Справа № 200/9724/21
Суддя: Хохленков О.В.
Дата ухвалення: 2021-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2021 р. Справа№200/9724/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Хохленкова О.В. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

У С Т А Н О В И В:

02 серпня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області П/С № 40 від 08 липня 2021 року про відмову у виплаті ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП - НОМЕР_1 ) недоотриманої пенсії за померлого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі заяви від 02 липня 2021 року та зобов`язання відповідача виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП - НОМЕР_1 ) всю недоотриману пенсію за померлого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі заяви від 02 липня 2021 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі за текстом Позивач), є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 , виданим 26 березня 2003 року Будьоннівським РВ УМВС України у Донецькій області. Згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 1427- від 14.02.2019 року, позивач зареєстрував місце свого перебування на підконтрольній українському уряду території за адресою: АДРЕСА_1 . Копія довідки додасться до позовної заяви.

ІНФОРМАЦІЯ_3 на території тимчасово окупованого міста Донецька помер громадянин ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є дідусем позивача.

Кровне споріднення Позивача із померлим ОСОБА_3 підтверджується наступними документами, копії яких додаються до заяви:

- свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , відповідно до якого ОСОБА_1 , тобто позивач, народився ІНФОРМАЦІЯ_4 від батьків: ОСОБА_4 (батько) та ОСОБА_5 (матір);

- свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , відповідно до якого ОСОБА_6 , тобто матір позивача, народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 від батьків: ОСОБА_2 (померлий дідусь позивача) та ОСОБА_7 (бабуся позивача);

- свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_5 , відповідно до якого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (батько позивача) та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (матір позивача), 06 вересня 1986 року уклали шлюб і після реєстрації шлюбу жінці було присвоєне прізвище - ОСОБА_4 .

Факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 підтверджується рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 11 травня 2021 року у цивільній справі № 235/3129/21 та свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 , виданим 14 травня 2021 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Павлоградському, Юр`ївському районах та місту Павлограду Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Копії зазначених письмових доказів (документів) додаються до позовної заяви (оригінал рішення суду знаходиться в архіві Красноармійського міськрайонного суду Донецької області, його завірена належним чином копія мається у Позивача, а оригінал свідоцтва про смерть знаходиться у Позивача).

ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , тобто в тимчасово окупованому місті Донецьку. ОСОБА_2 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі по тексту - відповідач) як отримувач пенсії за віком, призначеної відповідно до положень Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Вказана обставина підтверджуються пенсійним посвідченням № НОМЕР_7 , виданим в 1998 році органом соціального захисту Будьоннівського району м. Донецька.

ОСОБА_2 отримував призначену йому пенсію до початку 2015 року. Останній місяць пенсійної виплати невідомий.

Отримавши витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання, позивач, як особа, яка здійснювала поховання померлого пенсіонера, а саме свого дідуся, ОСОБА_2 , звернувся до відділу обслуговування громадян № 11 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі за текстом - відповідач або Управління) із заявою щодо виплати допомоги на поховання.

Отримавши свідоцтво про смерть НОМЕР_6 , видане 14 травня 2021 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Павлоградському, Юр`ївському районах та місту Павлограду Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), 02 липня 2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою щодо виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (за формою, затвердженою Постановою Правління ПФУ № 22-1 від 25.11.2005р.).

16 липня 2021 року позивач отримав листа відповідача від 09 липня 2021 року за вих. № 0500-1805-8/31048, та рішення про відмову у виплаті недоотриманої пенсії за померлого ОСОБА_2 , яке і оскаржується позивачем.

Позивач вважає що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 08 липня 2021 року П/С № 40, є протиправним та з даним позовом звернувся до суду.

У зв`язку з тим, що позовна заява була подана без дотримання вимог статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 04 серпня 2021 року позовна заява була залишена без руху.

Зазначеною ухвалою позивачу був встановлений строк для усунення недоліків, шляхом надання суду копій всіх сторінок паспорта ОСОБА_2 та довідку про склад родини з місця реєстрації на підтвердження вимог позовної заяви.

Позивач виконав вимоги ухвали, тим самим усунувши недоліки позовної заяви.

17 серпня 2021 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та виклику (повідомлення) учасників справи, про що постановлена відповідна ухвала. В ухвалі було запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву зі всіма доказами на його підтвердження, які наявні у відповідача.

