Справа № 540/3851/21
Суддя: Войтович І.І.
Дата ухвалення: 2021-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/3851/21
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Войтовича І.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Нижньосірогозької селищної ради Херсонської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

30.07.2021 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Нижньосірогозької селищної ради Херсонської області (далі - відповідач), у якому просить:

- визнати протиправними дії Нижньосірогозької селищної ради Херсонської області щодо направлення вимоги (заяви) ОСОБА_1 від 21.07.2021, яка зареєстрована у Відділі "Центр надання адміністративних послуг" Нижньосірогозької селищної ради 21.07.2021 за вхідним номером 07-/06-16/6389 щодо відновлення асфальтно - щебеневого покриття Споруди №1, до відділення поліції №2 Генічеського РВ ГУНП в Херсонській області для розгляду та вжиття заходів в межах повноважень;

- зобов`язати Нижньосірогозьку селищну раду розглянути в межах повноважень вимогу (заяву) ОСОБА_1 від 21.07.2021, яка зареєстрована у Відділі "Центр надання адміністративних послуг" Нижньосірогозької селищної ради 21.07.2021 за вхідним номером 07-/06-16/6389 щодо відновлення асфальтно - щебеневого покриття Споруди №1.

Обґрунтовуючи свою правову позицію позивач зазначив, що 21.07.2021 він звернувся до відповідача із вимогою про відновлення асфальтно-щебеневого покриття споруди №1, що розташована за адресою АДРЕСА_1 . Зазначена вимога зареєстрована у відділі «Центр надання адміністративних послуг» Нижньосірогозької селищної ради 21.07.2021 за вхідним номером 07-/06-16/6389. У відповідь відповідач повідомив, що звернення позивача відповідно до ст.7 Закону України «Про звернення громадян» 22.07.2021 року направлено до відділення поліції №2 Генічеського РВ ГЦНП в Херсонській області для вжиття заходів в межах повноважень. Позивач звертає увагу, що за договором оренди окремого індивідуально визначеного майна - майданчика для розміщення спортивних, торгівельних та побутових об`єктів площею 11386 кв.м. останній має асфальтно-щебеневе покриття. Така ж інформація про об`єкт оренди висвітлена на сайті електронного торгівельного майданчика Е-Теnder при проведенні електронного аукціону UA-PS-2020-09-25-000172-3. При обстеженні об`єкту оренди позивач встановив, що на зазначеному майданчику взагалі відсутнє асфальтно-щебеневе покриття - майданчик має ґрунтове покриття та більшість території заросло травою. При зверненні до відповідача із вимогою про відновлення асфальтно-щебеневого покриття не ставилось питання про притягнення винних до відповідальності та про порушення кримінального провадження у відповідності до КПК України. Ставилось питання лише приведення об`єкта оренди у відповідність з договором оренди. З наведеного позивач робить висновок про наявність правових підстав для ухвалення судового рішення про задоволення позовних вимог.

Ухвалою від 02.08.2021 року суд відкрив спрощене провадження в адміністративній справі та ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

09.08.2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким позовні вимоги не визнаються з таких підстав. 10.11.2020 року між позивачем та відповідачем укладено договір оренди окремого індивідуально визначеного майна, що належить до комунальної власності Нижньосірогозької селищної ради предметом якого є Споруда №1 - майданчика для розміщення спортивних, торгівельних та побутових об`єктів площею 11386 кв.м. має асфальтно-щебеневе покриття. 10.11.2020 року сторонами підписано акт приймання-передачі в оренду зазначеного в договорі майна. 26.11.2020 року орендар надіслав на адресу відповідача повідомлення про істотну невідповідність об`єкта оренди без вимоги про розірвання договору оренди зі сторони орендаря. У вимозі зазначено, що після обстеження об`єкту орендар дійшов висновку про відсутність асфальтно-щебеневого покриття на об`єкті оренди ще до передання об`єкта в оренду, а також позивач вказав, що ця інформація надається орендодавцю до відома і без розірвання договору оренди. 27.01.2021 року позивач подав на адресу відповідача вимогу щодо відновлення асфальтно-щебеневого покриття, в якій вимагав: 1) з`ясувати у попереднього орендаря, куди поділось асфальтно-щебеневе покриття, за час користування Спорудою №1 приватним підприємством «Хортиця», 2) вжити заходів щодо відновлення асфальтно-щебеневого покриття Споруди №1. Оскільки відповідач не наділений повноваженнями на здійснення оперативно-розшукових заходів, то вимога позивача була направлена до компетентного органу - відділення поліції №2 Генічеського РВ ГУ НП в Херсонській області для проведення оперативно-розшукових (слідчих) дій.

