Справа № 260/290/19
Суддя: Плеханова З.Б.
Дата ухвалення: 2021-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

12 серпня 2021 рокум. Ужгород№ 260/290/19

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Плеханова З.Б.

при секретарі Полянич В.

за участю:

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача-адвоката Гриньо Д.Д.

відповідача: Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області в особі комісії з припинення-представник Щадей С.

ГУ Нацполіції в Закарпатській області - представник Щадей С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , голова комісії з припинення Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області про стягнення сум грошового забезпечення, належних при звільненні та одноразової виплати,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 вернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Голови комісії з припинення Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області Пеняка Івана Івановича (далі - відповідач - 1), Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області (далі - відповідач - 2, УМВС України в Закарпатській області), у якому просив:

1.Стягнути з УМВС України в Закарпатській області всі суми грошового забезпечення, належні при звільненні зі служби з органів внутрішніх справ у відставку (із зняттям з військового обліку) за пунктом 65 "а" за період з 01 лютого 2018 року по 20 лютого 2018 року у розмірі 5651,20 грн;

2. Стягнути з УМВС України в Закарпатській області одноразову виплату у розмірі 29174,25 грн.;

3. Стягнути з УМВС України в Закарпатській області середній заробіток за весь час затримки виплат всіх сум грошового забезпечення, належних позивачу при звільненні зі служби з органів внутрішніх справ у відставку (із зняття з військового обліку) за пунктом 65 "а" за період з 01 лютого 2018 року по 20 лютого 2018 року по день фактичного розрахунку.

Ухвалою суду до участі у справі в якості співвідповідача було залучено Головне Управління Національної поліції в Закарпатській області .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що наказом УМВС України в Закарпатській області від 20 лютого 2018 року він звільнений зі служби з органів внутрішніх справ у відставку (із зняттям з військового обліку) за пунктом 65 «а» (за віком) з 20 лютого 2018 року за посадою заступника начальника УМВС України в Закарпатській області - начальника слідчого управління. Цим наказом одночасно призначено йому до виплати одноразову грошову допомогу при звільненні за період 07 років 10 місяців 08 днів. Однак, відповідачем не виплачені кошти, належні позивачу при звільненні.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали в повному обсязі з мотивів викладених у позові.

Представник Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області в особі комісії з припинення та представник ГУ Нацполіції в Закарпатській області заперечив проти позову з мотивів викладених у відзиві, в якому зазначено , що з 06.11.2015 року міліція як державний орган припинила свої функції, завдання та діяльність. В Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області скорочені всі посади, а щодо самого Управління як юридичної особи розпочато процедуру ліквідації. З 13.12.2016 року втратили чинність нормативно-правові акти, які регламентували порядок та розміри нарахування та виплати грошового забезпечення та відсутній порядок видачі грошового атестату, тому у ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області відсутні повноваження та асигнування для виплати грошового забезпечення за період з 01 лютого 2018 року по 20 лютого 2018 року та виплати одноразової допомоги за період 07 років 10 місяців 08 днів.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2019 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 листопада 2019 року, позов ОСОБА_1 задоволено.

Постановою Верховного суду від 17 листопада 2020 року у справі №260/290/19 касаційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області задоволено частково. Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 листопада 2019 року у справі № 260/290/19 скасовано, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції - Закарпатського окружного адміністративного суду.

Верховний Суд у даній справі, скасовуючи рішення першої та апеляційної інстанцій надав оцінку встановленим обставинам та зазначив наступне:

37. В резолютивній частині рішення суду першої інстанції, залишеної без змін постановою суду апеляційної інстанції стягнуто суму грошового забезпечення, належну при звільненні зі служби з органів внутрішніх справ у відставку (із зняттям з військового обліку) за пунктом 65 "а" за період з 01.02.2018 по 20.02.18 у розмірі 5651,20 грн.

38. В той же час у мотивувальній частині рішення суду першої інстанції не наведено жодних розрахунків та не зазначено норм закону, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин у частині стягнення суми за вказаний період та у вказаному розмірі.

