Справа № 160/11120/21
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2021-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНКОТРЕЙДБУД» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.07.2021 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
04.08.2021 року на офіційну електронну адресу суду та 10.08.2021 року через канцелярію суду відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позовні вимоги не визнає, просить у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своєї позиції вказує на те, що згідно проведеного аналізу за допомогою інформаційних баз ІС «Податковий блок», Єдиного реєстру акцизних накладних встановлено, що ТОВ «Інкотрейдбуд» отримано для власного споживання, протягом календарного року 8530009,80 літрів пального, що перевищує 1000 куб.м., чим порушено абз. «б» п.п.230.1.2, п.230.1 ст. 230 ПК України. В ході проведення фактичної перевірки підприємством не було надано будь-яких технічних документів, матеріалів тощо, які підтверджують, що ємності для зберігання пального, які використовуються підприємством, є паливними баками в технічному обладнанні та пристрої, які використовуються на виробничих ділянках ТОВ «ІНКОТРЕЙДБУД». Відповідач зазначає, що забороняється здійснення реалізації пального без наявності зареєстрованих витратомірів-лічильників, рівнемірів-лічильників та резервуарів, без реєстрації акцизного складу.
10.08.2021 року представником позивача подано до суду відповідь на відзив, в якій останній зазначає про протиправність проведення перевірки, формальним проведенням перевірки без дослідження наданих позивачем документів.
Справа розглядається судом в порядку спрощеного провадження за приписами статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про таке.
Видами діяльності за КВЕД є: 23.99 Виробництво неметалевих мінеральних виробів, н. в. і. у. (основний); 23.61 Виготовлення виробів із бетону для будівництва; 23.63 Виробництво бетонних розчинів, готових для використання; 23.99 Виробництво неметалевих мінеральних виробів, н.в.і.у.; 43.12 Підготовчі роботи на будівельному майданчику; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; 42.11 Будівництво доріг і автострад.
За наслідками перевірки складено акт від 26.02.2021 року №783/04-36-09-02/43412357.
Перевіркою встановлено, що ТОВ «ІНКОТРЕЙДБУД» отримало ліцензії на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) без реєстрації акцизного складу. Згідно Єдиного реєстру акцизних накладних підприємство протягом календарного року отримано (придбано) 8530009,80л. пального, що перевищує 1000 куб.м. (за календарний рік). Таким чином, встановлено, що підприємство повинно зареєструвати акцизний склад в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, якщо обсяг отриманого (придбаного) пального перевищив 1000 куб.м. протягом календарного року, чим порушено абз. «б» п.п.230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України. Відповідальність за вказане порушення: п. 128.2 ст. 128 ПК України.
19.03.2021 року до ГУ ДПС у Дніпропетровській області надійшли заперечення позивача на акт перевірки.
Правомірність прийняття податкового повідомлення-рішення від 26.02.2021 року №783/04-36-09-02/43412357 є предметом розгляду у цій справі.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.
Таким чином, звертаючись до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення, позивач вправі посилатись на процедурні порушення проведення перевірки та надіслання рішень за результатами перевірки, а суд зобов`язаний надавати правову оцінку таким доводам позивача в першу чергу.
В обгрунтування підстав звернення до суду позивачем, крім іншого, зазначено про відсутність підстав для проведення перевірки.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулюються Податковим кодексом України, в редакції чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин, який, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
У відповідності до п.п.19-1.1 п. 19-1.1 ст. 19 ПК України контролюючі органи здійснюють, зокрема, адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків.
На підставі п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Приписами п.п. 75.1 ст. 75 Податкового Кодексу України визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Згідно із п.п. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 Податкового Кодексу України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Відповідно до ст. 80 Податкового Кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів; у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів; письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування; неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками; у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального; у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3; у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.
Відповідно до абз. 3 п. 81.1 ст. 81 Податкового Кодексу України: посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання, в тому числу копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.
В свою чергу, п. 80.5 ст. 80 Податкового Кодексу України передбачає, що допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки, здійснюється згідно із ст. 81 цього Кодексу.
У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків (п. 81.2 ст. 81 Податкового Кодексу України).
З аналізу наведених норм права вбачається, що здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання. В свою чергу вказане право має реалізовуватися суб`єктом владних повноважень в порядку та у спосіб, визначені чинним законодавством та порушення такого порядку є підставою для недопуску посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки.
При цьому в даному випадку достатньо факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального).
Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25.01.2019 року у справі №812/1112/16.
Судом встановлено, що в наказі від 23.02.2021 року №1001-5 зазначено про проведення перевірки на підставі ст. 19-1, ст. 20, п. 75.1 ст. 75, на підставі п.п.80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України.
Отже, наказ містить посилання на норм законодавства, якою передбачено проведення перевірки, та в силу правового висновку Верховного Суду, відповідач має відповідні повноваження на проведення фактичної перевірки з метою здійснення функцій, визначених законодавством.
Судом не встановлено процедурних порушень проведення перевірки, а тому з метою надання правової оцінки правомірності прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, дослідженню підлягає суть встановленого порушення.
Положеннями п.230.1 ст. 230 ПК України передбачено, що акцизні склади та акцизні склади пересувні утворюються з метою підвищення ефективності роботи із запобігання та боротьби з незаконним виробництвом і обігом спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів, пального, посилення контролю за повнотою та своєчасністю надходження до бюджету акцизного податку.
