Справа № 522/14489/21
Суддя: Науменко А. В.
Дата ухвалення: 2021-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/522/356/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2021 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Науменко А.В.,

секретаря судового засідання Звонецької І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради, Інспектору з паркування відділу контролю за безпекою дорожнього руху та паркування управління розвідку транспортної інфоструктури департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради (інспектор (ДТЗОДР ОМР), Стороженко Сергій Олександрович, про скасування постанови серії ОДП 5625410 по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

03.08.2021 до суду надійшов позов ОСОБА_1 до Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради, Інспектору з паркування відділу контролю за безпекою дорожнього руху та паркування управління розвідку транспортної інфоструктури департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради (інспектор (ДТЗОДР ОМР), Стороженко Сергій Олександрович, про скасування постанови серії ОДП 5625410 по справі про адміністративне правопорушення.

Позивач просить скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ОДП 5625410 від 30.07.2021 року відносно ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 позов обґрунтовує тим, що порушень ПДР України не допускав, здійснив зупинку транспортного засобу у доступному місці, де не було видно дорожніх знаків, являючись інвалідом, перевозив свою дружину інваліда - у зв`язку з медичною потрібністю. Після чого залишив автомобіль і пішов до лікарів. Постанова про адміністративне правопорушення посадовою особою винесена за відсутності водія. При винесенні постанови про адміністративне правопорушення інспектор з паркування не дотримався положень ст. ст. 245, 268, 278,279 КУпАП - справу розглянуто без з`ясування обставин справи (не досліджені докази не вислухані свідки), на місці зупинки автомобіля, позбавлено позивача (правопорушника за постановою) можливості скористатися у повному обсязі правами, передбаченими ст. 268 КУпАП.

Відповідач надав до суду 28 вересня 2021 року відзив на адміністративний позов. У відзиві Департамент транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради заперечує проти позову, вважає доводи Позивача про скасування постанови безпідставними та не обгрунтованими.

В судовому засіданні представник позивач позовні вимоги підтримав повністю. У судовому засіданні наполягав, що здійснював поворот та не бачив знаку.

Відповідачі в судове засідання з`явився, просили суд відмовити в задоволенні позову з підстав наведених у відзиві. У судовому засіданні підтвердив, що напрямок руху та обставини керування підверджується наданим позивачем відео з реєстратора у автомобілі.

Судом встановлено такі фактичні обставини та відповідні до них правовідносини.

30.07.2021 інспектором з паркування Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради винесено постанову серії ОДП 5625410 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_2 та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

В постанові від 30.07.2021 зазначено «о 12:59 год. в м. Одеса, вул. Польська, 16 водій транспортного засобу SKODA OCTAVIA A5 ном.знак НОМЕР_1 здійснив зупинку, стоянку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП». В п. 9 постанови зазначено вид технічного засобу, яким здійснено фіксацію порушення та додано фотозображення транспортного засобу з різних ракурсів.

Вирішуючи спір суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно з ч. 1 ст. 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Так, статтею 14 Закону України «Про дорожній рух визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

За правилами п.1.3. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306 (далі ПДР України) учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил .

Пунктом 1.1. ПДР України визначено, що ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

30.07.2021 інспектором з паркування Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради винесено постанову серії ОДП 5625410 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_2 та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

З копії оскаржуваної постанови вбачається, що факт порушення було зафіксовано технічним засобом HUAWEI.

Відповідно до п. 15.1. ПДР, зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

З матеріалів фотофіксації, відеозапису, наданого стороною позивача вбачається, що автомобіль позивача було припарковано в зоні дії дорожнього знаку 5.39. «Зона стоянки», що представником відповідача не заперечується.

Відповідно до п. 8.2 - 1 Правил дорожнього руху України Дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту. Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами. Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м над рівнем проїзної частини. Дорожні знаки встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху. Для поліпшення сприйняття дорожніх знаків вони можуть бути розміщені над проїзною частиною. Якщо дорога має більше ніж одну смугу для руху в одному напрямку, установлений обабіч дороги відповідного напрямку дорожній знак дублюється на розділювальній смузі, над проїзною частиною або на протилежному боці дороги (у разі, коли для руху в зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги). Дорожні знаки розмішуються таким чином, щоб інформацію, яку вони передають, могли сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена.

Позивач вказує, що місцезнаходження знаку, при переїзді перехрестя у напряму вулиці Буніна на вулицю Польську не дозволяє його побачити, так як у даному разі щоб побачити знак Позивач повинен був дивитись не на автівки і пішоходів (учасників руху), а повинен був задерти голову та відвести свою увагу від проїзду перехрестя. Наданим позивачем відео з реєстратора дані обставини підтверджуються та не спростовані відповідачем.

Крім того, під час судового засідання оглянувши відеозапис руху позивача судом встановлено, що знак 3.34 знаходиться боком по ходу руху позивача і він знаходиться по середині перпендикулярної дороги (відносно напрямку руху позивача), на висоті вище трьох метрів, дублючий знак по вулиці Польській відсутній.

Таким чином суд приходить до висновку що позивач не знав та не міг знати що здійснив стоянку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено».

Доводи сторони відповідача про наявність в діях позивача ознак правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП з огляду на незаконність встановлення знаку 3.34 відхиляється судом, оскільки позивач не знав, не міг і не повинен був знати про наявність встановлення вказаного знаку.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та про відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, що відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, КАС Україні та в контексті положень Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

У Конституції України Україну проголошено демократичною, соціальною, правовою державою (ст. 1) і визнано, що найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обов`язком держави (ст. 3), права та свободи людини є невідчужуваними і непорушними (ст. 21).

Згідно ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та про відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, що відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення.

За умови встановлення судом відсутності в діях позивача складу правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП, суд вважає, що детальний аналіз решту доводів позивача. які стосуються недоліків оформлення постанови, є зайвим.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач звільнена від сплати судового збору, тому судові витрати за подання позову слід покласти на відповідача.

Керуючись ст. ст. 72, 73, 205, 241246, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради, Інспектору з паркування відділу контролю за безпекою дорожнього руху та паркування управління розвідку транспортної інфоструктури департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради (інспектор (ДТЗОДР ОМР), Стороженко Сергій Олександрович, про скасування постанови серії ОДП 5625410 по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ОДП 5625410 від 30.07.2021 року відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення штрафу у розмірі 340 грн., а провадження у справі закрити.

Стягнути на користь з Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради () на користь держави судовий збір в розмірі 454 гривні.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом. Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених статтею 286 КАС України, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення через Приморський районний суд м. Одеси.

Суддя А.В. Науменко

04.10.21