39. Судом не вказано з яких підстав, він дійшов висновку, що сума, стягнута ним за період з 01.02.2018 по 20.02.2018 у вигляді середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 5651,20 грн, входить до сум, які належать позивачу при звільненні.

40. Судом апеляційної інстанції цей недолік не усунуто, однак при цьому рішення суду першої інстанції в цій частині залишено без змін.

41. Верховний Суд погоджується, що право позивача на одноразову допомогу при звільненні за період 07 років 10 місяців 08 днів визнано відповідачем шляхом самостійного призначення такої допомоги у наказі УМВС України в Закарпатській області № 36 о/с від 20 лютого 2018 року про звільнення позивача зі служби з органів внутрішніх справ у відставку (із зняттям з військового обліку) за пунктом 65 "а" (за віком) Положення № 114 з 20 лютого 2018 року.

42. Сума одноразової допомоги при звільненні за період 07 років 10 місяців 08 днів є сумою, що належала позивачу при звільненні.

43. В той же час розмір суми потребує наведення у судовому рішенні відповідного розрахунку та перевірки наявності правових підстав для призначення такої допомоги.

44. Встановлення факту невиплати позивачу сум, належних при звільненні, надавали підстави судам попередніх інстанції вирішувати питання про застосування до спірних правовідносин норм статей 116, 117 КЗпП України.

45. Верховний Суд погоджується із висновками судів попередніх інстанцій, що питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні працівника органів внутрішніх справ (зокрема, затримку виплати грошового одноразової грошової допомоги при звільненні, яка не є складовою заробітної плати (грошового забезпечення) не врегульовані положеннями спеціального законодавства, що регулює порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення. У той же час такі питання врегульовані КЗпП України.

53. Для правильного застосування наведених норм судам необхідно встановлювати: 1) чи мала місце невиплата роботодавцем сум, належних позивачу при звільненні, та чітко визначити такі суми, 2) чи наявний спір про розміри належних звільненому працівникові сум, 3) в залежності від наявності спору визначити яка частина статті 117 КЗпП України (перша чи друга) належить до застосування у спірних відносинах та встановити відповідні обставини, 4) для визначення початку періоду затримки розрахунку відповідно до статті 116 КЗпП України необхідно встановити чи працював працівник в день звільнення, якщо ні, то чи звертався він до роботодавця із вимогою про розрахунок і коли.

54. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не позбавляє його відповідальності.

55. У цій справі, суди попередніх інстанцій, враховуючи, що позивачу після поновлення на посаді грошове забезпечення не призначалося, виходили із розрахунку, який було застосовано у постанові Львівського окружного адміністративного суду від 15.11.2017 року у справі № 2а-1769/10/0770 (залишеної без змін постановою Верховного Суду від 16 травня 2019 року), заробітна плата позивача за попередні два місяці, що передували звільненню складала: за лютий 2010 року - 8335,50 грн, за березень 2010 року - 8335,50 грн, середньоденна заробітна плата позивача - 282,56 грн. Суд дійшов висновку, що середній заробіток за весь час затримки виплат всіх сум грошового забезпечення, які належні позивачу при звільненню, слід рахувати з 20.02.2018 року. Кількість днів вимушеного прогулу з 20.02.2018 року по день винесення рішення суду 16.08.2019 року становить 542 календарних днів.

56. При цьому судами не враховано той факт, що позивач перебуваючи в розпорядженні відповідача після поновлення, був звільнений з посади, і на момент винесення наказу про його звільнення у відставку за підпунктом «а» пункту 65 Положення № 144 останній не працював на посаді, а тому за приписами статті 116 початок затримки розрахунку у цьому випадку повинен рахуватися з наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

58. Правової оцінки доводам УМВС у Закарпатській області щодо застосування принципу співмірності при визначенні суми середнього заробітку за час затримки розрахунку судами також не надано.

Судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 перебував на службі в органах внутрішніх справ з вересня 1988 року.

