Справа № 420/2620/20
Суддя: Андрухів В.В.
Дата ухвалення: 2021-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2620/20
29 вересня 2021 року м.Одеса
Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., за участю секретаря судового засідання Рижук В.І., позивач та представник позивача - не з`явилися, представника відповідача Левенця А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2020 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати пункт 1 наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області №499 від 27 лютого 2020 року про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції;
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області №301 о/с від 04 березня 2020 року про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції;
- поновити ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді заступника командира взводу №2 роти №3 батальйону поліції особливого призначення Головного управління Національної поліції в Одеській області з 04 березня 2020 року;
- стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу до дня поновлення на посаді.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07.10.2020 року у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області відмовлено повністю.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.01.2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07.10.2020 року без змін.

09 вересня 2021 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07.10.2020 року по справі № 420/2620/20 за нововиявленими обставинами. Заявник просив скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07.10.2020 року у справі № 420/2620/20 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити у повному обсязі позовні вимоги ОСОБА_1 , а саме:

- визнати протиправним та скасувати пункт 1 наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області №499 від 27 лютого 2020 року про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області №301 о/с від 04 березня 2020 року про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції;

- поновити ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді заступника командира взводу №2 роти №3 батальйону поліції особливого призначення Головного управління Національної поліції в Одеській області з 04 березня 2020 року;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу до дня поновлення на посаді;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 судові витрати.

Дана заява обґрунтована тим, що вже після подання позовної заяви обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001328 був скерований до суду. Тільки після завершення розгляду адміністративного позову в апеляційній інстанції було завершено розгляд кримінального провадження у першій (27.04.2021 року) та апеляційній інстанціях (17.08.2021 року). Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 27.04.2021 року у справі № 521/16584/20 (провадження № 1-кп/521/790/21) за клопотанням сторони захистузакрито кримінальне провадження № 0001328 від 02.10.2019 року відносно ОСОБА_1 та інших осіб. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 17.08.2021 року апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення, а ухвалу Малиновського районного суду м.Одеси від 27.04.2021 року, якою кринінальне провадження № 0001328 закрито у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування залишено без змін.

Позивач вважає, що у розумінні п.1 ч.2 ст.361 КАС України вказані обставини є істотними для справи, які не були і не могли бути встановленими судом, не були і не могли бути відомі позивачу на час розгляду справи.

Заявник зазначає, що ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції не у зв`язку з притягненням його до кримінальної відповідальності, а у зв`язку з вчиненням ним дисциплінарного проступку, яким є обставини, пов`язані з початком досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001328, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190; ч.2 ст.28, ч.2 ст.364 КК України.

Тобто, дисциплінарним проступком у даному випадку визнано дії, які кваліфіковані ДБР як такі, що містять ознаки кримінальних правопорушень, передбачених вказаними вище нормами КК України, і наявність чи відсутність яких щодо позивача є предметом досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

Позивач не може погодитися з висновком відповідача, що одні й ті самі дії можуть бути кваліфіковані або як дисциплінарний проступок, або як кримінальне правопорушення (за умови наявності відповідного вироку суду), тоді як оцінка відповідних дій позивача має бути кваліфікована лише в межах однієї з цих процедур.

Заявник вказує, що в межах дисциплінарного провадження неможна встановити наявність чи відсутність події, що може бути кваліфікована як кримінальне правопорушення, і відповідно, встановити, що вказана подія (за умови підтвердження її наявності) є правопорушенням.

Оскільки станом на час притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності було розпочате досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001328 і позивачу висунуто звинувачення, наступні дії його роботодавця ГУ НП в Одеській області мали носити похідний характер щодо вказаних дій.

Частина 1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» передбачає в якості окремої підстави для припинення служби в поліції набрання законної сили рішенням суду щодо кримінального правопорушення.

Заявник вважає, що в даному випадку оскаржувані накази про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та звільнення прийнято в порушення принципу обґрунтованості, що є підставою для визнання їх протиправними та скасування.

За викладених обставин, позивач вважав, що рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2020 року підлягає скасуванню за нововиявленими обставинами з ухваленням нового рішення про задоволення позову ОСОБА_1 .