21 вересня 2021 року відповідач надав через канцелярію суду відзив на адміністративний позов, відповідно до якого просив суд відмовити в задоволені позовних вимог.

Відповідно до ст.258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно з п.10 ч.1 ст.4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши доводи позову, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить копія паспорту НОМЕР_8 , виданий Будьонівським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області 26.03.2003 року. Згідно паспортних даних позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 20-22).

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, яке є юридичною особою , 84122, Донецька область, місто Слов`янськ, площа Соборна, 3 та є суб`єктом владних повноважень.

ІНФОРМАЦІЯ_3 в місті Донецьку помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є дідусем Позивача.

Кровне споріднення Позивача із померлим ОСОБА_3 підтверджується наступними документами, копії яких додаються до заяви:

- свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , відповідно до якого ОСОБА_1 , тобто Позивач, народився ІНФОРМАЦІЯ_4 від батьків: ОСОБА_4 (батько) та ОСОБА_5 (матір);

- свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , відповідно до якого ОСОБА_6 , тобто матір Позивача, народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 від батьків: ОСОБА_2 (померлий дідусь Позивача) та ОСОБА_7 (бабуся Позивача);

- свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_5 , відповідно до якого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (батько Позивача) та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (матір Позивача), 06 вересня 1986 року уклали шлюб і після реєстрації шлюбу жінці було присвоєне прізвище - ОСОБА_4 .

Факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 підтверджується рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 11 травня 2021 року у цивільній справі № 235/3129/21 та свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 , виданим 14 травня 2021 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Павлоградському, Юр`ївському районах та місту Павлограду Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області, як отримувач пенсії за віком, призначеної відповідно до положень Закону України «Про пенсійне забезпечення».

02 липня 2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою щодо виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера.

16 липня 2021 року позивач отримав рішення про відмову у виплаті недоотриманої пенсії за померлого ОСОБА_2 , відмова Управління у виплаті недоотриманої пенсії за померлого ОСОБА_2 , мотивовано тим, що за наданими позивачем документами неможливо однозначно встановити факт проживання ОСОБА_1 разом з померлим ОСОБА_2 на день смерті останнього і що особу, яка матиме право на виплату недоотриманої пенсії буде визначати нотаріус.

Встановлені обставини підтверджені матеріалами справи і не є спірними.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 1 Конституції України Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава.

Стаття 3 Конституції України, відповідно, гарантує, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Офіційне тлумачення положення статті 1 Конституції України міститься у рішенні Конституційного Суду України № 3-рп/2012 від 25 січня 2012 року, згідно якого Основними завданнями соціальної держави є створення умов для реалізації соціальних, культурних та економічних прав людини, сприяння самостійності і відповідальності кожної особи за свої дії, надання соціальної допомоги тим громадянам, які з незалежних від них обставин не можуть забезпечити достатній рівень життя для себе і своєї сім`ї.

Відповідно до частин першої та другої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до частини 1 ст.52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Згідно з частини 2 ст.52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Зі змісту цієї норми суд встановив, що вона містить тільки дві умови виплати особі недоотриманої пенсії померлого належність такої особи до членів сім`ї померлого пенсіонера та звернення його із заявою про виплату недоотриманої пенсії протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Абзацом 1 ч. 2, ч. 4 ст. 3 Сімейного кодексу України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Члени сім`ї - особи, які перебувають у шлюбі, а також їхні діти, у тому числі повнолітні, батьки, особи, які перебувають під опікою і піклуванням, інші особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (крім осіб, взаємні права та обов`язки яких не мають характеру сімейних), у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі (абз. 16 ч. 1 ст. 1 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII "Про запобігання корупції").

Відповідно до ч. 2 ст. 64 Житлового Кодексу Української РСР до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Наявність родинного зв`язку між позивачем та померлим, як онука та діда підтверджені належним чином, копії відповідних документів містяться в матеріалах справи, а також були надані відповідачу при зверненні позивача з заявою про виплату недоотриманої пенсії померлого.

Крім того, беручи до уваги позицію відповідача щодо застосування в такому випаду приписів Порядку №22-1, суд звертає увагу останнього, що згідно абз. 1, 3 п. 2.26 розділу II Порядку № 22-1, для виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки, документ, що посвідчує особу заявника.