В лютому 2005 року був призначений на посаду заступника начальника управління - начальника слідчого управління УМВС України в Закарпатській області. У вересні 2007 року, у зв`язку із реорганізацією штатів був перепризначений на посаду заступника начальника УМВС - начальника слідчого управління УМВС України в Закарпатській області. З 28 жовтня 2008 року проходив службу на посаді заступника начальника Головного управління МВС України в Закарпатській області-начальника слідчого управління.

Наказом МВС України № 597 від 09 квітня 2010 року "По особовому складу" ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ у відставку (зі зняттям з військового обліку) за підпунктом «а» пункту 65 (за віком) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ від 29 липня 1991 року № 114 (далі - Положення № 114). Підставою для звільнення став рапорт позивача від 24 березня 2010 року.

На підставі вищевказаного наказу № 597 від 09 квітня 2010 року, ГУ МВС в Закарпатській області було прийнято наказ № 150 від 12 квітня 2010 року про звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ у відставку з 12 квітня 2010 року (зі зняттям з військового обліку) за підпунктом «а» пункту 65 (за віком) Положення №114.

Наказом МВС України № 2587 о/с від 21 грудня 2015 року були внесені зміни до наказу МВС України № 597о/с від 09 квітня 2010 року, а саме змінено підставу звільнення та зазначено, що позивача звільнено за пунктом 64 «ж» (за власним бажанням) Положення № 114.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2017 року у справі № 2а-1769/10/0770, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2018 року та постановою Верховного Суду від 16 травня 2019 року, визнано протиправними та скасовано наказ МВС України № 597 «По особовому складу» від 09 квітня 2010 року, наказ ГУ МВС України в Закарпатській області за №150 «По особовому складу» від 12 квітня 2010 року, наказ МВС України «По особовому складу» № 2587 о/с від 21 грудня 2015 року, яким внесено зміни до наказу МВС України № 597о/с від 09 квітня 2010 року та поновлено ОСОБА_1 в органах внутрішніх справ на посаді заступника начальника МВС України в Закарпатській області - начальника слідчого управління, з 12 квітня 2010 року і стягнуто з МВС України в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в розмірі 783821,44 грн без урахування сум обов`язкових до сплати податків та внесків.

Наказом МВС України в Закарпатській області № 1378 о/с від 15 грудня 2017 року та наказом УМВС України в Закарпатській області № 19 о/с від 01 лютого 2018 року на виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2017 року позивача поновлено з 12 квітня 2010 року на посаді заступника начальника УМВС України в Закарпатській області - начальника слідчого управління.

Наказом УМВС України в Закарпатській області №20 о/с від 01 лютого 2018 року ОСОБА_1 , заступника начальника УМВС України в Закарпатській області, з 01.02.2018 зараховано в розпорядження УМВС України в Закарпатській області, звільнивши із займаної посади.

Наказом УМВС України в Закарпатській області № 36 о/с від 20 лютого 2018 року позивача було звільнено зі служби з органів внутрішніх справ у відставку (із зняттям з військового обліку) за пунктом 65 «а» (за віком) Положення № 114 з 20 лютого 2018 року за посадою заступника начальника УМВС України в Закарпатській області - начальника слідчого управління та одночасно призначено виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні за період 07 років 10 місяців 08 днів.

16 квітня 2018 року позивачем подано голові ліквідаційної комісії УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_2 лист з вимогою про виплату грошового та всіх сум, належних при звільненні зі служби з органів внутрішніх справ у відставку (із зняттям з військового обліку) за пунктом 65 «а» (за віком) Положення № 114 за період з 01 лютого 2018 року по 20 лютого 2018 року та виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні за період 07 років 10 місяців 08 днів.

