Справа № 640/4149/20
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2021-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/4149/20 Суддя (судді) першої інстанції: Балась Т.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Кучми А.Ю.,

суддів Аліменка В.О., Безименної Н.В.

за участю секретаря Головченко В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 квітня 2021 року (м. Київ, дата складання повного тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И Л А :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві від 29.10.2019 № , № , № , № .

Позовні вимоги обґрунтовано порушенням відповідачем вимог чинного податкового законодавства України при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень. Так, позивач вказує на безпідставність вимог відповідача надати для перевірки залишки ТМЦ, адже законодавством не передбачений обов`язок їх вести. Позивач зазначає, що всі матеріали, які використані ним для провадження господарської діяльності, було придбано та оплачено, що підтверджується прибутковими документами за весь період діяльності, адже специфіка робіт унеможливлює придбавати матеріали в межах одного календарного року. Також позивач вказує на необґрунтовану та безпідставну претензію відповідача щодо відсутності товарно-транспортних накладних, оскільки відповідно до Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні товарно-транспортна накладна це єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи. Однак позивач не надає окремих послуг з перевезення вантажу, тому не користується ТТН.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у задоволенні позову, зазначив про законність та обґрунтованість оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, вони винесені на підставі та у відповідності до норм чинного податкового законодавства за результатами перевірки позивача.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 квітня 2021 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права та неповного з`ясування обставин у справі. Апелянт вказує, що позивачем не нараховано податкові зобов`язання по операціях з придбання товарів, що не використовуються, оподатковуваних операціях в межах господарської діяльності платника відповідно до отриманих податкових накладних. Позивачем не виписано та не зареєстровано податкові накладні в ЄРПН на загальну суму 46114,00 грн. Решта доводів апеляційної скарги дублюють зміст відзиву відповідача на позовну заяву.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що позивач як фізична особа-підприємець зареєстрований 30.05.2002 (номер запису: 0004557), що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Види діяльності за КВЕД: 33.12 ремонт і технічне обслуговування машин і устаткування промислового призначення (основний); 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 47.99 Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами; 33.20 Установлення та монтаж машин і устаткування.

ФОП ОСОБА_1 31.05.2002 взято на облік в ДПІ в Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві, а з 20.06.2002 зареєстрований як платник ПДВ.

Головним управлінням ДПС у м. Києві на підставі наказу № 11798 від 23.08.2019, плану-графіку проведення документальних перевірок, направлень від 03.09.2019 № 3/26-15-42-04, №4/26-15-42-04 та повідомлення від 23.08.2019 № 97243/К/26-15-42-04-27, проведена планова виїзна перевірка фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2018, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 31.12.2018.

Результати перевірки оформлені актом від 30.09.2019 № 182/26-15-42-04-30-6.

В акті перевірки зазначено про порушення ФОП ОСОБА_1 :

1) п.161 Підрозділу 10 розділу ХХ ПК України - занижено зобов`язання з військового збору з чистого доходу в сумі 7 831,72 грн, в т.ч. за 2016 - 3 892,35 грн, 2017 - 2 147,07 грн, 2018 - 1 792,30 грн;

2) п. 198.5 ст. 198, п. 200.1 п. 200.2 ст. 200 ПК України - занижено податкові зобов`язання з ПДВ, що підлягають сплаті до бюджету на суму 46 114 грн в т.ч. за січень 2016 - 799 грн, лютий 2016 - 1 287 грн, березень 2016 - 549 грн, квітень 2016 - 1 612 грн, травень 2016 - 750 грн, червень 2016 - 1 499 грн, липень 2016 - 1 324 грн, серпень 2016 - 1 091 грн, вересень 2016 - 1 091 грн, жовтень 2016 - 1 882 грн, листопад 2016 - 1 882 грн, січень 2017 - 2 003 грн, лютий 2017 - 1 183 грн, березень 2017 - 1 699 грн, травень 2017 - 1 287 грн, липень 2017 -1 274 грн, серпень 2017 - 3 162 грн, жовтень 2017 - 4 715 грн, грудень - 4 182 грн, березень 2018 -2 874 грн, травень 2018 - 1 958 грн, липень 2018 - 4 290 грн, серпень 2018 - 1 008 грн, листопад 2018 - 2 713 грн.

