Справа № 260/250/21
Суддя: Ващилін Р.О.
Дата ухвалення: 2021-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

29 вересня 2021 року м. Ужгород№ 260/250/21

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ващиліна Р.О.

при секретарі судового засідання Неміш Т.В.

за участю:

позивача: ОСОБА_1 , представник - Коцур Ю.І.,

відповідача: представник - Славич Б.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Закарпатської обласної державної адміністрації про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Закарпатської обласної державної адміністрації, в якому просить стягнути із Закарпатської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у зв`язку з невидачею трудової книжки за період з 3 січня 2020 року по 21 січня 2021 року у розмірі 220996,27 грн.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовує тим, що у період з 12 червня 2017 року по 02 січня 2020 року він працював на посаді начальника відділу запобігання та виявлення корупції та взаємодії з правоохоронними органами Закарпатської ОДА. Однак при звільненні йому не було видано належним чином оформлену трудову книжку. Так, дублікат такої було видано тільки 12 січня 2021 року. З огляду на зазначене вважає, що до відповідача належить застосувати відповідальність, передбачену ст. 235 Кодексу законів про працю України.

11 березня 2021 року до Закарпатського окружного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив на позов №1214/06-16 від 03.03.2021, в якому у задоволенні позову просить відмовити з мотивів безпідставності такого. Так, зокрема, зазначає, що згідно із положеннями законодавчих актів відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника державної служби у структурному підрозділі. Під час проходження служби в Закарпатській ОДА позивач обіймав посаду начальника відділу запобігання та виявлення корупції та взаємодії з правоохоронними органами, що є самостійним структурним підрозділом облдержадміністрації зі статусом юридичної особи. Таким чином, позивач ніс персональну відповідальність за зберігання трудових книжок працівників відділу. Стверджує, що посадова особа, на яку покладено обов`язок служби управління персоналу у відділі, неодноразово наголошувала позивачу про необхідність подання трудової книжки для відповідного обліку та зберігання. Про вказану обставину свідчить також відсутність відповідного запису в Журналі обліку і видачі трудових книжок. З огляду на що було заведено дублікат трудової книжки позивача, який останній відмовився отримати під час звільнення, що підтверджується складеним посадовими особами актом.

09 березня 2021 року позивач надіслав до суду відповідь на відзив, в якій стверджує про безпідставність доводів відповідача про неподання трудової книжки при прийомі його на роботу, оскільки копія такої долучалась відповідачем до матеріалів адміністративної справи №260/1834/19.

23 березня 2021 року відповідач подав до суду заперечення на відповідь на відзив №01-07/5 від 17.03.2021, в яких заявляє, що в апараті Закарпатської ОДА не зберігаються оригінали трудових книжок працівників її структурних підрозділів. Ведення записів та обліку трудових книжок повинна здійснювати кадрова служба юридичної особи публічного права відповідного структурного підрозділу, а відповідальність за організацію їх обліку керівник установи, тобто позивач.

В судовому засідання 29 вересня 2021 року позивач та його представник заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд позов задовольнити.

Представник відповідача в засіданні суду проти позову заперечив, аргументуючи обставинами, наведеними у поданих відзиві та запереченнях.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 12 червня 2017 року ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) на підставі розпорядження голови Закарпатської обласної державної адміністрації (далі Закарпатська ОДА) №86-р від 12.06.2017 призначено на посаду начальника відділу запобігання і виявлення корупції та взаємодії з правоохоронними органами Закарпатської обласної державної адміністрації (далі Відділ запобігання і виявлення корупції).

Розпорядженням Закарпатської ОДА №116-р від 16.12.2019 ОСОБА_1 звільнено з посади начальника відділу запобігання і виявлення корупції та взаємодії з правоохоронними органами Закарпатської ОДА 16 грудня 2019 року, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу», у зв`язку з отриманням ним негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності у 2019 році.

Розпорядженням Закарпатської ОДА №2-р від 02.01.2020 внесено зміни до п. 1 розпорядження Закарпатської ОДА №116-р від 16.12.2019 в частині дати звільнення, замінивши слова « 16 грудня 2019 року» словами « 02 січня 2020 року».

ОСОБА_1 стверджує, що станом на день звільнення оригінал трудової книжки НОМЕР_1 Закарпатською ОДА йому видано не було.