30.08.2021 року позивач подав до суду відповідь на відзив, у якій зазначив, що відповідач не виправдав своєї бездіяльності щодо неналежного розгляду звернення позивача. В свою чергу відділення поліції №2 Генічеського РВ ГУ НП в Херсонській області повідомило, що за результатами розгляду вимоги позивача ознак кримінального або адміністративного правопорушення не встановлено.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства, які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд встановив наступне.

10.11.2020 року між Нижньосірогозькою селищною радою (орендодавець) та ОСОБА_1 (орендар) укладено договір оренди індивідуально визначеного майна, що належить до комунальної власності Нижньосірогозької селищної ради.

Предметом договору є майно зазначене у п.4 Умов, вартість якого становить суму, визначену у п.6 Умов.

Згідно з п.4 Умов об`єктом оренди - індивідуально визначеним майном є Споруда №1 - майданчик для розміщення спортивних, торгівельних та побутових об`єктів (має асфальтно-щебеневе покриття).

Позивач стверджує, що після отримання об`єкта оренди він здійснив його огляд та встановив, що асфальтно-щебеневе покриття на ньому відсутнє.

21.07.2021 року позивач у якості орендаря звернувся до голови Нижньосірогозької селищної ради Генічеського району із вимогою щодо відновлення асфальтно-щебеневого покриття Споруди №1, в якій, з посиланням на договір оренди від 10.11.2020 року, вимагав: 1) з`ясувати у попереднього орендаря приватного підприємства «Хортиця» () куди поділось асфальтно-щебеневе покриття за час користування Спорудою №1 цим підприємством, 2) вжити заходів щодо відновлення асфальтно-щебеневого покриття Споруди №1 загальною площею 11386 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Листом від 22.07.2021 року №Н-270/02-35/700 відповідач повідомив позивач, що його звернення відповідно до ст.7 Закону України «Про звернення громадян» направлено до відділення поліції №2 Генічеського РВ ГУ НП в Херсонській області для вжиття заходів в межах повноважень.

В позовній заяві представник позивача зазначає, що позивач отримав зазначений лист відповідача 22.07.2021 року.

Позивач вважає, що передача його звернення до відділення поліції №2 Генічеського РВ ГУ НП в Херсонській області для вжиття заходів в межах повноважень є протиправною, а відповідач повинен самостійно розглянути вимогу від 21.07.2021 року.

При вирішенні спору по суті суд враховує наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з преамбулою до Закону України «Про звернення громадян» цей Закон регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення (ч.1 ст.1 Закону України «Про звернення громадян»).

Під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб (ст.3 Закону України «Про звернення громадян»).

Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями (ч.3 ст.7 Закону України «Про звернення громадян»).

Дія цього Закону не поширюється на порядок розгляду заяв і скарг громадян, встановлений кримінальним процесуальним, цивільно-процесуальним, трудовим законодавством, законодавством про захист економічної конкуренції, законами України "Про судоустрій і статус суддів" та "Про доступ до судових рішень", Кодексом адміністративного судочинства України", законами України "Про запобігання корупції", "Про виконавче провадження" (ст.12 Закону України «Про звернення громадян»).

Звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів (ч.1 ст.20 Закону України «Про звернення громадян»).

Суд вважає, що поставлені у вимозі питання:

1) з`ясувати у попереднього орендаря приватного підприємства «Хортиця» () куди поділось асфальтно-щебеневе покриття за час користування Спорудою №1 цим підприємством,

2) вжити заходів щодо відновлення асфальтно-щебеневого покриття Споруди №1 загальною площею 11386 кв.м., яка розташована за адресою: Херсонська область, смт. Нижні Сірогози, вул. Таврійська, 52

передбачали вчинення селищною радою заходів для опитування попереднього орендаря на предмет зникнення асфальтно-щебеневого покриття, встановлення осіб відповідальних за збереження/втрату асфальтно-щебеневого покриття та вжити заходів щодо відновлення асфальтно-щебеневого покриття Споруди №1 через відшкодування шкоди винними особами або в інший спосіб.