Ухвалою від 14.09.2021 року прийнято до розгляду заяву представника ОСОБА_1 про перегляд рішення суду від 07.10.2020 року по справі №420/2620/20 за нововиявленими обставинами, та відкрито провадження за заявою. Призначено судове засідання на 29 вересня 2021 року о 10.00 год.

У судове засідання, призначене на 29.09.2021 року о 10.00 год., повідомлений належним чином представник позивача не з`явився, подав до суду 28.09.2021 року електронною поштою клопотання про перенесення розгляду справи у зв`язку з його відрядженням за межі міста Одеси та Одеської області, доказів поважності причини неявки заявник до клопотання не додав.

Відповідно до приписів ч.2 ст.368 КАС України, якою передбачено, що неявка заявника або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду суд ухвалив про розгляд заяви ОСОБА_1 за відсутності позивача та його представника.

У судове засідання 29.09.2021 року о 10.00 год. з`явився представник відповідача, який надав відзив на заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами. Свої заперечення проти заяви позивача відповідач обґрунтовував таким.

Відповідач зазначив, що наведеними позивачем судовими рішеннями у кримінальному провадженні № 0001328 (ухвала Малиновського районного суду м.Одеси від 27.04.2021 року та ухвала Одеського апеляційного суду від 117.08.2021 року) позивача не визнано невинним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190; ч.2 ст.28, ч.2 ст.364 КК України, а кримінальне провадження закрито з нереабілітуючих підстав. Отже, зазначені рішення жодним чином не свідчать про невинуватість позивача у вчиненні дисциплінарного проступку.

Відповідач вказав, що Верховний Суд неодноразово у своїх постановах висловлював правову позицію, що відсутність кримінального або адміністративного притягнення до відповідальності позивача не спростовує наявності в його діях дисциплінарного проступку, за який, в порядку Дисциплінарного статуту, відповідач має право застосувати такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з органів Національної поліції (постанови ВС від 06.03.2019 року у справі № 816/1534/16, від 17.07.2019 року у справі № 806/2555/17).

Також відповідач зауважив, що дисциплінарна та кримінальна відповідальність поліцейського є окремими видами юридичної відповідальності, порядок та підстави притягнення поліцейських до конкретного виду юридичної відповідальності здійснюється за окремими процедурами, урегульованими різними нормативно-правовими актами.

Крім того, відповідач зауважив, що позивача звільнено з поліції не за п.10 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (у разі набрання законної сили рішенням суду, зокрема, за вчинення кримінального правопорушення), а за п.6 ч.1 ст.77 вказаного Закону у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції.

За викладених обставин, відповідач просив відмовити позивачу у задоволенні заяви про перегляд рішення суду від 07.10.2020 року за нововиявленими обставинами.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07.10.2020 року по даній справі, суд дійшов висновку, що в її задоволенні слід відмовити, з огляду на таке.

Стаття 361 КАС України встановлює вичерпний перелік підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами з тим, щоб відповідно до принципу юридичної визначеності забезпечити стабільність судових рішень.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 361 КАС України, на який посилається заявник, підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

З аналізу наведеної норми вбачається, що нововиявлені обставини - це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов`язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх врахування судового рішення.

Тобто, за своєю юридичною природою нововиявлені обставини є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які покладено в основу судового рішення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 06 лютого 2018 року по справі № 816/4947/14.

До нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору.

Необхідними та загальними ознаками нововиявлених обставин є:

- існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи і ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява;

- на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду;

- істотність цих обставин для розгляду справи (тобто коли врахування цих обставин судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлені обставини відрізняються від нових обставин, обставин, що змінилися, та нових доказів за часовими ознаками, предметом доказування та істотністю впливу на судове рішення.

Нова обставина, що з`явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду судового рішення. Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 03 квітня 2018 року у справі № 477/1012/14-а.

Також необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що викладена, зокрема, у постанові від 29 серпня 2018 року у справі № 552/137/15-ц.

Перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є окремою процесуальною формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин та є процесуальним засобом перевірки правильності судових постанов, ухвал, що має забезпечувати їх законність і обґрунтованість, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними своїх повноважень на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, а також і на виконання завдань і досягнення мети адміністративного судочинства.