02 грудня 2020 року з метою отримання оригіналу трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_1 звернувся до голови Закарпатської ОДА із заявою, у відповідь на яку листом №8780/06-12 від 10.12.2020 заявника було повідомлено про відсутність у відділі управління персоналом та нагород Закарпатської ОДА його трудової книжки з огляду на те, що облік і ведення трудових книжок працівників Відділу запобігання і виявлення корупції здійснюється безпосередньо таким відділом.

17 грудня 2020 року ОСОБА_1 повторно звернувся до голови Закарпатської ОДА із заявою, в якій просив з`ясувати місцезнаходження його трудової книжки та провести виплату середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, відповідно до ч. 5 ст. 235 Кодексу законів про працю України.

Листом Закарпатської ОДА №9288/06-12 від 12.01.2021 ОСОБА_1 повідомлено про те, що в очолюваному ним відділу його трудова книжка була відсутня у зв`язку з чим заведено дублікат такої. Наголошено на тому, що зазначений дублікат заявник отримати відмовився, що засвідчено актом. З огляду на що дублікат трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_2 скеровано на його адресу разом із цим листом.

З метою отримання від Закарпатської ОДА, як роботодавця, передбаченої нормами ст. 235 Кодексу законів про працю України компенсації за затримку видачі трудової книжки ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення по суті спірних правовідносин, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці регулюються нормами Кодексу законів про працю України (в редакції, чинній станом на день виникнення спірних правовідносин) (далі КЗпП України).

Так, відповідно до ст. 48 КЗпП України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п`ять днів. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться. Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників» (далі Постанова) при влаштуванні на роботу працівники зобов`язані подавати трудову книжку, оформлену в установленому порядку. Без трудової книжки приймаються на роботу тільки ті особи, які працевлаштовуються вперше.

Трудові книжки зберігаються на підприємствах, в установах і організаціях, у представництвах іноземних суб`єктів господарювання, а при звільненні працівника трудова книжка видається йому під розписку в журналі обліку (п. 3 Постанови).

Зазначене кореспондується також з положеннями ст. 47 КЗпП України, відповідно до яких власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Отже, нормами трудового законодавства встановлено обов`язок роботодавця видати працівнику в день його звільнення належно оформлену трудову книжку.

Ч. 5 ст. 235 КЗпП України передбачено, що у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

За правилами вказаних вище нормативних актів невидача працівнику в день його звільнення трудової книжки, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичної її видачі.

До такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 23 грудня 2020 року у справі №807/1525/16.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Позивач стверджує, що станом на день його звільнення з роботи Закарпатська ОДА, як роботодавець, не забезпечила виконання положень ст. 47 КЗпП України, оскільки оригінал трудової книжки йому видано не було. При цьому зазначає, що дублікат трудової книжки йому було надіслано засобами поштового зв`язку 03 січня 2021 року, з чим пов`язку момент припинення такого правопорушення та початок відліку строку для нарахування середньої заробітної плати, передбаченої ч. 5 ст. 235 КЗпП України.

З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі Інструкція).

Так, відповідно до п. 2.2 Інструкції, до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Згідно п. 2.3 Інструкції записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення (п. 2.4 Інструкції).

Відповідач стверджує, що оригінал трудової книжки ОСОБА_1 за місцем його колишньої роботи відсутній, з огляду на що видати такий не вбачається за можливе. Пояснив, що у зв`язку з втратою оригіналу в замін такому було оформлено дублікат трудової книжки, який надіслано позивачу на його вимогу засобами поштового зв`язку.

Так, норми трудового законодавства дійсно передбачають необхідність оформлення дублікату трудової книжки у разі втрати її оригіналу.

Відповідно до п. 5.2 Інструкції, дублікат трудової книжки або вкладиш до неї заповнюється за загальними правилами. У розділи "Відомості про роботу", "Відомості про нагородження" і "Відомості про заохочення" при заповненні дубліката вносяться записи про роботу, а також про нагородження і заохочення за місцем останньої роботи на підставі раніше виданих наказів (розпоряджень).

Згідно п. 5.3 Інструкції, якщо працівник до влаштування на це підприємство вже працював, то при заповненні дубліката трудової книжки в розділ "Відомості про роботу" у графу 3 спочатку вноситься запис про загальний стаж його роботи до влаштування на це підприємство, який підтверджується документами.

Загальний стаж роботи записується сумарно, тобто зазначається загальна кількість років, місяців, днів роботи без уточнення, на якому підприємстві, в які періоди часу і на яких посадах працював у минулому власник трудової книжки.