Листом № 24-П/106/05/5-2018 від 17 травня 2018 року голова ліквідаційної комісії УМВС України в Закарпатській області Пеняк I.I. повідомив позивача, що з 06 листопада 2015 року міліція як державний орган припинила свої функції, завдання, діяльність, а з 06 листопада 2015 року в УМВС України в Закарпатській області скорочені всі посади, а щодо самого Управління як юридичної особи розпочато процедуру ліквідації. З 13 грудня 2016 року втратили чинність нормативно-правові акти, які регламентували порядок та розміри нарахування та виплати грошового забезпечення та відсутній порядок видачі грошового атестату, тому у ліквідаційної комісії УМВС України в Закарпатській області відсутні повноваження та асигнування для виплати грошового забезпечення за період з 01 лютого 2018 року та виплати одноразової допомоги за період 07 років 10 місяців 08 днів.

Згідно Розрахунку вислуги років ( складеного ліквідаційною комісією УМВС) на пенсію полковника міліції ОСОБА_1 , який з 01 лютого 2018 року перебуває у розпорядженні :

-вислуга років за період з 12.04.2010 року по 01.02.2018 року склала 07 років 09 місяців 19 днів;

-вислуга років за період з 01.02.2018 року по 20.02.2018 року склала 00 років 00 19 днів.

-загальний трудовий стаж для призначення пенсії склав 31 рік 04 місяці 08 днів.

Згідно інформації УМВС України в Закарпатській області від 15.05.21 року, наданої на вимогу суду зазначено:

- Наказом № 20 о/с від 01.02.2018 року ОСОБА_1 було зараховано в розпорядження УМВС України в Закарпатській області, тобто 01.02.2018 року ліквідаційною комісією було виконане рішення суду про поновлення позивача на роботі на посаді, яка булавказана у судовому рішенні не існувала в системі ОВС, а позивач відповідно не працював, не отримував службового посвідчення, не приступав до виконання службових обовязків, не мав посадових інструкцій, не дотримувався трудового розпорядку та не мав визначеного місця роботи. Отже ,у день звільнення - 20.02.2018 року, як і у період з 01.02.2018 року по 20.02.2018 року позивач не працював і не виконував жодної роботи.

- З вимогою про розрахунок ОСОБА_1 звернувся з листом 27.04.2018 року

- 20.02.2018 року ліквідаційною комісією не було нараховано та виплачено ОСОБА_1 будь-яких виплат, так як жодним законодавчим актом не було визначено розміру грошового забезпечення за посадою, яку обіймав позивача, і оскільки позивача не виконував ніякої роботи , то відсутні і бухгалтерські документи про виплати.

Згідно довідки № 660/106/5-2021 від 04.08.21 року про заробітну плату ОСОБА_1 , який перебував у розпорядженні УМВС України в Закарпатській області заробітна плата на останні два місці перед звільненням, тобто за грудень 2019 року та січень 2020 року склала нуль гривень.

Згідно довідки Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області №149 від 29.03.2011 року , яка була предметом дослідження у справі № 2а-1769/10/0770: заробітна плата позивача за попередні два місяці, що передували звільненню складала: за лютий 2010 року - 8335,50 грн., за березень 2010 року - 8335,50 грн., середньоденна заробітна плата позивача - 282,56 грн.

У відповідності до інформаційного листа № 659/106/5-2021 від 04 серпня 2021 року заступника голови ліквідаційної комісії грошове забезпечення позивача складало 8335,50 грн. , і при звільненні 12.04.2010 року одноразова грошова була вирахована як 50 % грошового забезпечення за 23 роки вислуги і склала 95858,25 грн., яку позивач отримав, що сторонами не заперечується.

Мотиви та норми права застосовані судом.