Завищено від`ємне значення ПДВ: січень 2017 - 1 183 грн, червень 2018 - 2 374 грн, жовтень 2018 - 1 135 грн.

Штрафні (фінансові) санкції передбачені відповідно до абз.1,2 п. 123.1 ст.123 Податкового кодексу України в розмірі 25% суми нарахованого податкового зобов`язання;

3) п. 177.2, п. 177.4 ст.177 ПК України - занижено податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності у сумі 93 980,70 грн в т.ч. за 2016 - 46 708,20 грн, за 2017 - 25 764,84 грн, за 2018 - 21 507,66 грн.

Штрафні (фінансові) санкції передбачені відповідно до абз.1,2 п. 123.1 ст.123 Податкового кодексу України в розмірі 25% суми нарахованого податкового зобов`язання;

4) ст. 201 ПК України - встановлено відсутність реєстрації податкових накладних за жовтень 2016, листопад 2016, січень 2017, березень 2017, травень 2017, липень 2017, серпень 2017, жовтень 2017, грудень 2017, березень 2018, травень 2018, червень 2018, липень 2018, серпень 2018, жовтень 2018, листопад 2018 - на загальну суму ПДВ - 36 112,00 грн.

16.10.2019 позивачем подано заперечення на Акт перевірки, які відповідачем розглянуто та листом від 25.10.2019 № 8700/ФОП/26-15-42-04-28 залишено без задоволення.

На підставі висновків Акта перевірки, Головним управлінням ДПС у м. Києві прийняті податкові повідомлення-рішення:

- № від 29.10.2019, згідно з яким ФОП ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «Військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» на суму 9 789,65 грн, у тому числі за основним платежем у розмірі 7 831,72 грн та за штрафними санкціями у розмірі 1 957,93 грн;

- № від 29.10.2019, згідно з яким ФОП ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів» на суму 45 140,00 грн, у тому числі за основним платежем у розмірі 36 112,00 грн та за штрафними санкціями у розмірі 9 028,00 грн;

- № від 29.10.2019, згідно з яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» на загальну суму 117 475,87 грн, у тому числі за податковим зобов`язанням - 93 980,70 грн, за штрафними санкціями - 23 495,17 грн;

- № від 29.10.2019, яким за відсутність реєстрації податкових накладних застосовано штраф у розмірі 50% у сумі 18 056,00 грн (36 112,00 грн * 50%).

22.11.2019 позивачем на вказані податкові повідомлення-рішення подано скарги № 3/11-19, №4/11-19, № 5/11-19, № 7/11-19 до ДПС України, які рішеннями від 20.01.2020 № 2293/6/99-00-08-05-05-06, від 17.01.2020 № 2142/6/99-00-08-05-04-06 залишені без задоволення.

Позивач, не погоджуючись з такими податковими повідомленнями-рішеннями, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено правомірність викладених в акті перевірки висновків.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п.14.1.36 п. 14.1. ст.14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-ХIV (у редакції, чинній на момент виникнення правовідносин, далі - Закон № 996-ХIV) визначає правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні.

Відповідно до статті 1 Закону № 996-ХIV первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, у той час як під господарською операцією розуміється дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

При цьому за змістом статті 9 Закону № 996-ХIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

За змістом норми пп. 138.1.1 п.138.1 ст.138 Податкового кодексу України витрати операційної діяльності включають в себе собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об`єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Абзацом 1 п.138.2 ст.138 Податкового кодексу України встановлено, що витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому, пп.139.1.9 п.139.1 ст. 139 Податкового кодексу України визначено, що не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

В акті перевірки зазначено, що у перевіряємому періоді ФОП ОСОБА_1 , перебуваючи на загальній системі оподаткування, обліку та звітності, фактично здійснював технічне обслуговування, ремонт, монтаж, виробництво та реалізацію холодильного обладнання. За результатами перевірки правильності відображення вартості витрат безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів ФОП ОСОБА_1 встановлено їх завищення в загальній сумі 522115,00 грн, в т.ч: за 2016 рік - 259490,02 грн, за 2017 рік - 143137,99 грн, за 2018 рік - 119486,99 грн.

