Справа № 320/12594/20
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2021-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Беспалова О.О.,

Єгорової Н.М.,

за участю

секретаря судового засідання Вітчинкіної К.О.,

представника позивача Пожар В.В.,

представника відповідача Гаврися Я.Б.,

представник третьої особи 1 (Мінфін України) Наталич А.А.,

представник третьої особи 2 (ГУ ДКС України у м. Києві) Бойко М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Центренерго» на рішення Київського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2021 року у справі за адміністративним позовом Офісу великих платників податків ДПС до Публічного акціонерного товариства «Центренерго», треті особи: Міністерство фінансів України, Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві про стягнення простроченої заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Офіс великих платників податків ДПС звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Центренерго», треті особи: Міністерство фінансів України, Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві про стягнення простроченої заборгованості в сумі 17 653 407,75 грн.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 12.04.2021 адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ПАТ «Центренерго» подало апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 12.04.2021 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач 1 наголошує, що предметом даного спору є стягнення пені за період з 01.01.2000 по 08.02.2004 р. нарахованої на заборгованість, що виникла до моменту порушення провадження у справі про банкрутство ПАТ «Центренерго» (09.02.2004 р.), тобто на конкурсну заборгованість, відтак в силу норм абз. 4, 6. 24 ст. 1, ч. 4 ст. 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», нарахування пені є забороненим, боржник звільняється від такої відповідальності. А суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що така заборгованість сформувалась у 2013 році.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.07.2021 відкрито апеляційне провадження у даній справі та призначено судове засідання на 15.09.2021.

17.08.2021 до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому ГУ ДКС України у м. Києві просить залишити таку без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін. Третя особа 1 зауважує, що дія мораторію не поширюється на задоволення вимог поточних кредиторів. Третя особа 1 вважає рішення Київського окружного адміністративного суду від 12.04.2021, таким, що прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

25.08.2021 до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому Мінфін України просить залишити таку без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін. Третя особа 2 звертає увагу, що за приписами ст. 17 Бюджетного кодексу України на стягнення простроченої заборгованості перед державою не поширюється строк позовної давності. Третя особа 2 вважає рішення Київського окружного адміністративного суду від 12.04.2021, таким, що прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

06.09.2021 до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить залишити таку без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін. Офіс ВПП ДПС наголошує, що станом на 03.11.2020 та на момент розгляду апеляційної скарги за відповідачем обліковується прострочена заборгованість (несплата нарахованої пені на заборгованість по основному боргу та на заборгованість по відсотках по договорах позики та субкредиту). Позивач вважає рішення Київського окружного адміністративного суду від 12.04.2021, таким, що прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

В судове засідання 15.09.2021 з`явились представники всіх сторін, надали пояснення та з урахуванням висловленого клопотали про оголошення перерви у розгляді справи для надання письмових пояснень. Вказане клопотання було задоволено колегією суддів та оголошеного перерву до 29.09.2021.

27.09.2021 до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшли додаткові пояснення позивача, в яких він наголошує, що на дані відносини в силу приписів ст. 17 Бюджетного кодексу України не поширюється строк позовної давності та звертає увагу, що відповідач не заперечує наявність заборгованості.

В судове засіданні 29.09.2021 з`явились представники всіх сторін. Представники позивача та третіх осіб заперечили щодо задоволення апеляційної скарги ПАТ «Центренерго», надали пояснення щодо суті справи, представник відповідача підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, також надав пояснення. Правом на подачу додаткових пояснень сторони не скористались та виступили у судових дебатах.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзивів на неї, додаткових пояснень, колегія суддів приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на 03.11.2020 за ПАТ «Центренерго» обліковується прострочена заборгованість, яка утворилась за рахунок несплати нарахованої пені на заборгованість по основному боргу та на заборгованість у відсотках щодо Позики Міжнародного банку реконструкції та розвитку від 01.11.1996 №40980, договору про надання субкредиту від 10.05.2000 №2014/4 у сумі 17 653 407,75 грн, яка складається з:

- пені нарахована на заборгованість по основному боргу у сумі 1 417 261,71 грн.