З матеріалів справив вбачається, що відповідач на наступний день після отримання звернення позивача листом №Н-270/02-35/700 скерував його до начальника ВП№2 Генічеського РВ ГУ НП в Херсонській області для вирішення порушених у зверненні питань в межах компетенції.

Така позиція відповідача мотивована тим, що селищна рада позбавлена можливості опитувати керівників підприємств, установ та організацій на предмет зникнення товарно-матеріальних цінностей, зокрема асфальтно-щебеневого покриття на Споруді №1.

Суд вважає, що в даному випадку відповідач правомірно направив вимогу (заяву) ОСОБА_1 від 21.07.2021 до відділення поліції №2 Генічеського РВ ГУНП в Херсонській області для розгляду та вжиття заходів в межах повноважень.

В той же час суд не може залишити поза увагою ту обставину, що позивач звертався в якості орендаря, а сама вимога має безпосереднє відношення до оренди комунального майна і пов`язаний з приведенням об`єкта оренди у відповідність із його характеристиками, які визначені в договорі оренди комунального майна.

В будь-якому разі, об`єкт оренди який надано позивачу в оренду за договором оренди індивідуально визначеного майна, що належить до комунальної власності Нижньосірогозької селищної ради від 10.11.2020 року не відповідає п.4 Умов - не містить асфальтно-щебеневого покриття.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Преамбула до Закону України «Про оренду державного та комунального майна» передбачає, що цей Закон регулює:

правові, економічні та організаційні відносини, пов`язані з передачею в оренду майна, що перебуває в державній та комунальній власності, майна, що належить Автономній Республіці Крим, а також передачею права на експлуатацію такого майна;

майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання майна, що перебуває в державній та комунальній власності, майна, що належить Автономній Республіці Крим.

Внесення змін до договору оренди здійснюється з урахуванням установлених цією статтею та Порядком передачі майна в оренду обмежень за згодою сторін до закінчення строку його дії, з урахуванням законодавства, статуту або положення балансоутримувача про погодження уповноваженим органом управління, до сфери управління якого належить балансоутримувач (ч.4 ст.16 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»).

Згідно з п.126 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 червня 2020 р. N 483 (далі - Порядок №483) Внесення змін до договору оренди майна в частині зміни цільового призначення не допускається:

для договорів, укладених до набрання чинності Законом, крім випадків, коли договір укладено за результатами конкурсу або з єдиним претендентом (за результатом вивчення попиту) в межах цільових призначень, визначених Фондом державного майна, і зміна цільового призначення не призведе до зменшення розміру орендної плати, яку орендар сплачує за результатами конкурсу (вивчення попиту);

для договорів, укладених після набрання чинності Законом, за умовами якого орендар не має право використовувати майно за будь-яким цільовим призначенням (зобов`язаний використовувати майно за визначеним цільовим призначенням).

Не допускається внесення змін до договору оренди в частині зменшення суми орендної плати (призупинення її нарахування тощо) протягом строку його дії, крім:

1) випадків, передбачених пунктами 123, 124 і абзацом третім пункту 191 цього Порядку;

2) внесення до Методики розрахунку орендної плати змін щодо зменшення ставок оренди за договором, який був укладений без проведення аукціону або конкурсу;

3) випадку, коли можливість користування майном істотно зменшилася через обставини, за які орендар не відповідає, зокрема у разі:

а) істотного пошкодження об`єкта оренди внаслідок дії обставин непереборної сили, які настали після підписання сторонами акта приймання-передачі об`єкта, за умови, що відновлення об`єкта до того стану, в якому він перебував до настання таких обставин, потребуватиме капітального ремонту об`єкта оренди;

б) припинення забезпечення об`єкта оренди комунальними послугами, якими об`єкт оренди був забезпечений або повинен бути забезпечений відповідно до умов договору та/або оголошення про передачу майна в оренду, якщо внаслідок такого припинення об`єкт оренди не може бути використаний орендарем;

в) здійснення капітального ремонту, реставрації або реконструкції об`єкта оренди з ініціативи балансоутримувача або його органу управління, якщо під час виконання будівельних робіт використання об`єкта оренди може завдати шкоди життю або здоров`ю людей, що перебувають або можуть перебувати всередині об`єкта оренди.