На переконання податкового органу, дане завищення виникло за рахунок включення до складу витрат:

- документально не підтверджених витрат, а саме, вартості товарно-матеріальних цінностей (далі - ТМЦ) у сумі 241 408,91 грн, придбання яких не встановлено в відповідних звітних періодах, та відсутніх в залишках ТМЦ станом на 01.01.2016 (2016 рік - 180 055,60 грн, 2017 рік- 50 515,39 грн, 2018 рік -10 837,92 грн);

- вартості придбаного палива (бензин, дизельне паливо) у сумі 220 266,00 грн (в 2016 року - 79 434,42 грн, 2017 рік - 76 615,84 грн, 2018 рік - 64 215,74 грн);

Як зазначено в акті перевірки, на підтвердження понесених витрат на паливо, ФОП ОСОБА_1 до перевірки надано подорожні листи на автомобілі ГАЗ 22171 (пасажирський легковий) і SКОDА ОСТАVІА (легковий). При цьому, в подорожніх листах, відсутня інформація щодо здійснених поїздок по перевезенню ТМЦ, в межах господарської діяльності, зокрема, маршрутів перевезень, кілометражу кожного окремого перевезення, на підставі якої здійснювались підприємцем розрахунки фактичних витрат палива, витраченого на здійснення зазначених перевезень. ФОП ОСОБА_1 не надані до перевірки товарно-транспортні накладні, відповідно відсутня інформація щодо транспортування продукції від постачальника до покупця або навпаки, тому неможливо провести розрахунок витраченого палива в межах господарської діяльності.

Таким чином, контролюючий орган прийшов до висновку, що ФОП ОСОБА_1 документально не підтверджено використання палива та автомобілів ГАЗ 22171 (пасажирський легковий), SКОDА ОСТАVІА (легковий) в межах господарської діяльності.

Перевіркою встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 вимог п. 177.2, п. 177.4 ст.177, пп. 1.2, 1.3 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних Положень Податкового кодексу України в частині заниження чистого доходу всього на суму 522115 грн, та, як наслідок, донараховано податок на доходи фізичних осіб, який сплачується фізичними особами за результатами річного декларування за перевіряємий період у загальній сумі 93980,70 грн та військового збору на суму 7831,72 грн. Крім того, в ході проведення перевірки встановлено заниження задекларованих ФОП ОСОБА_1 показників у податкових деклараціях з податку на додану вартість (далі - ПДВ), в зв`язку з не включенням підприємцем до податкових зобов`язань з ПДВ суму по операціях з придбання товарів, що не використовуються в оподатковуваних операціях в межах господарської діяльності платника (дизельне паливо, бензин). Актом констатовано порушення ФОП ОСОБА_1 вимог п. 185.1 ст.185, п. 189.1 ст.189, п.198.5 ст.198 ПКУ в частині заниження податкового зобов`язання з ПДВ за період січень 2016 року по листопад 2018 року на загальну суму 46114 гривень.

Разом із тим, судом першої інстанції вірно встановлено, що як до матеріалів справи так і під час перевірки позивачем були надані копії Розпоряджень № 2-01/16 від 01.01.2016, № 2-01/17 від 01.01.2017, № 2-01/18 від 01.01.2018 (а.с. 69-71) про використання для потреб підприємницької діяльності автомобілів власного ГАЗ-22171 (№ НОМЕР_2 ) та використаного за договором позики SКОDА ОСТАVІА 1.9 DТ (№ 37137 КН).

Матеріали справи містять подорожні листи службового легкового автомобіля № 2017-231 Sk від 28.12.2017, № 2017-230 Sk від 21.12.2017, № 2017-232 Sk від 25.12.2017, № 2017-233 Sk від 26.12.2017, № 2017-229 Sk від 20.12.2017, № 2017-234 Sk від 27.12.2017, № 2017-228 Sk від 19.12.2017, № 2017-235 Sk від 28.12.2017, № 2017-227 Sk від 18.12.2017, № 2016-22ГАЗ від 17.02.2017, № 2017-226Sk від 15.12.2017, № 2017-225 Sk від 14.12.2017, № 2017-224 Sk від 13.12.2017, № 2017-223 Sk від 12.12.2017, № 2017-222 Sk від 11.12.2017, № 2017-221 Sk від 18.12.2017, № 2016-97 ГАЗ від 16.08.2016, № 2016-96 ГАЗ від 15.08.2016, № 2016-59 ГАЗ від 12.05.2016, № 2016-58 ГАЗ від 11.05.2016, № 2016-43 ГАЗ від 06.04.2016, № 2016-25 ГАЗ від 04.03.2016, № 2016-24 ГАЗ від 12.03.2016, № 2016-23 ГАЗ від 01.03.2016, № 2016-22 ГАЗ від 16.02.2016 (а.с. 115-139).

Надані для перевірки подорожні листи легкового автомобіля, які заповнені та містять реквізити, передбачені ч. 2 ст. 9 Закону № 996-ХIV та п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів, затвердженого Наказом Мінфіну № 88 від 24.05.1995, містять всі обов`язкові реквізити, зокрема: назва документа (форми); дата складання; назва підприємства, від імені якого складено документ; марка автомобіля; прізвище водія; кілометраж та кількість пального перед виїздом та після повернення; підписи механіка, лікаря, особи що здала та прийняла автомобіль.

Форма подорожнього листа легкового автомобіля, як і вищезгадані норми Закону № 996-ХIV, не передбачають відображення маршруту перевезень тощо, про які згадується у Акті перевірки. В самих подорожніх листах вказаний кілометраж за кожен окремий робочий день, кількість фактично витраченого палива та відповідність цих витрат законодавчо визначеним нормативам. Витрати ПММ відображаються відповідно до даних подорожніх листів легкового автомобіля з врахуванням норм наказу МінТрансу № 43 від 10.02.98, а саме: ГАЗ -2217 - норма 13,5 л на 100 км; SКОDА ОСТАVІА 1.9 DТ - норма 5,2 л на 100 км.

При здійсненні власної господарської діяльності пов`язаної з ремонтом і технічним обслуговуванням машин і устаткування промислового призначення, ФОП ОСОБА_1 використовував вказані транспортні засоби, для яких і купував пальне.

Також, стосовно посилання контролюючого органу в акті перевірки на відсутність товарно-транспортних накладних, то відповідно до Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом МінТрансу № 363 від 14.10.1997 товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Транспортна послуга - перевезення вантажів та комплекс допоміжних операцій, що пов`язані з доставкою вантажів автомобільним транспортом.

Товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу.

Враховуючи, що ФОП ОСОБА_1 не надає окремих послуг з перевезення вантажу, у нього відсутній обов`язок щодо складання товарно-транспортних накладних.

Крім того, як зазначає позивач, всі роботи, для виконання яких потрібні матеріали, виконуються ним з використанням власних матеріалі.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 207 від 25.12.2009 «Про затвердження переліку документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні» для водія фізичної особи-підприємця, що здійснює вантажні перевезення для власних потреб, визначений перелік необхідних документів для перевезення. ТТН у даному переліку відсутня.

