Справа № 380/7890/21
Суддя: Москаль Ростислав Миколайович
Дата ухвалення: 2021-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2021 року

справа №380/7890/21

провадження № П/380/8002/21

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Москаля Р.М. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку письмового провадження, без виклику сторін та проведення судового засідання) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивачка) 17.05.2021 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - ГУ ПФУ у Львівській області) з такими вимогами:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області в частині відмови ОСОБА_1 у призначенні та виплаті пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пп.2 п. 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до загального страхового та пільгового стажу за Списком №2 період роботи з 01.07.2019 по 31.12.2020 у ВП «Шахта «Великомостівська» ДП «Львіввугілля»;

- призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пп.2 п. 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування».

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 15.03.2021 звернулася до органу ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком. ГУ ПФУ у Львівській області за наслідками розгляду цієї заяви прийняло рішення №46 від 30.03.2021, відповідно до якого відмовило заявниці у призначенні пенсії за віком відповідно до підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з підстав того, що загальний/страховий стаж ОСОБА_1 становить 33 роки 09 місяців, стаж роботи за Списком №2 складає 9 років 4 місяці 21 день (при необхідних не менше 10 років), що є недостатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 у віці 55 років. Орган ПФУ не зарахував період роботи ОСОБА_1 з 01.07.2019 по 21.12.2020 на шахті «Великомостівська» ДП «Львіввугілля» до загального страхового стажу, зокрема, до стажу роботи за Списком №2, оскільки остання не сплатила страхових внесків (єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування). Позивачка представила довідку про заробітну плату №1-10/612 від 27.04.2021 ВП «Шахта «Червоноградська» ДП «Львіввугілля», відповідно до якої з липня 2019 року по грудень 2020 року включно її нараховувалась та виплачувалась заробітна плата, заборгованості по заробітній платі та нарахуванню ЄСВ немає. Позивачка вказує, що відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство - страхувальник, в якому працює робітник, так як саме підприємство нараховує страхові внески із заробітної плати застрахованої особи. Сама по собі наявність заборгованості у платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не може обмежувати прав позивачки (як працівника), а отже не може впливати на визначення її страхового стажу з урахуванням того, що з її заробітної плати страхові внески таким платником були фактично утриманні.

Ухвалою від 21.05.2021 суддя відкрив провадження в адміністративній справі за цим позовом та вирішив розглянути таку справу за правилами спрощеного позовного провадження. Копію ухвали про відкриття провадження у справі надіслано учасникам справи, відповідачу запропоновано подати суду відзив на позовну заяву, в якому вказати про визнання/заперечення позовних вимог.

Відповідач позов не визнає, просить суд відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі (а.с. 56-63). Відповідач пояснив, що при призначенні пенсії ОСОБА_1 не зараховано періоди роботи позивачки з 01.07.2019 по 31.12.2020 до страхового стажу та до стажу роботи за Списком №2, оскільки згідно з Індивідуальних відомостей про застраховану особу форми ОК-5 ОСОБА_1 за вказаний період відсутні відомості про сплату страхових внесків ВП «Шахта «Великомостівська» ДП «Львіввугілля». Оскільки право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до положень підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виникає у віці 53 роки за наявності не менше 10 років стажу з повним робочим днем на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 орган ПФУ вказав на відсутність у ОСОБА_1 права на призначення такої пенсії.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін в порядку частини сьомої статті 262 КАС України від учасників справи не надходило.

Суд з`ясував зміст позовних вимог та заперечень на позов, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності та встановив такі фактичні обставини справи та відповідні правовідносини:

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 24.03.2021 звернувся до органу ПФУ із заявою, просила призначити пенсію за віком (а.с.34-36, 37-40). До заяви про призначення пенсії ОСОБА_1 додала серед інших такі документи: - трудову книжку НОМЕР_2 від 15.03.1988; - диплом НОМЕР_3 , довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №1-222-11 від 16.03.2021, видану ВП «Шахта «Великомостівська» ДП «Львіввугілля», довідка форми ОК-5 «Індивідуальні відомості про застраховану особу» ОСОБА_1 (а.с. 41-46, 50-53).