Як вбачається зі змісту рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07.10.2020 року, про перегляд якого просить позивач, суд не взяв до уваги доводи позивача про те, що за відсутності відповідного судового вироку, що набув законної сили, особа вважається невинною, і її дії, що були предметом оцінки у кримінальній справі, не можуть бути кваліфіковані як протиправні іншими особами, оскільки предметом розгляду даної справи було оскарження наказу про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, а не кримінальної відповідальності. Недотримання працівником поліції службової дисципліни та притягнення його у зв`язку з цим до дисциплінарної відповідальності не має відношення до розслідування кримінального провадження, за яким передбачена кримінальна відповідальність.

Тому в даному випадку суд встановив обставини справи на підставі матеріалів службового розслідування і перевірив дотримання відповідачем норм чинного законодавства, що регулює питання притягнення до дисциплінарної відповідальності за порушення службової дисципліни. Відсутність обвинувального вироку у кримінальному провадженні не може бути підставою для непроведення службової перевірки на предмет дотримання поліцейськими дисципліни.

При цьому суд послався на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 06.03.2019 року по справі №826/7065/16.

Також суд зазначив, що позивач був звільнений не за вчинення злочину, а за порушення норм відомчого законодавства, наказів, інструкцій, які визначені в дисциплінарному наказі про притягнення його до відповідальності.

У постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.01.2021 року, якою залишено без змін рішення суду першої інстанції по даній справі, судова колегія погодилася з вказаним вище висновком суду першої інстанції.

Отже, колегія суддів зазначила, що підставою для звільнення позивача зі служби в поліції стала саме сукупність дисциплінарних проступків, сутність яких полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою службової дисципліни, що є окремою підставою для звільнення, яка не пов`язана із порушенням кримінального провадження і набрання законної сили вироком суду.

Тобто судом в межах розгляду цієї справи не досліджувалось питання наявності або відсутності вини в діях позивача щодо вчинення злочину, а надавалась правова оцінка обставинам наявності або відсутності вчинення ним дисциплінарного проступку.

А наявність кримінального провадження, відкритого стосовно особи, яка проходить службу в поліції, не виключає можливості застосування стосовно цієї особи наслідків, передбачених пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України Про Національну поліцію, у разі встановлення під час службового розслідування невиконання чи неналежного виконання поліцейським службової дисципліни.

За викладених обставин, суд дійшов висновку, що факт закриття кримінального провадження № 0001328 ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 27.04.2021 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного суду від 17.08.2021 року, не є нововиявленими обставинами в розумінні пункту 1 частини другої статті 361 КАС України, та не є такими, що мають істотне значення для розгляду справи (тобто коли врахування цих обставин судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте), оскільки позивача було звільнено за вчинення дисциплінарного проступку, що встановлено службовим розслідуванням.

При цьому суд погоджується з доводами відповідача, що дисциплінарна та кримінальна відповідальність поліцейського є окремими видами юридичної відповідальності, порядок та підстави притягнення поліцейських до конкретного виду юридичної відповідальності здійснюється за окремими процедурами, урегульованими різними нормативно-правовими актами.

Додатково суд зауважує, що кримінальне провадження відносно позивача закрито у зв`язку з тим, що після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст.219 КПК України (п.10 ч.1 ст.284 КПК України). І дана підстава закриття кримінального провадження не є реабілітуючою. Тобто, надані позивачем судові рішення (ухвала Малиновського районного суду м.Одеси від 27.04.2021 року та ухвала Одеського апеляційного суду від 17.08.2021 року) не підтверджують того, що позивач не вчинив злочину.

Одночасно суд зазначає, що вказана обставина не є вирішальною при розгляді заяви позивача, оскільки, як зазначено вище, дисциплінарна та кримінальна відповідальність є різними видами юридичної відповідальності особи, і вчинення позивачем дисциплінарного проступку підтверджено матеріалами службового розслідування, про що зазначено у рішенні суду від 07.10.2020 року.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07.10.2020 року по справі № 420/2620/20 - слід відмовити, залишивши в силі вказане судове рішення.

Керуючись ст.ст. 248, 256, 293, 361, 368, 369 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2020 року у справі № 420/2620/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд з одночасною подачею копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 04.10.2021 року.

Суддя В.В. Андрухів