Справа № 380/6616/21
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/6616/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2021 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради, Міської комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій Львівської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 (Позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Львівської міської ради (Відповідач-1), Міської комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій Львівської міської ради (Відповідач-2), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Міської комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій Львівської міської ради від 30 березня 2021 року в частині п. 1.13., оформленого Протоколом № 13.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 30 березня 2021 року Міська комісія з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій Львівської міської ради прийняла рішення (оформлене протоколом № 13 від 30 березня 2021 року), пунктом 1.13 якого вирішила: «На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами), у зв`язку із встановленням «червоного» рівня епідемічної небезпеки поширення гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 і враховуючи різке збільшення кількості захворювань на території Львівської міської територіальної громади, з метою забезпечення належного перевезення медичного персоналу та осіб, які забезпечують безпеку та життєдіяльність міста, призупинити пільги для всіх категорій населення, що стосуються перевезення міським громадським транспортом (авто- та електротранспортом), передбачені чинним законодавством України, ухвалами сесії Львівської міської ради та рішеннями виконавчого комітету. Термін: з 31 березня 2021 року постійно або до прийняття окремого рішення».

Таке рішення відповідача-2 позивач уважає незаконним та таким, що його належить скасувати, оскільки чинним законодавством України та рішеннями виконавчого комітету Львівської міської ради визначені відповідні категорії осіб, які мають право на пільговий проїзд у авто- та електротранспорті, зокрема, учасники бойових дій. Проте вказаним вище рішенням відповідач-2 призупинив надання таким категоріям осіб пільг, що стосуються перевезення міським громадським транспортом (авто- та електротранспортом). Так позивач вказує, що пільги на безоплатний проїзд йому встановлені відповідно до Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Зазначений нормативно-правовий акт є актом вищої юридичної сили, ніж рішення міської ради. Зауважує, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення та вчиняти дії відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх. У зв`язку з цим, на думку позивача, протокольним рішенням Міської комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій Львівської міської ради не можуть бути обмежені пільги, надані Законами України.

Позивач звертає увагу на те, що положеннями статті 64 Конституції України передбачено можливість обмеження прав та свобод в умовах воєнного або надзвичайного стану із зазначенням строку дії цих обмежень. Проте, як на момент прийняття оскаржуваного пункту 1.13 рішення, так і на момент звернення з позовом до суду, на території України не введено воєнного або надзвичайного стану. Більше того, оскаржуване рішення, оформлене Протоколом, навіть не встановлює визначеного строку дії таких обмежень. З огляду на викладене, позивач уважає, що пункт 1.13 оскаржуваного рішення не відповідає вимогам статей 3, 6, 8, 19, 64 Конституції України, оскільки прийнятий відповідачем-2 не у межах повноважень, передбачених законодавством, та необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Просить адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

Позиція відповідача-1 викладена у відзиві на позовну заяву. Відповідач-1 вказує, що до повноважень Кабінету Міністрів України віднесено встановлення карантину на території держави, а органам місцевого самоврядування надані повноваження щодо вжиття комплексу профілактичних і протиепідемічних заходів, у тому числі адміністративного характеру, спрямованих для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб. Так, на території Львівської області з 00 годин 00 хвилин 25 березня 2021 року встановлено «червоний» рівень епідемічної небезпеки. Таке рішення прийняте на позачерговому засіданні Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки надзвичайних ситуацій 23 березня 2021 року. Згідно з підпунктом 11 пункту 3-5 постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 230 від 22 березня 2021 року) на території регіонів, на яких установлений «червоний» рівень епідемічної небезпеки здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним та залізничним транспортом у межах відповідних регіонів, крім транзитних перевезень здійснюється за окремим рішенням регіональної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій. Відтак, оскаржуване рішення Міської комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій Львівської міської ради прийнято з метою забезпечення належного перевезення медичного персоналу та осіб, які забезпечують безпеку та життєдіяльність міста.

Також відповідач-1 наголошує, що пунктом 18 Протоколу № 22 від 26 квітня 2021 року позапланового засідання міської комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій скасовано пункт 1.13 рішення Міської комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій Львівської міської ради, оформленого протоколом № 13 від 30 березня 2021 року.

У зв`язку з вищенаведеним, у задоволенні адміністративного позову просить відмовити в повному обсязі.

Відповідач-2 відзиву на позовну заяву не подав. Частиною шостою статті 162 КАС України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалою судді від 26 квітня 2021 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою судді від 08 червня 2021 року клопотання позивача про розгляд справи за правилами за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін задоволено; відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення сторін; залучено Міську комісію з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій Львівської міської ради до участі у справі як другого відповідача. Запропоновано відповідачам подати до суду належним чином засвідчені копії усіх доказів, які слугували підставою для прийняття пункту 1.13 Протоколу № 13 позапланового засідання міської комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій від 30 березня 2021 року.

Ухвалою суду від 02 серпня 2021 року в задоволенні клопотання представника позивача від 29 липня 2021 року про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження відмовлено.

Суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини:

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 26 липня 2016 року Головним управлінням персоналу Генерального штабу Збройних Сил України, позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій (а.с.6).

30 березня 2021 року Міська комісія з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій Львівської міської ради прийняла рішення, оформлене протоколом № 13 від 30 березня 2021 року позапланового засідання міської комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій (а.с.7-12), згідно з пунктом 1.13 якого комісія вирішила: «На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами), у зв`язку із встановленням «червоного» рівня епідемічної небезпеки поширення гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 і враховуючи різке збільшення кількості захворювань на території Львівської міської територіальної громади, з метою забезпечення належного перевезення медичного персоналу та осіб, які забезпечують безпеку та життєдіяльність міста, призупинити пільги для всіх категорій населення, що стосуються перевезення міським громадським транспортом (авто- та електротранспортом), передбачені чинним законодавством України, ухвалами сесії Львівської міської ради та рішеннями виконавчого комітету».

У цьому ж пункті зазначено його термін: з 31 березня 2021 року постійно або до прийняття окремого рішення.

Уважаючи пункт 1.13 рішення Міської комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій Львівської міської ради, оформленого протоколом № 13 від 30 березня 2021 року позапланового засідання міської комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій протиправним та таким, що обмежує його права, а також права та охоронювані законом інтереси багатьох категорій осіб, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Предметом розгляду у цій справі є оцінка правомірності пункту 1.13 рішення Міської комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій Львівської міської ради, оформленого протоколом № 13 від 30 березня 2021 року позапланового засідання міської комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом частини першої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Правові, організаційні та фінансові засади діяльності органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, спрямованої на запобігання виникненню і поширенню інфекційних хвороб людини, локалізацію та ліквідацію їх спалахів та епідемій, а також права, обов`язки та відповідальність юридичних і фізичних осіб у сфері захисту населення від інфекційних хвороб визначає та встановлює Закон України від 06 квітня 2000 року № 1645-III «Про захист населення від інфекційних хвороб» (далі - Закон № 1645-ІІІ).

Відповідно до визначень, наведених у частині першій статті Закону № 1645-ІІІ:

- карантин - адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб;

- обмежувальні протиепідемічні заходи - медико-санітарні та адміністративні заходи, що здійснюються в межах осередку інфекційної хвороби з метою запобігання її поширенню;

- протиепідемічні заходи - комплекс організаційних, медико-санітарних, ветеринарних, інженерно-технічних, адміністративних та інших заходів, що здійснюються з метою запобігання поширенню інфекційних хвороб, локалізації та ліквідації їх осередків, спалахів та епідемій.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону № 1645-ІІІ органи місцевого самоврядування у сфері захисту населення від інфекційних хвороб: забезпечують проведення профілактичних і протиепідемічних заходів на територіях населених пунктів, у місцях масового відпочинку населення та рекреаційних зонах, а також робіт по ліквідації епідемій та спалахів інфекційних хвороб і вирішують питання фінансового та матеріально-технічного забезпечення цих заходів і робіт; здійснюють комплексні заходи, спрямовані на ліквідацію епідемій, спалахів інфекційних хвороб та їх наслідків; вирішують інші питання у межах повноважень, визначених законом.

Частиною першою статті 29 Закону № 1645-ІІІ передбачено, що карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.

Організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування (частина 6 статті 29 Закону № 1645-ІІІ).

За змістом статті 30 Закону № 1645-ІІІ на територіях, де встановлено карантин, місцевим органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування надається право, зокрема, установлювати особливий порядок проведення профілактичних і протиепідемічних, у тому числі дезінфекційних, та інших заходів.

09 грудня 2020 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), якою з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з 19 грудня 2020 року до 30 квітня 2021 року на території України встановлено карантин.

Підпунктом 11 пункту 3-5 цієї постанови визначено, що на території регіонів, на яких установлений «червоний» рівень епідемічної небезпеки, додатково до обмежувальних протиепідемічних заходів, передбачених пунктом 3 цієї постанови, забороняється за окремим рішенням регіональної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій - здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним та залізничним транспортом у межах відповідних регіонів.

Згідно із пунктом 7 частини першої статті 12 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій надається така пільга як безплатний проїзд, зокрема, усіма видами міського пасажирського транспорту.

Відповідно до статті 25 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Суд встановив, що 30 березня 2021 року Міська комісія з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій Львівської міської ради прийняла рішення, оформлене протоколом № 13 від 30 березня 2021 року позапланового засідання міської комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій, згідно з пунктом 1.13 якого комісія вирішила: «На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами), у зв`язку із встановленням «червоного» рівня епідемічної небезпеки поширення гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 і враховуючи різке збільшення кількості захворювань на території Львівської міської територіальної громади, з метою забезпечення належного перевезення медичного персоналу та осіб, які забезпечують безпеку та життєдіяльність міста, призупинити пільги для всіх категорій населення, що стосуються перевезення міським громадським транспортом (авто- та електротранспортом), передбачені чинним законодавством України, ухвалами сесії Львівської міської ради та рішеннями виконавчого комітету». У цьому ж пункті зазначено його термін: з 31 березня 2021 року постійно або до прийняття окремого рішення.

Позивач, маючи статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим 26 липня 2016 року Головним управлінням персоналу Генерального штабу Збройних Сил України, а відтак відповідно до вимог пункту 7 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» право безплатного проїзду усіма видами міського пасажирського транспорту уважає, що пункт 1.13 зазначеного вище рішення відповідача-2 обмежує його права, а саме рішення в частині цього пункту є незаконним, оскільки не відповідає вимогам статей 3, 6, 8, 19, 64 Конституції України, позаяк прийняте відповідачем-2 не у межах повноважень, передбачених законодавством, та необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

З цього приводу суд зазначає про те, що згідно з пунктом 18 Протоколу № 22 від 26 квітня 2021 року позапланового засідання міської комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій Міська комісія з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій Львівської міської ради скасувала оскаржуваний пункт 1.13 протоколу № 13 позапланового засідання міської комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій від 30 березня 2021 року. Термін: з 27 квітня 2021 року.

Відтак, з 27 квітня 2021 року на підставі пункту 18 Протоколу № 22 від 26 квітня 2021 року втратили чинність обмеження, встановлені пунктом 1.13 оскаржуваного рішення відповідача-2, які передбачали призупинення пільги для всіх категорій населення, що стосуються перевезення міським громадським транспортом (авто- та електротранспортом), встановлені чинним законодавством України, ухвалами сесії Львівської міської ради та рішеннями виконавчого комітету.

Таким чином, у зв`язку зі самостійним скасуванням відповідачем-2 пункту 1.13 оскаржуваного рішення, це рішення втратило свою юридичну силу (юридичну значимість) та надалі не може стосуватись прав та законних інтересів позивача, які воно зачіпало до його скасування.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про процесуальну неможливість скасування оскаржуваного рішення відповідача-2 в частині пункту 1.13, оскільки це рішення, як зазначено вище, втратило свою юридичну силу (юридичну значимість), а отже обраний позивачем спосіб захисту свого порушеного права, враховуючи фактичні обставини справи за наслідками їх офіційного з`ясування судом, не призведе до поновлення порушених, на думку позивача, його прав та інтересів.

За таких обставин у задоволенні адміністративного позову належить відмовити повністю.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до правил статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень, п.3 Розділу VI Прикінцевих положень КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Львівської міської ради (пл. Ринок, 1, м. Львів, 79008), Міської комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій Львівської міської ради (вул. Донецька, 7, м. Львів, 79019) про визнання протиправним та скасування рішення - відмовити повністю.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» та п. 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 01 жовтня 2021 року.

Суддя Клименко О.М.