Справа № 520/5410/21
Суддя: Білак М.В.
Дата ухвалення: 2021-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

04 жовтня 2021 року

м. Київ

справа № 520/5410/21

адміністративне провадження № К/9901/35577/21

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Білак М.В., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07 червня 2021 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року у справі №520/5410/21 за позовом ОСОБА_1 до Харківської обласної прокуратури про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку,

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулася до суду з позовом в якому просила:

визнати протиправними дії Харківської обласної прокуратури щодо ненарахування та невиплати позивачу заробітної плати, компенсації за дні невикористаних відпусток, допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в розмірах, що не перевищує середньомісячної заробітної плати прокурора відповідно до вимог статті 81 Закону України «Про прокуратуру», затримки в проведенні розрахунку;

зобов`язати Харківську обласну прокуратуру нарахувати позивачу заробітну плату з липня 2015 року по 14 грудня 2015 року, відповідно до вимог статті 81 Закону України «Про прокуратуру» та стягнути на користь позивача з урахуванням отриманих сум;

cтягнути з Харківської обласної прокуратури на користь позивача середній заробіток за час затримки в розрахунку за період з серпня 2015 року по день фактичного розрахунку з урахуванням вимог статті 81 Закону України «Про прокуратуру»;

зобов`язати Харківську обласну прокуратуру нарахувати позивачу компенсацію за 23 дні невикористаної відпустки відповідно до вимог статті 81 Закону України «Про прокуратуру» та стягнути на користь позивача з урахуванням отриманих сум;

зобов`язати Харківську обласну прокуратуру нарахувати позивачу допомогу для оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань в розмірах, що не перевищує середньомісячної заробітної плати прокурора з урахуванням вимог статті 81 Закону України «Про прокуратуру» та стягнути її на користь позивача;

зобов`язати Харківську обласну прокуратуру нарахувати позивачу вихідну допомогу відповідно до вимог статті 81 Закону України «Про прокуратуру» та стягнути на користь позивачу з урахуванням отриманих сум.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 07 червня 2021 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року, у задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі позивач з посиланням на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, та прийняти нове, яким задовольнити позові вимоги в повному обсязі.

Дослідивши подану касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд зазначає таке.

08 лютого 2020 набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, що передбачають нові підстави для касаційного оскарження.

За правилами частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Згідно із пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Враховуючи положення процесуального закону необхідно зазначити, що під час касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення ним (ними) норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга.

Дослідивши касаційну скаргу на предмет відповідності вищенаведеним вимогам КАС України, Суд установив, що у скарзі не зазначені передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Касаційна скарга в частині наведених у ній обґрунтувань вимог до суду касаційної інстанції містить лише посилання на ряд нормативно правових актів, фактичні обставини справи, і загальне твердження про порушення судами норм матеріального та процесуального права.

У касаційній скарзі скаржник детально описує обставини справи та цитує пункт 2 частини четвертої статті 328 КАС України, проте жодних обґрунтувань підстав касаційного оскарження взагалі не наводить, що є перешкодою у відкритті касаційного провадження у цій справі.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Варто зазначити, що відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

З урахуванням змін до КАС України, внесених Законом України від 15 січня 2020 року №460-IX і які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.

Згідно із пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Керуючись статтями 169, 328, 330, 332 КАС України,

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07 червня 2021 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року у справі № 520/5410/21 за позовом ОСОБА_1 до Харківської обласної прокуратури про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку повернути скаржнику.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, є остаточною та не може бути оскаржена.

СуддяМ.В. Білак