Справа № 460/9405/21
Суддя: К.М. Недашківська
Дата ухвалення: 2021-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

01 жовтня 2021 року м. Рівне №460/9405/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді К.М.Недашківської, розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі - відповідач), в якому позивач просить суд: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо недоплати позивачу за фактичний час денної роботи, за фактичний час роботи у вихідні дні та святкові дні, за фактичний час роботи у нічний час в період з 02.07.2019 по 14.07.2020 в сумі 275694,00 грн або встановленої судом; зобов`язати відповідача здійснити перерахунок щомісячної заробітної плати в період з 02.07.2019 по 14.07.2020, нарахувати та виплатити (стягнути) за фактичний час денної роботи, за фактичний час роботи у вихідні та святкові дні, за фактичний час роботи у нічний час в сумі 275694,00 грн.

Заяви по суті справи.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач в період з 02.07.2019 по 14.07.2020 здійснював службу у відділі оперативного реагування Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби. Однак, відповідач у табелі обліку робочого часу обліковує лише 8-годинний робочий день і 5-денний робочий тиждень та не зараховує роботу у вихідні дні та нічний час. Робота позивача у вихідні та святкові дні, а також у нічний час підтверджується графіками чергувань. Позивач уважає, що відповідач всупереч чинному законодавству недоплачував грошове забезпечення позивачу за роботу у вихідні, святкові дні, у нічний час. Просив позов задовольнити повністю.

Відповідач подав відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнає, зазначає, що працівники податкової міліції не перебувають у трудових відносинах з органами фіскальної служби в розумінні діючого законодавства, а несуть службу за контрактом. З посланням на положення нормативно-правових актів стверджує, що відповідно до Інструкції про організацію роботи відділу оперативного реагування Управління оперативної підтримки Державної фіскальної служби України №71 від 29.05.2020 для кожного працівника відділу оперативного реагування міжрегіонального оперативного управління Офісу ВПП ДФС встановлювався графік чергувань, де часто робочі дні співпадали з вихідними. Відповідно до Правил внутрішнього розпорядку нічна зміна тривала з 22 год до 6 год. Початок чергування може припадати на святковий день, а завершитися у робочий день. У випадку, коли працівник працює за графік змінності, оплата за роботу у вихідний день проводиться лише в тому випадку, коли працівник залучався до роботи безпосередньо у вихідний день, який визначений йому графіком змінності. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Ухвалою суду від 13.07.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

03 вересня 2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просив суд продовжити строк для подання відзиву на позовну заяву з відповідними доказами.

Ухвалою суду від 13.09.2021 заяву Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про продовження процесуального строку - залишено без задоволення.

Ухвалою суду від 13.09.2021 клопотання Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін - задоволено; призначено адміністративну справу №460/9405/21 до розгляду у відкритому судовому засіданні на 01.10.2021.

27 вересня 2021 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву та заяву про продовження процесуального строку для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 01.10.2021 клопотання Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про продовження процесуального строку для подання відзиву на позовну заяву, подане до суду 27 вересня 2021 року, залишено без задоволення.

Ухвалою суду від 01.10.2021 клопотання Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про розгляд справи за правилами загального позовного провадження залишено без задоволення.

Учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання 01.10.2021 не прибули. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Тому суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників.

За приписами частини четвертої статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 в період з 02 липня 2019 року по 14 липня 2020 року проходив службу як старший інспектор з особливих доручень у відділі оперативного реагування міжрегіонального оперативного управління Офісу великих платників Державної фіскальної служби.

Вважаючи своє право на отримання оплати праці у вихідні та святкові дні і нічний час відповідно до норм законодавства порушеним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Перевіривши правову та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу своєї бездіяльності, на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку; суд зазначає наступне.

Згідно до статті 48 Конституції України, кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Дане право безпосередньо реалізується шляхом гарантування своєчасної та повної виплати заробітної плати (грошового забезпечення).

Пунктом 352.1 статті 352 Податкового кодексу України (далі - ПК України) вказано, що на службу до податкової міліції приймаються на контрактній основі громадяни України, які мають відповідну освіту, здатні за своїми особистими, діловими, моральними якостями та станом здоров`я виконувати обов`язки відповідно до покладених на податкову міліцію завдань.

Відповідно до п.353.1 ст.353 ПК України особи начальницького і рядового складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Статтею 356 Податкового кодексу України встановлено, зокрема, що Держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені Законом України «Про Національну поліцію» та Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист».

Згідно п.357.1 ст. 357 ПК України форми та розмір матеріального забезпечення осіб начальницького і рядового складу податкової міліції, включаючи грошове утримання, встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов`язки визначені Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 114 від 29.07.1991 (далі - Положення № 114).