Після цього загальний стаж, підтверджений належно оформленими документами, записується по окремих періодах роботи в такому порядку: у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу; у графі 3 пишеться найменування підприємства, де працював працівник, а також цех (відділ) і посада (робота), на яку було прийнято працівника. Запис у дублікаті трудової книжки відомостей про роботу за сумісництвом та за суміщенням професій провадиться за бажанням працівника.

Якщо з поданих документів видно, що працівник переводився на іншу постійну роботу на тому ж самому підприємстві, то про це робиться відповідний запис.

Після цього у графі 2 записується дата звільнення, а у графі 3 - причина звільнення, якщо у поданому працівником документі є такі дані.

У тому разі, коли документи не містять повністю зазначених вище даних про роботу у минулому, в дублікат трудової книжки вносяться тільки ті дані, що є у документах.

У графі 4 зазначаються найменування, дата і номер документа, на підставі якого проведено відповідні записи у дублікаті. Документи, що підтверджують стаж роботи, повертаються їх власнику. Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний сприяти працівникові в одержанні документів, які підтверджують стаж його роботи, що передував влаштуванню на це підприємство.

Дослідивши долучену позивачем в якості доказу копію дублікату трудової книжки НОМЕР_2 , що була надіслана йому Закарпатською ОДА засобами поштового зв`язку замість втраченого оригіналу НОМЕР_3 , судом встановлено, що такий не відповідає вимогам розділу 5 Інструкції. Зокрема, такий містить виключно відомості щодо призначення ОСОБА_1 на посаду начальника Відділу запобігання і виявлення корупції та звільнення з такої. Жодних відомостей щодо попередньої роботи позивача та загального трудового стажу до влаштування до Відділу запобігання і виявлення корупції такий дублікат, всупереч вимогам Інструкції, не містить.

Разом з тим, суд відзначає, що всі необхідні відомості про попередню роботу позивача були в розпорядженні уповноваженого органу, про що свідчать долучені відповідачем до матеріалів справи в якості доказу копії трудової книжки НОМЕР_3 (арк. спр. 78 85). Таким чином, уповноважений орган не був позбавлений можливості оформити дублікат трудової книжки ОСОБА_1 у визначеному Інструкцією порядку, однак встановлений законодавством обов`язок не виконав.

У зв`язку з наведеним надісланий ОСОБА_1 супровідним листом №9288/06-12 від 12.01.2021 дублікат трудової книжки НОМЕР_2 не може вважатися належним дублікатом в розумінні норм Інструкції.

Отже, враховуючи те що, станом на день звернення позивача до суду таким фактично не було отримано трудову книжку у порядку, визначеному Інструкцією, суд вважає передчасною позовну вимогу про стягнення середнього заробітку, а тому у задоволенні позову в цій частині належить відмовити.

Поряд з цим, на думку суду, видача Закарпатською ОДА, як роботодавцем, позивачу дублікату трудової книжки, не оформленого згідно з вимогами Інструкції, позбавляє таку особу в подальшому можливості в повній мірі реалізувати право на інші соціальні гарантії, реалізації яких залежить від трудового стажу, зокрема: права на пенсію та інші соціальні виплати.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У своєму рішенні від 16 вересня 2015 року у справі №21-1465а15 Верховний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Згідно ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, що діяли як офіційні особи.

Тому, враховуючи встановлення за результатами розгляду даної адміністративної справи факту порушення відповідачем прав ОСОБА_1 щодо отримання належним чином оформленої трудової книжки, з метою забезпечення ефективного захисту прав особи від порушень з боку суб`єкта владних повноважень на підставі ч. 2 ст. 9 КАС України суд вважає за можливе вийти за межі позовних вимог та задовольнити позов шляхом зобов`язання Закарпатську ОДА видати позивачу дублікат трудової книжки, оформлений відповідно до вимог Інструкції.

Провівши правовий аналіз законодавчих норм, що регулюють спірні правовідносини крізь призму встановлених судом обставин справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову частково.

Питання про розподіл судових витрат зі сплати судового збору судом не вирішується, оскільки позивач в частині задоволених позовних вимог звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст. 241, 243, 255, 257, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_4 ) до Закарпатської обласної державної адміністрації (місцезнаходження: пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, код ЄДРПОУ - 00022496) про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Закарпатської обласної державної адміністрації щодо видачі ОСОБА_1 дубліката трудової книжки з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993.

3. Зобов`язати Закарпатську обласну державну адміністрацію видати ОСОБА_1 дублікат трудової книжки, оформлений відповідно до вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993.

4. В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені Розділом VII КАС України).

Повний текст рішення виготовлено 04 жовтня 2021 року.

СуддяР.О. Ващилін