Члени сім`ї надають паспорт або інші документи, які підтверджують проживання з пенсіонером на день його смерті.

Виходячи зі змісту цієї норми, нормотворець надав заявнику можливість обрання альтернативного способу підтвердження спільного проживання з пенсіонером - це реєстрація за однією адресою заявника з померлою особою або довідка про сумісне проживання.

При цьому, довідка про сумісне проживання може підтвердити спільне проживання осіб, у випадку якщо вони зареєстровані за різними адресами.

Тож, згідно наведених приписів чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суми недоодержаної пенсії виплачуються членам сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, або члена сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, якщо відповідне звернення надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», довідка про реєстрацію місця проживання - це документ, який видається органом реєстрації особі за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання або місця перебування особи.

Документом, до якого вносяться відомості про місце проживання є, у тому числі, паспорт громадянина України.

Органом реєстрації в розумінні цієї статті є виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.

З аналізу вищезазначених норм вважається, що документами які підтверджують факт спільного проживання є не виключно довідки про склад сім`ї, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, а також документ про реєстрацію місця проживання разом з померлим за однією адресою, зокрема і паспорт громадянина України.

Статтею 1 Закону № 1058-IV визначено, що пенсійні виплати - грошові виплати в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, що здійснюються у вигляді пенсії, довічної пенсії або одноразової виплати, тобто після нарахування є власністю пенсіонера.

Суд звертає увагу сторін, що конституційне право позивача на отримання пенсії не може бути обмежено з огляду на приписи Конституції України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Не виплата пенсії яка гарантована Конституцією України є прямим порушенням статті 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи, пов`язані з правом власності, визнав та утвердив у практиці принцип рівноправності, який випливає зі ст. 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Зокрема, така позиція Суду була закріплена у постанові ЄСПЛ у справі «Пайн Веллей Девелоупментс Лтд. та інші проти Ірландії» від 29 листопада 1991 р. Порушенням «мирного володіння майном», яке належить фізичним та юридичним особам, є, по суті, будь-яке втручання у право власності зазначених осіб. Саме таке втручання може мати форму позбавлення можливості використовувати об`єкти, які належать на праві власності зазначеним особам, ненадання передбачених у законодавстві дозволів, інших форм перешкоджання реалізації права власності. Як правило, суб`єктами останніх із форм втручання у право власності є державні органи та посадові особи.

Суд вважає таке втручання не виправданим з урахуванням вимог статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Враховуючи викладене, відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Донецької області, викладена у рішенні від 08.07.2021 року у виплаті недоотриманої пенсії є протиправною.

У постанові від 26.06.2018 у справі № 809/1231/16 Верховний Суд зазначив, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення. У разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

Дискреційні повноваження пенсійного органу та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу, за умови звернення особи з усіма необхідними для виплати пенсії документами, - зарахування стажу, що свідчить про те, що за законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями.

Враховуючи викладене, обраний позивачем спосіб захисту та відновлення свого порушеного права шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області П/С № 40 від 08 липня 2021 року про відмову у виплаті ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП - НОМЕР_1 ) недоотриманої пенсії за померлого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі заяви від 02 липня 2021 року та зобов`язання відповідача виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП - НОМЕР_1 ) всю недоотриману пенсію за померлого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі заяви від 02 липня 2021 року, є обґрунтованим та ефективним.

Таким чином адміністративний позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Зважаючи на те, що позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у сумі 908,00 грн., наведена сума відповідно до положень ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає стягненню з відповідача, за рахунок його бюджетних асигнувань.

На підстав наведеного, керуючись ст. ст. 32, 139, 243 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області П/С № 40 від 08 липня 2021 року про відмову у виплаті ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП - НОМЕР_1 ) недоотриманої пенсії за померлого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі заяви від 02 липня 2021 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, 84122, Донецька область, місто Слов`янськ, площа Соборна, 3) виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) всю недоотриману пенсію за померлого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі заяви від 02 липня 2021 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (; 84122, Донецька область, місто Слов`янськ, площа Соборна, будинок 3) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Судове рішення складено та підписано суддею головуючим 05 жовтня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя О.В. Хохленков