Відповідно до відомостей довідки ВП «Шахта «Великомостівська» ДП «Львіввугілля» про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №1-222-11 від 16.03.2021, ОСОБА_1 працювала повний робочий день на шахті «Великомостівська» ДП «Львіввугілля» і за період з 16.08.2010 по даний час виконувала гірничі роботи на поверхні шахти за професією, посадою «машиніст підіймальних машин дільниці стаціонарного устаткування, як машиніст підіймальних машин», що передбачена Списком 2 розділу І підрозділу І код КП 8333 підстава ДК 003:2010, затв. постановою Кабінету Міністрів України №461 від 24.06.2016. В додаткових відомостях цієї довідки зазначено, що за результатами атестації робочих місць (як вперше проведеної так і чергової) характер та умови праці докорінно не змінювались, які дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах (а.с.46).

Відповідно до виписки індивідуальних відомостей про застраховану особу форми ОК-5 щодо застрахованої особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , серія та номер паспорта НОМЕР_4 ), зокрема, за звітні роки 2019, 2020 роки зазначено відомості про нарахування страхувальником шахтою «Великомостівська» ДП «Львіввугілля», код 26307799 сум заробітку, однак у відповідних графах відомостей відсутні дані про сплату страхових внесків за період з 01.07.2019 по 31.12.2020 (а.с.52).

30.03.2021 ГУ ПФУ у Львівській області прийняло рішення №46, відповідно до котрого відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». В рішенні відповідач вказав, що з індивідуальних відомостей про застраховану особу форми ОК-5 ОСОБА_1 за період з 01.07.2019 по 31.12.2020 відсутні відомості про сплату страхових внесків ВП «Шахта «Великомостівська» ДП «Львіввугілля», тому періоди роботи заявниці з 01.07.2019 по 31.12.2020 не зараховано до загального страхового стажу та до стажу роботи за Списком №2. У зв`язку з цим орган ПФУ прийшов до висновку про відсутність правових підстав для призначення ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 54-55).

Відокремлений підрозділ «Шахта «Великомостівська» ДП «Львіввугілля» видав довідки №1-10/612 від 27.04.2021, №1-10/616 від 28.04.2021 про доходи ОСОБА_1 (нараховану заробітну плату та ЄСВ) за період з липня 2019 року по грудень 2020 року, зазначивши, що за зазначений розрахунковий період заборгованості по заробітній платі та нарахуванню ЄСВ немає (а.с.13,14).

При прийнятті рішення суд керується такими нормами права:

Стаття 46 Конституції України закріплює право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Згідно з статтею 4 Закону №1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні. Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Частиною першою статті 114 Закону №1058-IV визначено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку 53 роки - з 1 жовтня 1967 року по 31 березня 1968 року.

Відповідно до статті 1 Закону № 1058-IV:

- застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

- страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону;

- страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;

- персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік) - організація та ведення обліку відомостей про застраховану особу, що здійснюється відповідно до законодавства і використовується в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування в установленому законодавством порядку.

Згідно з нормами статей 14, 15 Закону №1058-IV платниками страхових внесків є страхувальники (роботодавці), які зобов`язані сплачувати страхові внески за застрахованих осіб (працівників) до органів Пенсійного фонду України.

За нормами статті 24 Закону №1058-IV:

- страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша);

- страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга);

- періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта).

Здійснення персоніфікованого обліку в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування врегульовано статтею 21 Закону №1058-IV. Як зазначено в частині другій цієї статті на кожну застраховану особу відкривається персональна електронна облікова картка, якій присвоюється унікальний номер електронної облікової картки.

Частиною третьою статті 21 Закону №1058-IV визначено перелік відомостей, які повинна містити персональна електронна облікова картка застрахованої особи; та серед іншого, частину персональної електронної облікової картки, яка відображає страховий стаж, заробітну плату (дохід, грошове забезпечення), розмір сплачених страхових внесків та інші відомості, необхідні для обчислення та призначення страхових виплат.

