Справа № 200/3936/21
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2021-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2021 року справа №200/3936/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гаврищук Т.Г., суддів: Блохіна А.А., Гайдара А.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 31 травня 2021 року у справі №200/3936/21 (головуючий І інстанції Лазарєв В.В., повний текст складено 31.05.2021р. в м.Слов`янськ Донецької області) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - відповідач), в якому просив зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходу з 25.06.2019 року по дату фактичної виплати - 05.03.2021 року, розрахувавши її розмір за методикою, відповідно до ст.3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити компенсацію інфляційних втрат пов`язаних із затримкою, в період з 25.06.2019 року по 05.03.2021 року виплати грошової суми пенсії у розмірі 41 525,14 грн. (а.с. 1-6).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 31 травня 2021 року у задоволенні позову відмовлено (а.с. 36-38).

Не погодившись з судовим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позов у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що грошова сума заборгованості у розмірі 41525,14 грн. була нарахована самим відповідачем ще задовго до звернення з позовом по справі №200/11838/20-а. Стосовно самої суми (її розміру) спору не виникало як до звернення до суду так і після. Зазначає, що суд не взяв до уваги той факт, що до моменту звернення до суду (по справі №200/11838/20-а) позивачу була нарахована пенсія, але не виплачувалась відповідачем самостійно, це і є підставою для нарахування та виплати втрати частини доходів (а.с. 42-44).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та отримує пенсію по інвалідності.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 29 січня 2021 року у справі 200/11838/20-а, визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області за наслідком якої виникла заборгованість з виплати пенсії ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України Донецької області виплатити ОСОБА_1 заборгованість з пенсії у розмірі 41 525,14 грн.

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2021 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 січня 2021 року у справі 200/11838/20-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії повернуто заявникові.

05 березня 2021 року на виконання вищевказаного судового рішення, відповідачем здійснено виплату заборгованість з пенсії у розмірі 41525, 14 грн. (а.с. 25).

Спірним питанням даної справи є нарахування та виплата компенсації втрати частини доходів позивачу за період з 25 червня 2019 року по 05 березня 2021 року, у зв`язку з порушенням строків їх виплати та компенсацію інфляційних втрат пов`язаних із затримкою виплати заборгованості з пенсії у розмірі 41 525, 14 грн.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову виходив з того, що оскільки присуджена сума пенсії в розмірі 41525,14 грн. за судовим рішенням від 29 січня 2021 року у справі № 200/11838/20-а, яке набрало законної сили 05 квітня 2021 року (тобто, з цієї дати виник обов`язок відповідача по сплаті присудженої суми), була виплачена позивачу 05 березня 2021 року, відсутня затримка виплати відповідачем присудженої суми.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами частини другої ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати» №2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Таким чином, право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати.

Відповідно до статті 2 Закону № 2050-ІІІ компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії.

Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться) (стаття 3 Закону № 2050).

З метою реалізації Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 21 лютого 2001 р. № 159, якою затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - Порядок №159).

Пункти 1, 2 Порядку №159 відтворюють положення Закону №2050-ІІІ і лише конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.

Пунктом 4 Порядку №159 визначено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (зокрема, пенсії).

Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

При цьому слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Використане у статті 3 Закону №2050-ІІІ та пункті 4 Порядку №159 формулювання, що компенсація обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Аналогічний правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 03 липня 2018 року у справа №521/940/17.

Аналіз вказаних норм свідчить, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Матеріали справи свідчать, що виплата позивачу відповідного доходу відбулась, у зв`язку із зобов`язанням Головне управління Пенсійного фонду України Донецької області виплатити позивачу заборгованість з пенсії у розмірі 41 525,14 грн. на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 січня 2021 року у справі №200/11838/20-а.

Отже, несвоєчасна виплата позивачу суми боргу відповідного доходу відбулась у зв`язку із не виплатою пенсії з 25.06.2019 по 31.12.2019 в сумі 41 525,14 грн. з вини органу, що нараховує і виплачує пенсію, що встановлено судовим рішенням в іншій справі.

Підсумовуючи вищевикладене, суд зазначає, що у розумінні Закону України від 19.10.2000 №2050-III пенсія є доходом громадянина, вона не носить разового характеру навіть у випадку її присудження за рішенням суду, і порушення строків її виплати означає втрату громадянином частини свого доходу.

Стосовно вимог про стягнення інфляційних втрат пов`язаних із затримкою, в період з 25.06.2019 року по 05.03.2021 року виплати грошової суми пенсії, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами належними до сплати кредиторові.

Разом з цим між позивачем та пенсійним органом не виникало цивільних прав та обов`язків, тому норми Цивільного кодексу України, зокрема ті, які встановлюють наслідки порушення зобов`язань, до спірних правовідносин, які виникли у зв`язку з виконанням судового рішення, не застосовуються.

Таким чином, приймаючи до уваги наведене в сукупності та враховуючи встановлені обставини, які свідчать про порушення встановлених строків виплати пенсії позивачу, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 має право на одержання компенсації втрати частини доходів на підставі частини 2 статті 46 України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" за період з 25.06.2019 року по 05.03.2021 року, виплаченої пенсії у зв`язку з виконанням рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29 січня 2021 року у справі №200/11838/20-а.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції на виконання положень ст. 317 КАС України та прийняти нове про часткове задоволення позовних вимог.

Питання про розподіл судових витрат судом не вирішується, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору у відповідності до вимог Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 31 травня 2021 року у справі №200/3936/21 - задовольнити частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 31 травня 2021 року у справі №200/3936/21 - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходу з 25.06.2019 року по дату фактичної виплати - 05.03.2021 року, розрахувавши її розмір за методикою, відповідно до ст.3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Повне судове рішення складено 05 жовтня 2021 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя: Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

А.В. Гайдар