,38 гривень.

2. Зобов`язати Головне управління ДФС у Закарпатській області привести запис в його трудовій книжці у відповідності до вимог діючої Інструкції про ведення трудових книжок.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що наказом ДПА у Закарпатській області від 23 липня 2003 року №163 «Про звільнення ОСОБА_1 » з 28 липня 2003 року його було звільнено з посади старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу Тячівського міжрайонного управління податкової міліції ДПА у Тячівському районі та податкової міліції за п. 64 п.п. «ж» (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою КМУ від 29 липня 1991 року №114. На думку позивача, в порушення вимог пункту 2 статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» відповідач не виплатив належну суму вихідної допомоги, що становила на момент звільнення 3688,30 гривень, чим також порушив вимоги частини першої статті 116 КЗпП України, а саме: не провів повного розрахунку на день звільнення, або видачі трудової книжки. Враховуючи наведене та відповідно до статті 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, підприємства, установи, організації повинні сплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, тому відшкодуванню підлягає сума - 212446,08 гривень.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 травня 2016 року позовну заяву ОСОБА_1 в частині вимог про зобов?язання Головного управління ДФС України в Закарпатській області привести запис в трудовій книжці ОСОБА_1 у відповідності до вимог діючої Інструкції про ведення трудових книжок та включення у вислугу років часу роботи в Державній податковій службі залишено без розгляду. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 18.10.2016 року ухвала Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 травня 2016 року залишена без змін.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 січня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Державної податкової інспекції у Тячівському районі Головного управління ДФС у Закарпатській області, Головного управління ДФС у Закарпатській області про стягнення заборгованості в частині вимог про стягнення середньої заробітної плати за весь період невиплати у сумі 212446,08 грн. залишено без розгляду.

Рішенням суду від 22 січня 2018 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено: стягнуто з Головного управління ДФС у Закарпатській області на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні у сумі 2441,30 грн.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 січня 2018 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі №807/1530/15 скасовано та справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2018 року апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області залишено без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 січня 2018 року у справі №807/1530/15 без змін.

Постановою Верховного Суду від 23 квітня 2020 року касаційну скаргу Головного управління ДФС у Закарпатській області залишено без задоволення, рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 січня 2018 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2018 року у справі №807/1530/15 залишено без змін."

Рішенням ЗОАС від 09.12.20 року у вищевказаній справі №807/1530/15 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Тячівському районі Головного управління ДФС у Закарпатській області, Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області, Державної фіскальної служби України про стягнення середньої заробітної плати за весь час затримки розрахунку при звільненні - відмовлено.

Згідно виписки від 29.04.21 року Універсалбанк (монобанк) з банківського рахунку позивача сума коштів в розмірі 2441, 30 копійок виплачена 30.12.2020 року, що сторонами не оспорюється.

ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до Закарпатського окружного адмінсуду 25 січня 2021 року і просить згідно зробленого ним розрахунку стягнути з відповідачів середньомісячну заробітну плату за 17 років, тобто з дня звільнення 23 липня 2003 року до проведення повного розрахунку 30.12.2020 року , що на його думку склало 331 147,39 грн.

Мотиви на норми права застосовані судом.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України:

При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до ст.117 Кодексу законів про працю в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Як встановлено судом , сума в розмірі 2441, 30 копійок виплачена 30.12.2020 року на виконання рішення суду ЗОАС від 09.12.20 року по справі № 807/1530/15.

Відповідно до ст. 7 КАСУ суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлені інші правила, ніж ті, що встановлені законом, то застосовуються правила міжнародного договору України.

В п. 57. Рішення "Меньшакова проти України» (Заява № 377/02) Європейський Суд з прав людини зробив наступний висновок:

" .....відповідно до статті 117 Кодексу «при відсутності спору щодо суми» заборгованості із заробітної плати, звільнені працівники мають право на компенсацію за несвоєчасну виплату такої заборгованості за період «фактичного розрахунку» (частина перша статті 117), а «при наявності спору про розміри сум» заборгованості із заробітної плати компенсація повинна бути виплачена, якщо спір вирішено на користь працівника (частина друга статті 117).

Особливу увагу слід звернути на те, що частина друга статті 117 Кодексу, яка встановлює право на отримання компенсації у випадку постановления судом рішення щодо суми такої заборгованості та є застосовною у справі заявниці, не передбачає виплати компенсації за період до фактичного розрахунку по заборгованості, на відміну від частини першої статті 117. Таким чином, немає обґрунтованих підстав стверджувати, що ці положення передбачають право на отримання компенсації за затримку виплати заробітної плати, що мала місце після того, як її сума була встановлена судом.

п.65 Суд вважає, що вимоги заявниці щодо компенсації за період з 8 липня 1997 по 18 березня 1999 року не мають жодного правового підґрунтя (див. пункти 56 і 57 вище). Зокрема, стаття 117 Кодексу законів про працю не могла бути розтлумачена як така, що встановлює право на отримання компенсації за затримку виплати заробітної плати, що мала місце після того, як вона була присуджена заявниці за рішенням суду."

Крім того , суд зазначає , що позивачу на виконання рішення суду виплачено 2441,30 грн., а суму відшкодування позивач просить суд стягнути як відшкодування за 17 років до дати фактичної виплати майже в 100 разів більшу за виплачену суму, що є неспівмірним

Отже оскільки частина друга статті 117 зазначеного Кодексу, яка встановлює право на отримання компенсації у випадку постановлення судом рішення щодо суми такої заборгованості, не передбачає виплати компенсації за період до фактичного розрахунку по заборгованості, то позовні вимоги позивача є безпідставні, а звідси і виключається наявність моральної шкоди , і крім того , у звязку з відсутністю будь-яких доказів на її підтвердження.

Також суд зазначає, що оскільки наказ про звільнення позивача , де було вказано вислугу років, є чинним і не скасованим, а внесення змін до трудової книжки можливо тільки як наслідок реалізації відповідного наказу, то у суду не має підстав щодо зобовязання відповідачів вносити будь-які зміни до трудової книжки позивача.

Крім того , рішеннями судів, які набрали законної, вже було вирішено питання щодо вимоги щодо внесення змін до трудової книжки.

З врахуванням вищенаведеного , оцінивши в сукупності належні та допустимі докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 14 частиною 1, 242-246 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В :

1.У задоволенні позову ОСОБА_1 до Державна фіскальної служба України ГУ ДФС в Закарпатській області ,ГУ ДПС в Закарпатській області про стягнення заборгованості та зобов`язання вчинити дії - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його виготлення.

СуддяЗ.Б.Плеханова

Повний текст рішення виготовлено та підписано 05 жовтня 2021 року ( з врахуванням перебування судді у відпустці).