Постановою правління Пенсійного фонду України №10-1 від 18.06.2014 затверджено Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - Положення №10-1), яке визначає порядок організації ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - Реєстр застрахованих осіб) та порядок надання інформації з Реєстру застрахованих осіб.

Відповідно до пункту 6 розділу V Положення №10-1 інформація з Реєстру застрахованих осіб формується та надається, зокрема, щодо індивідуальних відомостей про застраховану особу - згідно з додатками 3 - 5 до цього Положення. Так, додатком 4 до цього Положення затверджено форму довідки ОК-5 «Індивідуальні відомості про застраховану особу» Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру

загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Нормами статті 106 Закону №1058-IV передбачена відповідальність страхувальників, серед іншого, за несплату або несвоєчасну сплату страхових внесків.

Як визначено статтею 83 Закону №1788-XII, пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсії призначаються з більш раннього строку: а) пенсії за віком та по інвалідності призначаються з дня досягнення пенсійного віку або відповідно встановлення інвалідності органами медико-соціальної експертизи, якщо звернення за пенсією надійшло не пізніше 3 місяців з дня досягнення пенсійного віку або встановлення інвалідності.

При прийнятті рішення суд виходить з таких мотивів:

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. До досягнення зазначеного віку, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку 53 роки - з 1 жовтня 1967 року по 31 березня 1968 року.

24.03.2021 ОСОБА_1 звернулася до органу ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2. Заявник до заяви долучив документи, які підтверджують факт її перебування на посаді та виконання нею робіт, що містяться у Списку №2, а також встановлюють зайнятість за відповідною професією за результатами атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Позивачка 15.03.2021 досягла 53-річного віку, її загальний страховий стаж роботи становить 33 роки 9 місяців, що визнається відповідачем (а.с. 55). Отже, позивачка повинна довести зайнятість на роботах з шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 не менше 10 років.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 відповідач прийняв рішення №46 від 30.03.2021, відповідно до якого відмовив позивачці в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 у зв`язку з відсутністю підстав для призначення через недостатній спеціальний стаж. Так, орган ПФУ не зарахував до загального страхового стажу та до стажу роботи з важкими і шкідливими умовами праці, який дає право на призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону №1058-IV період з 01.07.2019 по 31.12.2020 на шахті «Великомостівська» ДП «Львіввугілля» з тих мотивів, що роботодавець не сплатив страхових внесків з заробітної плати позивача за цей період (єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування).

Отже, в предмет доказування у цій справі входить питання щодо зарахування до страхового стажу та, відповідно, спеціального/пільгового страхового стажу ОСОБА_1 період її роботи з 01.07.2019 по 31.12.2020 на шахті «Великомостівська» ДП «Львіввугілля».

Оцінюючи рішення відповідача щодо незарахування періоду з 01.07.2019 по 31.12.2020 до загального страхового стажу пільгового страхового стажу ОСОБА_1 суд зазначає таке:

- в індивідуальних відомостей про застраховану особу форми ОК-5 щодо застрахованої особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , серія та номер паспорта НОМЕР_4 ) за спірні звітні роки 2019, 2020 наявні відомості про нарахування страхувальником шахтою «Великомостівська» ДП «Львіввугілля», код 26307799 сум заробітку за кожен звітний місяць означених років, однак за період з липня 2019 року і по грудень 2020 року у відповідних графах відомостей відсутні дані про сплату страхувальником страхових внесків (а.с.52);

- виданими ВП «Шахта «Великомостівська» ДП «Львіввугілля» довідками №1-10/612 від 27.04.2021, №1-10/616 від 28.04.2021 про доходи ОСОБА_1 (нараховану заробітну плату та ЄСВ) підтверджено, що за період з липня 2019 року по грудень 2020 року, роботодавець/страхувальник здійснював нарахування ОСОБА_1 заробітної плати та ЄСВ, заборгованості по яких немає (а.с. 13-14).