- пені нарахована на заборгованість по відсотках у сумі 16 236 416,04 грн.

Офіс ВПП ДПС отримав подання ГУ ДКС України у м. Києві від 28.09.2020 №05-08/9564 та подання №173 на суму 1 417 261,71 грн, №174 на суму 16 236 146,04 грн. від 28.09.2020.

Для підтвердження наявності простроченої заборгованості ДПС України був направлений лист від 14.07.2020 №1789/4/99-00-13-04-04 до Мінфіну України.

На виконання якого, третьою особою 2 було листом від 27.07.2020 №19040-02- 62/22830 надано:

1) копію договору про надання позики (Проект розвитку ринку електроенергії) між Україною та Міжнародним банком реконструкції та розвитку від 01.11.1996 №4098-0 И А та 4098-1 и А;

2) копію проектної угоди між Компанією «Центренерго» та Міжнародним банком реконструкції та розвитку від 01.11.1996 №4098-0 UА та 4098-1 и UА;

3) копію договору про надання субкредиту між Міністерством фінансів України та Акціонерною генеруючою компанією «Центренерго» від 26.11.1996 №2014-4;

4) копію угоди про внесення змін в Договір про надання субкредиту між Міністерством фінансів України та Акціонерною генеруючою компанією «Центренерго» від 26.11.1996 №2014-4 та від 04.12.2000 №101 -04/48.

Позивачем було сформовано та направлено на адресу відповідача лист від 19.05.2020 №18559/10/28-10-10-02-23 щодо сплати простроченої заборгованості.

Оскільки ПАТ «Центренерго» не сплатило вказану вище суму заборгованості в добровільному порядку, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що прострочена заборгованість за бюджетними позичками наданими Міністерством фінансів України у сумі 17 653 407,75 грн. не сплачена та виникла у 2013 році, відтак на неї не поширюється дія мораторію на задоволення вимог кредиторів, отже така підлягає стягненню з відповідача.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів приходить до наступного.

За умовами договору про надання субкредиту між Міністерством фінансів України та акціонерною герегуючою компанією «Центренерго» стосовно використання коштів наданих Україні Міжнародним банком реконструкції та розвитку (Договір про надання позики №4098UA від 01.11.1996) для фінансування Проекту розвитку ринку електроенергії №2014-4, зокрема на виконання пп. 4.1.1. п. 4.1. розділу IV АО зобозобов`язана своєчасно здійснювати перерахування в рахунок погашення заборгованості по основній сумі субкредиту та відсоткам по ній.

У відповідності до п. 6.1.розділу IV вказаного договору АО несе відповідальність перед Міністерством фінансів за своєчасність повернення в повному обсязі основної суми субкредиту, відсотків по ньому та за дотримання цілей використання цих коштів. В разі неспроможності АО належним чином виконати свої боргові зобов`язання перед міністерством фінансів в повному обсязі АО несе відповідальність власним майном згідно з чинним законодавством України.

За умовами договору про надання позики (Прект розвитку електроенергії) між Україною та Міжнародним банком реконструкції та розвиту. Номер позики 4098-0 UA, Номер позики 4098-1 UA , зокрема параграфом 2.06. Статті ІІ сплата відсотків та інші виплати здійснюються кожні півроку 15 травня та 15 листопада кожного року. У відповідності до параграфу 2.06. Статті ІІ вказаного договору позичальник сплачує основну суму Позики за графіком погашення боргу, який визначається у Додатковій статті 3 до даного Договору.

За приписами ст. 161 Цивільний кодекс Української РСР від 18.07.1963№1540-VI (який був чинний на час укладання вказаних вище договорів позики та субкредиту) зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться.

Згідно п. 3 ст.17 Бюджетного кодексу України (далі - БК України) державні (місцеві) гарантії надаються на умовах платності, строковості, а також забезпечення виконання зобов`язань у спосіб, передбачений законом.

Правочин щодо надання державної (місцевої) гарантії оформляється в письмовій форм; та має визначати: предмет гарантії; повні найменування та місцезнаходження суб`єкта господарювання і кредитора (у разі гарантування виконання зобов`язань за кредитним договором); обсяг кредиту (позики); обсяг гарантійних зобов`язань та порядок їх виконання; права та обов`язки гаранта і кредитора; умови настання гарантійного випадку; строк дії гарантії.

Обов`язковою умовою надання державної (місцевої) гарантії є укладення договору між Борговим агентством України (відповідним місцевим фінансовим органом), та суб`єктом господарювання про погашення заборгованості суб`єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим, обласною радою чи територіальною громадою міста) за виконання гарантійних зобов`язань. Істотними умовами такого договору мають бути зобов`язання суб`єкта господарювання: 1) внести плату за надання державної (місцевої) гарантії; 2) надати майнове або інше забезпечення виконання зобов`язань за гарантією; 3) відшкодувати витрати державного (місцевого) бюджету, пов`язані з виконання гарантійних зобов`язань; 4) сплатити пеню за прострочення відшкодування зазначених витрат. Пеня нараховується, за кожний день прострочення сплати заборгованості у національній валюті з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України за офіційним курсом гривні до іноземної валюти, встановленим Національним банком України на день нарахування пені; 5) надати гаранту права на договірне списання банком коштів з рахунків суб`єкта господарювання на користь гаранта.

Згідно п. 5 ст.17 БК України суб`єкти господарювання, щодо яких приймається рішення про надання кредитів (позик), залучених державою (Автономною Республікою Крим, обласною радою чи територіальною громадою міста), або державних (місцевих) гарантій, зобов`язані надати майнове або інше забезпечення виконання зобов`язань та сплатити до Державного бюджету України (відповідного місцевого бюджету) плату за їх отримання у розмірі, встановленому Кабінетом Міністрів України (Верховною Радою Автономної Республіки Крим, обласною чи міською радою), якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет).

Відповідно до п. 8 ст. 17 БК України у разі виконання державою (Автономно: Республікою Крим, обласною радою чи територіальною громадою міста) гарантійних зобов`язань перед кредиторами шляхом здійснення платежів за рахунок коштів державного (місцевого) бюджету або шляхом укладання з такими кредиторами договорів про реструктурування сум, повернення яких гарантовано, у суб`єктів господарювання, зобов`язання яких гарантовані, з моменту такого виконання виникає прострочена заборгованість перед державою (Автономною Республікою Крим, обласною радою чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими під держав: (місцеві) гарантії, в обсязі фактичних витрат державного (місцевого) бюджету та/або таки реструктурованих сум, а до держави (Автономної Республіки Крим, обласної ради чи територіальної громади міста) переходять права кредитора та право вимагати від таких суб`єктів господарювання погашення заборгованості в установленому законом порядку, якщо такі права не були передбачені відповідними договорами.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2011 №174 затверджено Порядок обліку заборгованості, в тому числі простроченої, перед державою за кредитами, залученими державою або під державні гарантії, бюджетними позичками/фінансовою допомогою, наданими Міністерством фінансів у 1993-1998 роках, нарахування пені та списання безнадійної заборгованості (далі - Порядок №174).

Відповідно до п. 1 Загальні питання Порядку №174 цей Порядок регламентує дії органів виконавчої влади та банків-агентів, які від імені або за дорученням центральних органів виконавчої влади надали суб`єктам господарювання кредити, залучені державою або під державні гарантії, а також дії Мінфіну, який надав бюджетні позички / фінансову допомогу у 1993 - 1998 роках, та які здійснюють їх обслуговування і ведуть облік заборгованості за ними з метою забезпечення реалізації права вимоги погашення простроченої заборгованості перед державою за такими кредитами, бюджетними позичками / фінансовою допомогою.

Встановлює механізм нарахування пені Мінфіном на суми простроченої заборгованості перед державою за кредитами, залученими державою або під державні гарантії, та територіальними органами Державної казначейської служби на суми простроченої заборгованості за бюджетними позичками / фінансовою допомогою, наданими Мінфіном у 1993 - 1998 роках. Облік заборгованості, в тому числі простроченої, за кредитами ведеться Мінфіном та банком-агентом у валюті кредиту, в якій вони надані.