У відповідності до ст.9 ЗУ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб":

-Особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров`я, працівникам міліції (особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), які на момент опублікування Закону України "Про Національну поліцію" проходили службу в органах внутрішніх справ, мали календарну вислугу не менше п`яти років і до 7 листопада 2015 року були звільнені із служби в органах внутрішніх справ незалежно від підстав звільнення та продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ або Національній поліції (їхніх територіальних органах, закладах і установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України "Про державну службу", а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

- У разі звільнення зі служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Оскільки позивач був звільнений за віком, про що зазначено у наказі від 20.02.2018 року , де також зазначено вислугу років, що в загальній кількості склало 31 рік, тобто додано до 23 років ще 7 років і наказано за цей період виплатити одноразову грошову допомогу, і наказ нечинним або недійсним не визнавався, то позивачу належить виплатити суму в розмірі 29174 грн. виходячи із 50 % суми грошового забезпечення 8335,50 грн., що складає 4167,75 грн. за 7 років вислуги.

За правилами встановленими частиною першою статті 116 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно зі статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

До даних правовідносин підлягає застосуванню ч.2 ст.116 КЗпП України, оскільки як встановлено судом, позивач в день звільнення, а саме 20.02.20 - не працював, і звернувся про виплату належних йому сум із вимогою зареєстрованою у відповідача 27.04.2020 року.

Судом встановлено, що протягом періоду з 01.02.2018 року по 20.02.2018 року при зарахуванні у розпорядження позивач вже був звільнений з посади і ніякі посадові обовязки поліцейського не виконував , і заробітна плата йому не нараховувалась, а тому на нього не поширюється положення щодо грошового забезпечення згідно Постанови КМУ від 14 вересня 2016 р. № 623 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення поліцейських, зарахованих у розпорядження".

Оскільки позивач звернувся до відповідача з вимогою про виплату належних йому сум при звільненні 27.04.2020 року, то з відповідача підлягає стягненню середній заробіток позивача саме з цього дня до дня постановлення судового рішення.

Відповідно до ч.4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а тому судом взято до уваги Довідку Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області №149 від 29.03.2011 року , яка була предметом дослідження у справі № 2а-1769/10/0770

Середній заробіток визначається за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок № 100).

Виходячи з даних , які мітяться у довідці Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області №149 від 29.03.2011 року суд дійшов висновку, що середній заробіток за весь час затримки виплат всіх сум грошового забезпечення, які належні позивачу при звільненню, слід рахувати з 20.02.2018 року по день винесення рішення суду 12.08.2021 року , що становить 799 робочих днів, що складає суму: 799 х 282,56 = 225 765,44 грн.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 16 січня 2019 року у справі №802/1052/17-а.

У відповідності до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України: в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не було доведено правомірність відмови позивачу у виплаті всіх сум грошового забезпечення, належні при звільненні зі служби з органів внутрішніх справ у відставку (із зняттям з військового обліку) за п.65 "а", а відтак позовні вимоги підлягають до задоволення за виключенням суми за період з 01.02.2018 року по 20.02.2018 року.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі вищенаведеного, в силу ст. 139 КАС України, у звязку з частковим задоволенням позову слід стягнути з відповідача половину сплаченого позивачем судового збору, тобто 384,20 грн.

Керуючись статтями 6, 9, 72-76, 242 -246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , голова комісії з припинення Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області про стягнення сум грошового забезпечення, належних при звільненні та одноразової виплати - задовольнити частково.

Стягнути з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області в особі комісії з припинення (0 м.Ужгород, вул. Ф.Ракоці, 13 ) на користь ОСОБА_1 ( ідентифікаційний номер НОМЕР_1 АДРЕСА_1 ):

-одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 29174 (двадцять девять тисяч сто сімдесят чотири ) гривні 25 копійок ;

- середній заробіток за весь час затримки виплати одноразової грошової допомоги при звільненні, а саме: з 20 лютого 2018 року по 12 серпня 2021 року в розмірі 225 765 грн ( двісті двадцять пять тисяч сімсот шістдесят пять ) грн.

- судові витрати в розмірі 384( триста вісімдесят чотири ) грн. 20 копійок згідно квитанції АТ "Комінвестбанк" від 05 березня 2019 року.

В решті позовних вимог-відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

СуддяЗ.Б.Плеханова

Повний текст рішення виготовлено та підписано 05 жовтня 2021 року ( з врахування періоду перебування судді у відпустці).