Виконання ФОП ОСОБА_1 робіт пов`язаних з ремонтом і технічним обслуговуванням машин і устаткування промислового призначення, підтверджується:

- щодо ТОВ «БЮРО ВИН» актами здачі-прийняття робіт (наданих послуг) № ОУ-1211/1 від 11.12.2018; № ОУ-0923/1 від 23.09.2016, № ОУ-0923/2 від 23.09.2016, № ОУ-0111/1 від 11.01.2018, № ОУ-0706/1 від 06.07.2018, № ОУ-0111/2 від 11.01.2018, № ОУ-0626/1 від 26.06.2018, № ОУ-0930/5 від 30.09.2016, № ОУ-1012/1 від 12.10.2017, № ОУ-1226/2 від 26.12.2018, № ОУ-0731/5 від 31.07.2017, № ОУ-1012/2 від 12.10.2017, № ОУ-1229/3 від 29.12.2018 (а.с. 72-84) № ОУ-0912/1 від 12.09.2018 (а.с. 95);

- щодо ТОВ «ВЗПР» актом здачі-прийняття робіт (наданих послуг) № ОУ-1222/2 від 22.12.2016 (а.с. 85);

- щодо ТОВ з ІІ «Данфосс ТОВ» актами здачі-прийняття робіт (наданих послуг) № ОУ-0702/1 від 02.07.2018, № ОУ-0103/1 від 03.01.2018, (а.с. 86-87), № ОУ-0103/1 від 03.01.2018 (а.с. 90);

- щодо ТОВ «Дюпон Україна» актами здачі-прийняття робіт (наданих послуг) № ОУ-1221/1 від 21.12.2018, № ОУ-0228/4 від 28.11.2018, (а.с. 88-89);

- щодо ФОП ОСОБА_2 актом здачі-прийняття робіт (наданих послуг) № ОУ-0731/4 від 31.07.2017 (а.с. 91);

- щодо ТОВ «ЛР ПОДІЛ ПЛАЗА» актом здачі-прийняття робіт (наданих послуг) № ОУ-0320/1 від 20.03.2018 (а.с. 92);

- щодо ТОВ «ЛА ФАРІНА» актами здачі-прийняття робіт (наданих послуг) № ОУ-1222/1 від 22.12.2016, № ОУ-1031/2 від 31.10.2018 (а.с. 93-94);

- щодо ТОВ «Ресторія Груп» актом здачі-прийняття робіт (наданих послуг) № ОУ-1218/1 від 18.12.2018 (а.с. 96);

- щодо ПрАТ «КЗБН «Росинка» актом здачі-прийняття робіт (наданих послуг) № ОУ-0615/1 від 15.06.2016 (а.с. 97);

- щодо ТОВ «СКОВОРОДА ІНВЕСТ» актами здачі-прийняття робіт (наданих послуг) № ОУ-0817/1 від 17.08.2016, № ОУ-0609/2 від 09.06.2017, № ОУ-0929/5 від 29.09.2017, № ОУ-0929/6 від 29.09.2017, № ОУ-0929/3 від 29.09.2017, № ОУ-0429/2 від 29.04.2016 (а.с. 98-104);

- щодо ТОВ «СТЕЙКАГРО» актом здачі-прийняття робіт (наданих послуг) № ОУ-0609/1 від 09.06.2016 (а.с. 104);

- щодо ТОВ «ТВА-АГРО» актом здачі-прийняття робіт (наданих послуг) № ОУ-1226/1 від 26.12.2018 (а.с. 105);

- щодо ВКФ «Укрпромпостач 95» актами здачі-прийняття робіт (наданих послуг) № ОУ-0212/1 від 12.02.2018, № ОУ-0329/1 від 29.03.2017, №ОУ-1003/1 від 03.10.2017, № ОУ-1031/5 від 31.10.2018, № ОУ-1229/2 від 29.12.2018 (а.с. 106-110);

- щодо ТОВ «Укршпон» актом здачі-прийняття робіт (наданих послуг) № ОУ-0609/1 від 09.06.2017 (а.с. 111);

- щодо ТОВ «Ульма Пекеджін Україна» актом здачі-прийняття робіт (наданих послуг) № ОУ-0604/1 від 04.06.2018 (а.с. 112).

Підпунктом 162.1.1 пункту 162.1 статті 162 ПК України установлено, що платником податку на доходи фізичних осіб є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи (тут та надалі норми наведені у редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин).

В силу вимог підпункту 163.1.1 пункту 163.1 статті 163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Відповідно до пункту 164.1 статті 164 ПК України базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього Кодексу.

Оподаткування доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування визначено статтею 177 ПК України.

Так, згідно з пунктами 177.2, 177.3 названої статті ПК України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця. Для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг).

За приписами пункту 177.4 статті 177 ПК України до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать:

177.4.1. витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат;

177.4.2. витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу); обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством;

177.4.3. суми податків, зборів, які пов`язані з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на майно); суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, які пов`язані з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця;

177.4.4. інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1 - 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Таким чином, об`єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб є чистий оподатковуваний дохід, який визначається як різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з отриманням доходу у межах здійснюваної фізичною особою-підприємцем господарської діяльності. У податковому обліку понесені витрати мають бути підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення, тобто призводити до фактичного руху активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю. Платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що кошти за придбане пальне позивачем правомірно були віднесені до витрат у відповідності з п.п. 177.4.1 п. 177.4 Податкового кодексу України.

Також відповідно до п.п. 2.3.2.2. Наказу № 395 від14.03.2013 «Про затвердження Порядку оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, платниками податків - фізичними особами» у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно: зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи з обліку, та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення; у разі відсутності первинних документів або ненадання їх чи інших документів, що підтверджують факт порушення, зазначити інші докази, що достовірно підтверджують наявність факту порушення.

Разом із тим, в Акті перевірки не наведено жодного документального чи іншого доказу стосовно придбання позивачем будь-яких товарів, які не використовуються ним в оподатковуваних операціях. Також відповідач не вказав, в яких операціях позивач використав придбане пальне.

Щодо зазначення відповідачем в акті перевірки про ненадання позивачем для перевірки авансових звітів, суд першої інстанції вірно вказав, що роботи, що виконує ФОП ОСОБА_1 , мають роз`їзний характер та відповідно до положень Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженої Наказом МФУ № 59 від 13.03.1998, такі поїздки не вважаються відрядженнями.

Тобто придбання позивачем пального здійснювалось виключно з метою його використання у власній господарській діяльності, за наслідком чого ФОП ОСОБА_1 правомірно списував витрати на пальне у бухгалтерському обліку.

Згідно пункту 161 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України та пункту 2 частини першої статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» базою для розрахунку військового збору та єдиного внеску є загальний річний оподаткований дохід.

В акті перевірки зроблено помилковий висновок про заниження позивачем оподатковуваного доходу, який став базою для донарахування військового збору та єдиного внеску, а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 29.10.2019, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, підлягає скасуванню.

Оскільки саме з суми чистого оподатковуваного доходу здійснюється нарахування та сплата військового збору, то і висновки про заниження позивачем військового збору за перевіряємий період також є безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції вірно вказав, що висновки відповідача про порушення позивачем пунктів 177.1, 177.2, 177.4 статті 177, пункту 161 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України не знайшли свого підтвердження, тому у позивача відсутні правові підстави для визнання додаткових податкових зобов`язань з ПДВ, нарахування ПДФО та військового збору за наслідками списання пального, оскільки останнє використовується ним у господарській діяльності.

Відповідно до п. 198.5 ст. 198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

Як вбачається з акту перевірки, у період з 29.01.2016 по 27.11.2018 ФОП ОСОБА_1 було придбано пальне на загальну суму 64215,25 грн.

Проте, оскільки вказане пальне, як вже було встановлено вище, було використано у власній господарській діяльності, у позивача відсутній обов`язок щодо виписування та реєстрації відповідних податкових накладних. Як наслідок відсутня і відповідальність платника податку, передбачена пунктом 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки відповідачем не доведено правомірність викладених в акті перевірки висновків, податкові повідомлення-рішення від 29.10.2019 № , № , № , № є протиправними та такими та підлягають скасуванню.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 квітня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 04.10.2021.

Головуючий суддя: А.Ю. Кучма

В.О. Аліменко

Н.В. Безименна