Відповідно до абз.1 п.п. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України, акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі, а для скрапленого газу (пропану або суміші пропану з бутаном), інших газів, бутану, ізобутану за кодами згідно з УКТ ЗЕД 2711 12 11 00, 2711 12 19 00, 2711 12 91 00, 2711 12 93 00, 2711 12 94 00, 2711 12 97 00, 2711 13 10 00, 2711 13 30 00, 2711 13 91 00, 2711 13 97 00, 2711 14 00 00, 2711 19 00 00, 2901 10 00 10 - також можуть бути обладнані пристроями для вимірювання рівня або відсотка пального у резервуарі (далі - рівнемір-лічильник) на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованому на акцизному складі.
Відповідно до п.п. 14.1.224 п. 14.1 ст. 14 ПК України, розпорядник акцизного складу - суб`єкт господарювання, який одержав ліцензію на право виробництва спирту етилового, алкогольних напоїв, зареєстрований платником акцизного податку, або суб`єкт господарювання - платник акцизного податку, який здійснює виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізацію пального на акцизному складі та має документи, що підтверджують право власності або користування приміщеннями та/або територією, що відносяться до акцизного складу.
Згідно із п.п.14.1.6 п.14.1 ст. 14 ПК України, акцизний склад - це:
а) спеціально обладнані приміщення на обмеженій території (далі - приміщення), розташовані на митній території України, де під контролем постійних представників контролюючого органу розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі, а також реалізації спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів;
б) приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.
В той час, положеннями п.п. «б» п.п.14.1.6 п.14.1 ст. 14 ПК України визначено, що не є акцизним складом: а) приміщення відокремлених підрозділів розпорядника акцизного складу, які використовуються ним виключно для пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі маркованих марками акцизного податку горілки та лікеро-горілчаних виробів, відвантажених з акцизного складу, а також для здійснення оптової та/або роздрібної торгівлі відповідно до отриманої розпорядником акцизного складу ліцензії; б) приміщення або територія, на кожній з яких загальна місткість розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не перевищує 200 кубічних метрів, а суб`єкт господарювання (крім платника єдиного податку четвертої групи) -власник або користувач такого приміщення або території отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 1000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам.
Нерухоме майно, що розташоване за адресою: м. Дніпро, вулиця Молодогвардійська, будинок 8Л, використовується ТОВ «ІНКОТРЕЙДБУД» (орендар) на підставі укладеного з ТОВ «ТЕРЦІЯ СОЛО» (орендодавець) договору оренди нерухомого майна від 01.06.2020 року № 01-06/2020/0 (акт прийому-передачі від 01.06.2020 року), строком до 31.05.2021 року, копії яких було надано ДПС разом з запереченнями ТОВ «ІНКОТРЕЙДБУД» на акт від 26.02.2021 року № 783/04-36-09-02/43412357.
Для зберігання палива (дизтоплива) на території за вказаною адресою ТОВ «ІНКОТРЕЙДБУД» використовує одну цистерну металеву ємкістю 25 кубічних метрів, придбану у TOB «РЕЛЕВАНТЕ» на підставі видаткової накладної від 19.03.2020 року №РН-0000001.
Позивач зазначає, що крім вказаної цистерни, ТОВ «ІНКОТРЕЙДБУД» інших ємностей для зберігання палива не використовує, доказів зворотнього відповідачем суду не надано.
ТОВ «ІНКОТРЕЙДБУД» за період з 27.02.2020 року по 01.09.2020 року отримано за адресою: м. Дніпро, вулиця Молодогвардійська, будинок 8Л, палива дизельного в загальній кількості 232,03 кубічних метрів, що підтверджується видатковими накладними та товарно-транспортними накладними, копії яких були надані відповідачу разом із запереченнями на акт перевірки, а саме:
- від 27.02.2020 року видаткова накладна №5 та товарно-транспортна накладна №27-02/01-20 на поставку 9610 л.;
- від 14.04.2020 року видаткова накладна №10 та товарно-транспортна накладна №14-04/01-20 на поставку 9038 л.;
- від 23.04.2020 року видаткова накладна №12 та товарно-транспортна накладна №23-04/01-20 на поставку 8040 л.;
Позивач надає копії вказаних видаткових накладних та товарно-транспортних накладних та стверджує, що у 2020 та 2021 роках станом на 26.02.2021 року дату складання акту перевірки будь-яке інше паливо не отримувалось.
При цьому, відповідач у відзиві та акті перевірки в обгрунтування наявності порушень зазначає, що згідно проведеного аналізу за допомогою інформаційних баз ІС «Податковий блок», Єдиного реєстру акцизних накладних встановлено, що ТОВ «ІНКОТРЕЙДБУД» отримано для власного споживання, протягом календарного року 8530009,80 літрів пального, що перевищує 1000 куб.м., чим порушено абз. «б» п.п.230.1.2, п.230.1 ст. 230 ПК України.
Проте, жодних доказів на підтвердження зазначеного відповідачем ані до відзиву, ані до акту перевірки не надано.
У постанові Верховного Суду від 04.10.2016 року у справі №810/7161/14 зазначено, що довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності у адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень. Разом з тим, відповідно до принципу змагальності суб`єкт господарювання має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо заперечує їх обґрунтованість.
Контролюючим органом всупереч вимогам ст. 71 КАС України не надано належних доказів та не доведено правомірність встановленого порушення, проте позивачем наданими до суду доказами доведено отримання палива дизельного в загальній кількості 232,03 кубічних метрів, що не перевищує 1000 куб.м., та спростовує правомірність нарахування позивачу штрафних санкцій.
За наведених обставин, суд дійшов висновку про недоведеність відповідачем порушення позивачем абз. «б» п.п. 230.1.2, п. 230.1 ст. 230 ПК України, з огляду на що, податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно із ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
З урахуванням зазначеного, на підставі наявних у матеріалах справи доказів, виходячи з системного аналізу норм чинного законодавства України, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
За умовами ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст. 77, 90, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНКОТРЕЙДБУД» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна