Справа № 340/2428/21
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2021-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 жовтня 2021 року м. Дніпросправа № 340/2428/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В., Олефіренко Н.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18.06.2021 р. (суддя Дегтярьова С.В.) в справі № 340/2428/21 за позовом Олександрійської міської ради Кіровоградської області до відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Олександрійська міська рада Кіровоградської області звернулась до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (далі ВПВР) про визнання протиправною бездіяльності щодо не зняття (не скасування) арешту з нерухомого майна Олександрійської міської ради, що накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження б/н від 15.12.2014 р. (ВП №45611285), зняття арешту з нерухомого майна Олександрійської міської ради, зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчужень об`єктів нерухомого майна, індексний номер 18091046 від 17.12.2014 р., накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження б/н від 15.12.2014 р. (ВП № 456111285).

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18.06.2021 р. позов задоволено, визнано протиправною бездіяльність відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) щодо не зняття арешту з нерухомого майна Олександрійської міської ради Кіровоградської області, що накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження б/н від 15.12.2014 р. (ВП №45611285); зобов`язано відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) зняти арешт з нерухомого майна Олександрійської міської ради Кіровоградської області, зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 18091046 від 17.12.2014 року, накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження б/н від 15.12.2014 року, виданий ВПВР УДВС ГУЮ у Кіровоградській області.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи. Вказує, що приписи Закону України «Про виконавче провадження» № 606 (статті 50, 48) вказують, що в разі завершення виконавчого провадження з підстав, визначених статтею 47 цього Закону, арешт з майна (коштів) боржника не знімається. Висновки суду першої інстанції про бездіяльність відповідача зі спірного питання є неправильними, адже повернення виконавчого документу з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 47 зазначеного закону, не дають виконавцю права та не зобов`язують його зняти арешт з майна. Перерахування коштів в розмірі 680 грн. не має відношення до цієї справи, адже ці кошти надійшли з рахунку УСЗН міської ради. Вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду, а судом першої інстанції безпідставно поновлено такий строк.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити рішення першої інстанції без змін, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконанні у ВПВР перебувало виконавче провадження №45611285 по виконанню постанови про накладення штрафу б/н від 27.10.2014 р. ВПВР УДВС ГУЮ у Кіровоградській області про стягнення з Олександрійської міської ради штрафу в розмірі 680,00 грн.

В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстру іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься обтяження щодо усього нерухомого майна (невизначене майно) Олександрійської міської ради Кіровоградської області на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження б/н від 15.12.2014 р., винесеної ВПВР УДВС ГУЮ у Кіровоградській області.

07.09.2020 р. позивачем направлено запит №284/23-16 до відповідача про надання копій всіх постанов про відкриття виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, по яким на сьогоднішній день Олександрійською міською радою не погашено заборгованість.

Відповідач листом від 17.09.2020 р. №31936/04.1-27 повідомив позивача про неможливість надання копій постанов, де боржником є Олександрійська міська рада, так як вони були знищені у зв`язку з закінченням строку зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву.

27.07.2020 р. перераховано кошти на рахунок відповідача для погашення заборгованості згідно з постановою б/н від 27.10.2014 р. в розмірі 680,00 грн. Однак, вказаний переказ повернено на рахунок Олександрійської міської ради як помилково зарахований, а саме, як зазначено на виписці Державної казначейської служби від 05.08.2020 р.: «виконавче провадження на виконанні не перебуває».

13.10.2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою про зняття арешту з всього нерухомого майна, накладеного ВПВР УДВС ГУЮ у Кіровоградській області на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження б/н від 15.12.2014 року.

Листом від 26.10.2020 р. №33904/04.1-27 відповідач повідомив позивача про те, що Закон України «Про виконавче провадження» встановлює вичерпний перелік підстав для прийняття рішення державним виконавцем про зняття арешту з майна боржника, а тому, зі змісту звернення, вбачається, що у виконавця відсутні правові підстави для прийняття рішення щодо зняття арешту з майна боржника.

15.04.2021 року позивач повторно звернувся до відповідача із заявою про зняття арешту, в якій посилаючись на встановленні обставини відсутності відкритих виконавчих проваджень, в яких боржником є Олександрійська міська рада, наголошував про необхідність зняття арешту з всього нерухомого майна.

Листом від 06.05.2021 р. відповідач повідомив Олександрійську міську раду Кіровоградської області про те, що відділом вже розглядалась їх заява про зняття арешту від 13.10.2020 р. за вих. №1491/5/23/1, на яку надано відповідь за вих. №33904/04.1-27 від 26.10.2020 р. та яка ними отримана 03.11.2020 р. Заява від 15.04.2021 р. та заява від 13.10.2020 р. за змістом ідентичні.

Суд першої інстанції вважав, що перед знищенням виконавчого провадження відповідач повинен був прийняти постанову про закінчення виконавчого провадження та зняття у зв`язку із цим накладеного в межах такого виконавчого провадження арешту.

На думку суду першої інстанції, накладення арешту на майно позивача свідчить про вчинення державним виконавцем дій, спрямованих на виконання виконавчого документу, а тому у разі завершення виконавчих проваджень державний виконавець зобов`язаний вчинити усі дії, передбачені відповідними нормами Закону України «Про виконавче провадження», у тому числі зняти арешт, накладений на майно боржника.

Оскільки орган виконавчої служби при знищенні завершеного виконавчого зобов`язаний був зняти арешт, накладений в межах такого виконавчого провадження, суд першої інстанції дійшов висновку, що в цьому випадку наявна протиправна бездіяльність відповідача, а належним способом захисту порушеного права позивача визнав звільнення майна з-під арешту.

Суд визнає такий висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що на виконанні у ВПВР перебувало виконавче провадження №45611285 з виконання постанови про накладення штрафу б/н від 27.10.2014 р., прийнятої ВПВР, про стягнення з Олександрійської міської ради штрафу в розмірі 680,00 грн.

В межах цього виконавчого провадження виконавцем 15.12.2014 р. прийнято постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, у зв`язку з чим у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстровано обтяження щодо усього нерухомого майна (невизначене майно) Олександрійської міської ради Кіровоградської області.

За інформацію, наданої відповідачем за запитом позивача, виконавче провадження №45611285 знищено у зв`язку з закінченням строку зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву, 23.02.2018 р.

Відповідачем за звернення позивача відмовлено у знятті арешту з майна позивача.

Спірним під час апеляційного перегляду справи є питання правомірності не зняття органом виконавчої служби арешту з майна боржника при поверненні виконавчого документу та знищенні виконавчого провадження.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 р. № 606-XIV (далі Закон № 606-XIV), який втратив чинність 05.01.2017 р., Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII), а також Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/5.

За змістом пункту 2 частини першої статті 47 Закону № 606-XIV виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

За змістом частин першої та другої статті 48 Закону № 606-XIV виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, повертається до суду, який його видав, у разі відновлення судом строку для подання апеляційної скарги на

рішення, за яким видано виконавчий документ, та прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню).

Виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, за яким стягувачем є держава, у випадках, передбачених частиною першою статті 47 цього Закону, повертається до органу, який пред`явив виконавчий документ до виконання.

Частиною першою статті 50 Закону № 606-XIV встановлено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення

про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або

витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем

заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження.

Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім

випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини другої статті 50 Закону № 606-XIV у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав,

державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Таким чином, у разі повернення виконавчого документу органу, який видав такий документ, виконавець мав зняти арешт, накладений на майно боржника, про що повинен зазначити в постанова про повернення виконавчого документу або постанові про закінчення виконавчого провадження.

На час знищення виконавчого провадження (23.02.2018 р.) набув чинності Закон № 1404-VIII.

Частинами першою та другою статті 40 Закону № 1404-VIII передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Пунктом 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 р. №2274/5, (далі Порядок №2274/5) встановлено, що строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. Обчислення строків зберігання документів проводиться з 1 січня року, який іде за роком завершення їх діловодством.

Згідно з пунктом 9.10 Порядку №2274/5 завершені виконавчі провадження включаються в акт про вилучення виконавчих проваджень для знищення, якщо передбачений для них строк зберігання закінчився до 1 січня року, в якому складений акт. Виконавчі провадження, строки зберігання яких закінчилися, підлягають знищенню після затвердження акта про вилучення виконавчих проваджень для знищення керівником органу державної виконавчої служби, підпис якого скріплюється печаткою.

Відтак, є обґрунтованим зазначення судом першої інстанції, що знищенню підлягають завершені виконавчі провадження, строк зберігання яких закінчився.

Таким чином, враховуючи приведені норми права, суд погоджує висновок суду першої інстанції, що виконавець у разі повернення виконавчого документу органу, який видав такий документ, мав зняти арешт, накладений на майно боржника, про що повинен зазначити в постанові про повернення виконавчого документу або постанові про закінчення виконавчого провадження, що з урахуванням положень Порядку №2274/5 щодо можливості знищення виконавчого провадження тільки у разі їх завершення, вказує на допущення відповідачем з питання зняття арешту з майна боржника протиправної бездіяльності.

Враховуючи приписи частини другої статті 59 Закону №1404-VIII, згідно з якою у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини, суд також погоджує висновок суду першої інстанції про належним способом захисту порушеного права позивача буде саме зобов`язання відповідача зняти арешт з майна позивача.

Доводи апелянта про помилковість висновків суду першої інстанції про допущення відповідачем бездіяльності у питанні зняття арешту з майна позивача спростовані приведеними вище висновками суду.

Стосовно доводів про пропуск позивачем строку звернення до суду суд вказує, що такі доводи відповідача розглянуті судом першої інстанції, яким обґрунтовано зазначено, що про тривалість порушення з боку відповідача права позивача, тому строк звернення до суду в цій категорії справ, встановлений частиною другою статті 287 КАС України, не вважається порушеним.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18.06.2021 р. в справі № 340/2428/21 залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18.06.2021 р. в справі № 340/2428/21 за позовом Олександрійської міської ради Кіровоградської області до відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття 04.10.2021 р. та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04.10.2021 р.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.В. Білак

суддя Н.А. Олефіренко