Відповідно до пунктів 3 та 4 Порядку №174 облік заборгованості, в тому числі простроченої, за кредитами ведеться Мінфіном та банком-агентом у валюті кредиту, в якій вони надані.

Кошти в національній валюті, що надходять в рахунок погашення заборгованості, в тому числі простроченої, за кредитами та нарахованої на її суму пені зараховуються на окремий рахунок, відкритий у Державній казначейській службі.

Пунктом 6 Порядку №174 передбачено, що Облік простроченої заборгованості за бюджетними позичками / фінансовою допомогою ведеться органами Державної казначейської служби у валюті бюджетної позички / фінансової допомоги, в якій вони надані.

Кошти, що надходять до бюджету в рахунок погашення простроченої заборгованості за бюджетними позичками / фінансовою допомогою, зараховуються органами Державної казначейської служби на рахунки, відкриті згідно з бюджетною класифікацією.

Перерахунок в іноземну валюту бюджетної позички / фінансової допомоги коштів, що надходять у національній валюті в рахунок погашення заборгованості за бюджетними позичками / фінансовою допомогою, здійснюється за офіційним курсом Національного банку на дату зарахування коштів на рахунки, відкриті органами Державної казначейської служби.

За правильність спрямування коштів (у рахунок погашення, обслуговування, сплати відсотків, пені тощо) та заповнення реквізитів відповідає платник.

Датою погашення простроченої заборгованості перед державою за бюджетними позичками / фінансовою допомогою, нарахованих відсотків та нарахованої на суму простроченої заборгованості пені вважається дата зарахування коштів на рахунки, відкриті органами Державної казначейської служби.

Пунктом 12 Порядку №174 визначено, що пеня нараховується: Мінфіном на прострочену заборгованість за кредитами; територіальними органами Державної казначейської служби за місцем реєстрації боржника на прострочену заборгованість за бюджетними позичками / фінансовою допомогою.

Пеня нараховується у гривнях на суми простроченої заборгованості за кредитами, бюджетними позичками / фінансовою допомогою (в тому числі за основним боргом, відсотками, платою за надання гарантій або кредитів, залучених державою) у порядку, передбаченому відповідними законодавчими актами чи кредитною (субкредитною) угодою, угодою про надання бюджетної позички / фінансової допомоги.

Нарахування пені припиняється в день надходження коштів у рахунок погашення простроченої заборгованості за кредитом, бюджетною позичкою / фінансовою допомогою. У разі часткової сплати суми простроченої заборгованості за кредитом, бюджетною позичкою /фінансовою допомогою нарахування пені зупиняється щодо такої сплаченої частки.

Мінфін припиняє нарахування пені на суму простроченої заборгованості за кредитами на підставі виписки з окремого рахунка та/або повідомлення про надходження коштів в іноземній валюті, отриманих від Державної казначейської служби відповідно до пункту 4 цього Порядку.

У разі погашення простроченої заборгованості за кредитом, бюджетною позичкою / фінансовою допомогою (її частини) іншим способом, ніж через сплату за платіжним документом, нарахування пені припиняється в день фактичного здійснення такого погашення, зафіксованого у відповідних документах.

Відповідно до вимог пункту 15 Порядку №174 прострочена заборгованість за кредитами, бюджетними позичками / фінансовою допомогою, яка не погашена боржником протягом ЗО календарних днів після настання строку платежу, а також нарахована на суму простроченої заборгованості за кредитом, бюджетною позичкою / фінансовою допомогою пеня стягуються в установленому законодавством порядку органами державної податкової служби за місцем реєстрації боржника відповідно до подання територіальних органів Державної казначейської служби, яке подається у строки, визначені пунктом 10 цього Порядку за встановленою згідно з додатком 1 формою.