У такому разі зменшення орендної плати або тимчасове (на період існування обставин, зазначених у підпунктах "а" - "в" підпункту 3 цього пункту) звільнення орендаря від сплати орендної плати здійснюється за рішенням орендодавця на підставі заяви орендаря, до якої додані документи, що підтверджують існування відповідних обставин, або на підставі рішення суду.

Внесення змін до договору оренди в частині збільшення суми орендної плати протягом строку його дії допускається за згодою сторін (п.127 Порядку №483).

Для внесення змін до договору оренди орендар звертається до орендодавця із заявою, де зазначаються положення договору, які він пропонує змінити, та пояснення необхідності внесення таких змін (п.129 Порядку №483).

Орендодавець протягом десяти робочих днів з моменту отримання заяви орендаря про зміни до договору оренди:

приймає рішення про задоволення заяви або про відмову у задоволенні заяви у випадках, передбачених цим пунктом Порядку;

надсилає заяву для погодження уповноваженому органу управління, до сфери управління якого належить балансоутримувач, відповідно до вимог законодавства, статуту або положення балансоутримувача.

Уповноважений орган управління протягом 40 робочих днів надає погодження або відмову у погодженні на внесення змін до договору оренди. Відсутність погодження або відмови у погодженні уповноваженого органу управління протягом 40 робочих днів з дати отримання заяви вважається погодженням уповноваженого органу управління рішення про задоволення заяви про внесення змін до договору оренди.

Орендодавець протягом п`яти робочих днів з дати отримання погодження уповноваженого органу управління на внесення змін до договору оренди приймає рішення про задоволення заяви орендаря.

Орендодавець протягом п`яти робочих днів з дати прийняття рішення про задоволення заяви орендаря готує проект додаткової угоди до договору оренди.

Орендодавець надсилає орендарю і балансоутримувачу лист про відмову у внесенні змін до договору оренди, що обов`язково містить обґрунтування та підстави прийнятого рішення, якщо:

орендодавець в межах своєї компетенції прийняв мотивоване рішення про відмову в задоволенні заяви орендаря про внесення змін до договору оренди;

уповноважений орган управління, до сфери управління якого належить балансоутримувач, прийняв рішення про відмову у внесенні змін до договору оренди (п.130 Порядку №483).

Зміни і доповнення до договору оренди оприлюднюються орендодавцем в електронній торговій системі протягом трьох робочих днів з дати внесення до договору таких змін і доповнень (п.131 Порядку №483).

З наведеного суд доходить висновку, що позивач не позбавлений можливості звернутись до відповідача із відповідною заявою та внести зміни до договору оренди, цим самим остаточно та належним чином захистивши свої права та інтереси без необхідності розривати договір оренди, а також отримавши справедливу вартість оренди Споруди №1, оскільки листом ВП№2 Генічеського РВ ГУ НП в Херсонській області №7642/38.2/-2021 від 10.08.2021 року підтверджено факт відсутності на об`єкті оренди асфальтно-щебеневого покриття.

Оцінюючи наявні докази, суд дотримується позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Як передбачає ч.2 ст.6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Обов`язковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визнана джерелом права.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) "Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження".

Вирішуючи питання про застосування ст.13 Конвенції, суд бере до уваги, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Аманн проти Швейцарії» (Заява N 27798/95 п.88) зазначено, що стаття 13 Конвенції вимагає, щоб кожен, хто вважає себе потерпілим внаслідок заходу, який, на його думку, суперечив Конвенції, мав право на засіб правового захисту у відповідному національному органі для вирішення свого спору, а в разі позитивного вирішення - для одержання відшкодування шкоди. Однак це положення не вимагає безумовного досягнення вирішення спору на користь заявника.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.74 КАС України).

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч.2 ст.77 КАС України).

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

З урахуванням викладеного вище позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя І.І. Войтович

кат. 102010000