Пунктом 2 Положення № 114 передбачено, що до осіб середнього начальницького складу відносяться особи, що мають спеціальне звання лейтенанта податкової міліції.

Посада, яку займав позивач у спірному періоді - старший інспектор з особливих доручень.

Згідно із пунктом 21 Положення № 114 для осіб рядового і начальницького складу встановлюється 41-годинний робочий тиждень. У необхідних випадках вони несуть службу понад установлену тривалість робочого часу, а також у вихідні та святкові дні. Оплата праці в понадурочний, нічний час, у вихідні та святкові дні провадиться відповідно до законодавства.

Абзацом четвертим цього ж пункту визначено, що особи рядового і начальницького складу зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами прямих начальників. Направлення для проходження служби за межами республіки здійснюється за згодою працівника в порядку, встановленому законодавством.

Разом із тим, Кодексом законів про працю України (далі - КЗпП України), врегульовано особливості оплати праці у вихідні дні, святкові та неробочі дні, в понадурочний час та у нічний час.

Так, згідно до частини 1, 2 статті 72 КЗпП України робота у вихідний день може компенсуватися, за згодою сторін, наданням іншого дня відпочинку або у грошовій формі у подвійному розмірі.

Оплата за роботу у вихідний день обчислюється за правилами статті 107 цього Кодексу.

Статтею 73 КЗпП України передбачено, що робота у зазначені дні (тобто, святкові і неробочі дні) компенсується відповідно до статті 107 цього Кодексу.

Згідно із частинами першою - четвертою статті 106 КЗпП України за погодинною системою оплати праці робота в надурочний час оплачується в подвійному розмірі годинної ставки. За відрядною системою оплати праці за роботу в надурочний час виплачується доплата у розмірі 100 відсотків тарифної ставки працівника відповідної кваліфікації, оплата праці якого здійснюється за погодинною системою, - за всі відпрацьовані надурочні години. У разі підсумованого обліку робочого часу оплачуються як надурочні всі години, відпрацьовані понад встановлений робочий час в обліковому періоді, у порядку, передбаченому частинами першою і другою цієї статті. Компенсація надурочних робіт шляхом надання відгулу не допускається.

Відповідно до частин першої - третьої статті 107 КЗпП України робота у святковий і неробочий день (частина четверта статті 73) оплачується у подвійному розмірі: 1) відрядникам - за подвійними відрядними розцінками; 2) працівникам, праця яких оплачується за годинними або денними ставками, - у розмірі подвійної годинної або денної ставки; 3) працівникам, які одержують місячний оклад, - у розмірі одинарної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота у святковий і неробочий день провадилася у межах місячної норми робочого часу, і в розмірі подвійної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота провадилася понад місячну норму. Оплати у зазначеному розмірі провадиться за години, фактично відпрацьовані у святковий і неробочий день. На бажання працівника, який працював у святковий і неробочий день, йому може бути наданий інший день відпочинку.

Частиною 1 статті 108 КЗпП України визначено, що робота у нічний час (стаття 54) оплачується у підвищеному розмірі, встановлюваному генеральною, галузевою (регіональною) угодами та колективним договором, але не нижче 20 відсотків тарифної ставки (окладу) за кожну годину роботи у нічний час.

Як вбачається з наявних у справі відповідей Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, графіків чергувань (а.с.9-13) ОСОБА_1 у період з 02 липня 2019 року по 14 липня 2020 року під час проходження служби в податковій міліції залучався до роботи у складі добових нарядів відділу у святкові дні та був залучений до роботи у надурочний час.

При цьому, вказані обставини відповідач не заперечив та не спростував, проте за роботу в зазначені дні позивачу не була здійснена оплата праці відповідно до чинного законодавства (не надана грошова компенсація у подвійному розмірі або ж інший день відпочинку з оплатою роботи у вихідний день в одинарному розмірі, як і не оплачена робота у нічний час у підвищеному розмірі).

Також, відповідач не спростував доводів позивача про те, що він був залучений до роботи в нічний час в інші дні та те, що вказана робота не була оплачена у підвищеному розмірі.

Щодо посилань відповідача на Наказ Мінфіну України від 17.07.2018 № 616 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення особам рядового та начальницького складу податкової міліції», то суд зауважує, що даний Порядок визначає механізм нарахування та виплати грошового забезпечення особам рядового та начальницького складу податкової міліції, а також визначає форму та порядок видачі грошових атестатів. Разом з тим, наведений порядок не встановлює оплати праці в понадурочний, нічний час, у вихідні та святкові дні. Отже на таку оплату праці поширюються положення Кодексу законів про працю України.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу грошового забезпечення (компенсації) за службу у святкові дні та за несення ним служби понад установлений законодавством робочий час за період з 02.07.2019 по 14.07.2020.

