Справа № 240/24340/21
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2021-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2021 року м. Житомир справа № 240/24340/21

категорія 105000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Панкеєвої В.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Клименюка Андрія Миколайовича, треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Сіті Фінанс", приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна про визнання протиправною та скасування постанови,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 16.08.2021 №66530286, винесену приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Клименюком Андрієм Миколайовичем при примусовому виконанні виконавчого напису №55920 від 11.06.2021, виданого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київський області Грисюк Оленою Василівною.

В обґрунтування позову вказано, що у виконавчому документі - виконавчого напису №55920 від 11.06.2021 вказані три стягувача: ПАТ "ДЕЛЬТА БАНК", ПАТ "КБ "НАДРА" та ТОВ "Фінансова компанія "Сіті Фінанс". А тому, на думку позивача, такий виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим п.6 ч.4 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження."

Вказано, що приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Клименюк А.М. не взято до уваги, що згідно з правовою позицією, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20.06.2018, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Також вказано, що порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису - є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 24.09.2021 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду 04.10.2020 без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач у строк, зазначений в ухвалі про відкриття провадження у справі надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву.

У відзиві на позовну заяву відповідач просить закрити провадження у справі у зв`язку з порушенням юрисдикції та відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість.

Від третіх осіб пояснень по суті спору не надходило.

Щодо вимоги відповідача про закриття провадження у справі суд зазначає наступне.

Слід зауважити, що суд погоджується з доводами відповідача, що розгляд судом вимог оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби є за своєю правовою суттю формою судового контролю за виконанням постановленого судового акту, а відтак, має здійснюватись саме тим судом, котрий постановив рішення по справі та видав виконавчий лист.

Натомість, у спірних правовідносинах має місце оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження при примусовому виконанні виконавчого напису виданого приватним нотаріусом за наслідками звернення стягувача, а не за рішенням суду, що за своєю суттю має принципові відмінності в порядку судового оскарження.

Відтак, у вказаних правовідносинах, спір належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, а тому вимога про закриття провадження у справі визнається судом безпідставною.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено з матеріалів справи, у зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 умов кредитного договору №823/ЕК/2007-980, приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна 11.06.2021 вчинила виконавчий напис, що зареєстрований за №55920. Боржником у вказаному написі є ОСОБА_1 , а стягувачем - товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Сіті Фінанс", що є правонаступником первісного стягувача на підставі договору відсутплення права вимоги за кредитним договором.

16.08.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Клименюком Андрієм Миколайовичем розпочато виконавче провадження ВП №66530286 шляхом винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Не погоджуючись з постановою про відкриття виконавчого провадження ВП №66530286, вважаючи її протиправною, позивач звернувся із вказаним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п.1 ч.1 ст.3 Закону України "Про виконавче провадження" підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частиною 1 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно із ст.10 Закону України "Про виконавче провадження", заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно з ч.1 ст.13 Закону України "Про виконавче провадження" під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з частинами першою та другою статті 25 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" від 02 червня 2016 року №1403-VIII (далі - Закон №1403-VIII) виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.

Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Разом з тим, частинами першою та другою статті 24 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Згідно з положеннями ст.19 Закону №1404-VIII право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.

Згідно з п.3 ч.1 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження" у виконавчому документі зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи.

Крім того, п.6 ч.4 ст.4 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з позовом, позивач вказує, що відповідачем в порушення вимог чинного законодавства відкрито виконавче провадження за наявності трьох стягувачів.

Вказані твердження не приймаються до уваги судом, оскільки зі змісту виконавчого напису №55920 та постанови про відкриття виконавчого провадження від 16.08.2021 ВП №66530286 встановлено факт наявності одного боржника.

Так, як встановлено судом, стягувачем у правовідносинах, що передували виконанню є товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Сіті Фінанс" вул.Січових Стрілців, що знаходиться за адресою: 37/41, Київ 53, 04053, .

Відтак, твердження позивача про наявність трьох стягувачів визнаються судом необґрунтованими та безпідставними.

Також, суд вважає за необхідне, звернути увагу позивача, що наявними спірними правовідносинами є встановлення в судовому порядку факту правомірності постанови приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження.

Натомість по змісту позову жодного аргументу на користь наявності об`єктивних обставин встановлення факту протиправності постанови про відкриття виконавчого провадження позивачем не наведено.

Правомірність прийняття приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В виконавчого напису не є предметом розгляду судом у спірних правовідносинах.

Також, відсутність встановленого у судовому порядку факту визнання виконавчого напису протиправним, унеможливлює вчинення приватним виконавцем інших дій, окрім відкриття виконавчого провадження.

Так, норми статті 37 Закону "Про виконавче провадження" визначають вичерпний перелік умов, за яких виконавчий документ повертається стягувачу: 1) стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа; 2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; 3) стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення; 4) стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа; 5) у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника); 6) у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувачу в натурі; 7) боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку; 8) відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення, не закінчилася; 9) законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чись на їх необґрунтованість.

Відтак, за відсутності наведених вище умов для повернення виконавчого документа стягувачу, у приватного виконавця виникає імперативний обов`язок відкрити таке виконавче провадження.

За таких обставин, підстав для скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Клименюка А.М. про відкриття виконавчого провадження від 16.08.2021 №66530286 судом не встановлено.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, доведено наявність права на прийняття рішення про відкриття виконавчого провадження, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись статтями 2, 77, 90, 139, 242-246, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , інд. код НОМЕР_1 ) відмовити за безпідставністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 287, 296-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Панкеєва