Згідно з п. 9 ст. 17 БК України прострочена заборгованість суб`єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим, обласною радою чи територіальною громадою міста) за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим, обласною радою чи територіальною громадою міста) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету (включаючи плату за користування такими кредитами (позиками) та пеню) стягується з такого суб`єкта господарювання органами доходів і зборів, що є органами стягнення такої заборгованості у порядку, передбаченому Податковим кодексом України або іншим законом, включаючи погашення такої заборгованості за рахунок майна цього суб`єкта господарювання.

Позовна давність на вимоги щодо погашення такої заборгованості суб`єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим, обласною радою чи територіальною громадою міста) не поширюється.

З огляду на викладені норми БК України та враховуючи специфіку щодо стягнення заборгованості суб`єкту господарювання перед державою за кредитом, який суб`єкт господарювання отримав під гарантії держави, суд відхиляє доводи представника апелянта в суді апеляційної інстанції про пропущення позивачем строку на подання цього позову, встановленого ПК України, оскільки щодо стягнення такого виду заборгованості діють норми БК України. Крім того вказана заборгованість не є податковим боргом, який може утворитись тільки в наслідок господарської діяльності суб`єкта господарювання. Заборгованість же ПАТ «Центренерго» утворилась як наслідок прострочення сплати сум заборгованості по кредитам, які отримані відповідачем під гарантії держави.

Як підтверджено матеріалами справи та не заперечується сторонами у справі станом на 03.11.2020 за ПАТ «Центренерго» обліковується прострочена заборгованість, яка утворилась за рахунок несплати нарахованої пені на заборгованість по основному боргу та на заборгованість у відсотках щодо Позики Міжнародного банку реконструкції та розвитку від 01.11.1996 №40980, договору про надання субкредиту від 10.05.2000 №2014/4 у сумі 17 653 407,75 грн.

Колегія суддів вважає помилковим застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин приписів Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», про що також безпосередньо вказано в ухвалі Господарського суду міста Києва від 17.11.2015 у справі 315/76-б-43/624-б, зокрема:

«Відповідно до ч. 4 ст. 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» - протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються штрафні санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов`язань.

Згідно абзацу 7 статті 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» до складу грошових зобов`язань боржника не зараховуються недоїмка (пеня та штраф), визначена на дату подання заяви до господарського суду.

Таким чином, враховуючи введення судом мораторію на задоволення вимог кредиторів та невідповідності нормам Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» зарахування пені до складу грошових зобов`язань боржника, пеня не підлягає нарахуванню та включенню до складу грошових зобов`язань боржника.»

Натомість, пункт 1 підрозділу 10 перехідних положень Податкового кодексу України (надалі - ПК України) визначає, що погашення простроченої заборгованості суб`єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом бюджету (включаючи плату за користування такими кредитами (позиками) та пені здійснюється у порядку, визначеному главою 9 розділу II цього Кодексу.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що стягнення простроченої заборгованості суб`єкта господарювання перед державою здійснюється за правилами Податкового кодексу України.

Також, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції, що така заборгованість сформувалась остаточно в 2013 році, оскільки матеріалами справи підтверджено, що вона виникла у період 2000-2004 року, що підтверджується Додатком 2 до листа ДКСУ від 03.03.2020 №11-05 (том 1 а.с. 151) та Детальним розрахунком суми пені (том 1 а.с. 107).

Разом з тим, такий висновок суду першої інстанції жодним чином не спростовує обов`язок відповідача щодо належного виконання його зобов`язань за кредитними угодами, які містяться в матеріалах справи, та стягнення з відповідача простроченої заборгованості перед бюджетом в сумі сумі 17 653 407,75 грн., яка ним (в частині суми) і не оспорюється.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відтак, доводи апеляційної скарги частково знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції, оскільки судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального права та висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, відтак оскаржуване рішення слід зміни в мотивувальній частині, в іншій частині рішення суду першої інстанції за наслідком апеляційного перегляду справи, має бути залишене без змін.

Керуючись ст.ст. 242-245, 308, 310, 315, 317, 321-322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Центренерго» - задовольнити частково.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2021 року змінити у мотивувальній частині.

В іншій частині рішення Київського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено в повному обсязі 30 вересня 2021 року.

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді О.О. Беспалов

Н.М. Єгорова