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушених прав, зокрема шляхом зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення (компенсації) за службу у святкові дні та за несення служби понад установлений законодавством робочий час у розмірі 275694 грн, то суд зазначає таке.

У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008), Європейський суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статті 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Рішенням Конституційного Суду України у справі № 3-рп/2003р від 30.01.2003 року визначено, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

При цьому, згідно до Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Здійснюючи судочинство Європейський суд з прав людини неодноразово аналізував наявність, межі, спосіб та законність застосування дискреційних повноважень національними органами, їх посадовими особами. Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини від 17.12.2004 у справі «Педерсен і Бодсгор проти Данії» зазначено, що здійснюючи наглядову юрисдикцію, суд, не ставлячи своїм завданням підміняти компетентні національні органи, перевіряє, чи відповідають рішення національних держаних органів, які їх винесли з використанням свого дискреційного права, положенням Конвенції та Протоколів до неї. Суд є правозастосовчим органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 02.06.2006 у справі «Волохи проти України» (заява № 23543/02) при наданні оцінки повноваженням державних органів суд виходив з декількох ознак, зокрема щодо наявності дискреції. Так, суд вказав, що норма права є «передбачуваною», якщо вона сформульована з достатньою чіткістю, що дає змогу кожній особі - у разі потреби за допомогою відповідної консультації - регулювати свою поведінку. «…надання правової дискреції органам виконавчої влади у вигляді необмежених повноважень було б несумісним з принципом верховенства права. Отже, закон має з достатньою чіткістю визначати межі такої дискреції, наданої компетентним органам, і порядок її здійснення, з урахуванням законної мети даного заходу, щоб забезпечити особі належний захист від свавільного втручання».

Тобто, під дискреційним повноваженням слід розуміти компетенцію суб`єкта владних повноважень на прийняття самостійного рішення в межах, визначених законодавством, та з урахуванням принципу верховенства права.

Зміст компетенції органу виконавчої влади складають його повноваження - певні права та обов`язки органу діяти, вирішуючи коло справ, визначених цією компетенцією. В одних випадках це зміст прав та обов`язків (право діяти чи утримуватися від певних дій). В інших випадках органу виконавчої влади надається свобода діяти на свій розсуд, тобто оцінюючи ситуацію, вибирати один із кількох варіантів дій (або утримуватися від дій) чи один з варіантів можливих рішень.

Відповідно наведеного позивачем в позовній заяві розрахунку грошового забезпечення (компенсації) за службу у святкові дні, нічний час та за несення служби понад установлений законодавством робочий час та нічний час за період з 02.07.2019 по 14.07.2020 йому не виплачено 275694,00 грн.

Відповідачем же не було наведено власний розрахунок вказаних сум (у разі застосування норм КЗпП України).

Разом із тим, розрахунок відповідної доплати є компетенцією відповідача, як органу, що виплачував позивачу заробітну плату (грошове забезпечення) в спірному періоді. Саме на відповідача, за наявності законних підстав, покладається обов`язок нарахувати та виплатити позивачу доплату за службу у святкові дні та за службу понад установлений законодавством робочий час.

Оскільки, на час розгляду справи нарахування позивачу вказаної доплати ще не здійснювалося, у суду відсутні підстави до моменту вчинення відповідачем таких дій, надавати правову оцінку правильності здійсненого позивачем розрахунку сум доплати, оскільки відсутні підстави вважати, що відповідачем буде здійснений неправильний розрахунок та права позивача в цій частині будуть порушені. Тобто, на час розгляду справи між сторонами саме в цій частині спір ще відсутній.

Спірним у даній справі є виключно право позивача на отримання доплати за службу у святкові дні, нічний час та за службу понад установлений законодавством робочий час.

За таких обставин, суд вважає те, що належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу грошової компенсації за службу у святкові дні та за службу понад установлений законодавством робочий час за період з 02.07.2019 по 14.07.2020, відповідно до табелів обліку використання робочого часу працівників.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, відповідач не довів правомірності своєї бездіяльності, в той час як позивачем позовні вимоги підтверджені належними та допустимими доказами, а тому адміністративний позов підлягає до задоволення частково.

У зв`язку зі звільненням позивача від сплати судового збору судові витрати не підлягають розподілу.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (вулиця Дегтярівська, 11Г, місто Київ, 04119; ) визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби щодо недоплати грошового забезпечення ОСОБА_1 за фактичний час денної роботи, за фактичний час роботи у вихідні дні та святкові дні, за фактичний час роботи у нічний час в період з 02 липня 2019 року по 14 липня 2020 року.

Зобов`язати Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за фактичний час денної роботи, за фактичний час роботи у вихідні дні та святкові дні, за фактичний час роботи у нічний час в період з 02 липня 2019 року по 14 липня 2020 року.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про зобов`язання вчинення певних дій - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 01 жовтня 2021 року

Суддя К.М. Недашківська