Оцінюючи мотиви відповідача суд враховує численну та усталену практику Верховного Суду (постанови від 27.03.2018 у справі №208/6680/16-а, від 24.05.2018 у справі №480/12392/16-а, від 31.10.2019 у справі №226/1994/17). Так, суд касаційної інстанції при розгляді аналогічних спорів неодноразово вказував на те, що відповідно до статті 106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи. Обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника. Внаслідок невиконання підприємством обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним засадам у сфері соціального захисту. Тому особа не може нести відповідальність за неналежне виконання своїх обов`язків підприємством, на якому вона працює.

Враховуючи наведені правові позиції Верховного Суду, суд оцінює як протиправні дії відповідача щодо відмови зарахувати період роботи ОСОБА_1 з 01.07.2019 по 31.12.2020 на шахті «Великомостівська» ДП «Львіввугілля» до загального страхового стажу та пільгового стажу за Списком №2, адже несплата страхувальником страхових внесків не повинна порушувати право позивачки на соціальний захист.

Оскільки стаж роботи позивачки з 01.07.2019 по 31.12.2020 на шахті «Великомостівська» ДП «Львіввугілля» (1 рік 6 місяців) підлягає зарахуванню до загального страхового стажу та пільгового стажу позивачки за Списком №2, відтак сукупний спеціальний стаж роботи позивачки, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, перевищує встановлені пунктом 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV 10 років.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно до пункту 10 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на викладені мотиви суд дійшов висновку про протиправність рішення №46 від 30.03.2021 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до відповідно до підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Оскільки позивачка звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком 24.03.2021 (тобто не пізніше 3 місяців з дня досягнення пенсійного віку), то на підставі статті 83 Закону №1788-XII пенсія за віком на пільгових умовах підлягає призначенню з дати досягнення нею пенсійного віку, тобто з 16.03.2021.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 373 КАС України у разі необхідності спосіб і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні; так само на відповідних суб`єктів владних повноважень можуть бути покладені обов`язки щодо забезпечення виконання рішення. З метою виконання рішення суду про призначення позивачці пенсії за віком на пільгових умовах суд встановлює порядок та спосіб його виконання (щодо періоду, роботу на якій слід зарахувати до загального/страхового та пільгового стажу).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого:

відповідно до норм статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. З огляду на судове рішення про часткове задоволення позову, суд стягує за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивачки 454 грн. судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог.

Позивачка просить стягнути з відповідача понесені нею витрати на правову допомогу в сумі 3000 грн. Позивачка надала суду такі докази понесення витрат на професійну правничу допомогу: договір про надання юридичних послуг від 20.04.2021, додаток №1 до договору про надання юридичних послуг від 20.04.2021, ордер про надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 у Львівському окружному адміністративному суді на підставі зазначеного договору адвокатом Брух А.О., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Брух А.О. серія ЛВ №000219 від 01.07.2015, калькуляція оплати послуг з надання правової допомоги адвокатом Брухт А.О. гр. ОСОБА_1 згідно договору від 20.04.2021, квитанція прибуткового касового ордера №9 від 05.05.2021 на суму 3000 грн. (а.с. 19-24).

Відповідач, ГУ ПФУ у Львівській області, вважає розмір заявлених до відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката (3000 грн.) значно завищеним та неспівмірним зі складністю справи. Відповідач, зокрема, зазначає, що справа розглядається в порядку спрощеного провадження, як незначної складності/малозначна, просить зменшити розмір понесених витрат на правову допомогу зменшити.

Оцінюючи клопотання позивача про відшкодування судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд виходить із таких міркувань:

приписами частини 9 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд проаналізував звіт адвоката (калькуляція оплати послуг з надання правової допомоги адвокатом Брухт А.О. гр. ОСОБА_1 згідно договору від 20.04.2021), який містить такий перелік послуг: конфіденційне бачення з клієнтом, ознайомлення зі справою - 1 година; збір документів, підготовка адвокатських запитів та ознайомлення з нормативною правовою базою - 2 години; підготовка позову та інших процесуальних документів - 2 години, вартість послуг адвоката (одна година - 600 грн.).

Разом із тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої прийнято рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом пропорційності, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу (документів), витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Ця справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження та є незначної складності. Відповідач у відзиві на позов просить зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.Суд враховує, що позивачка вільна у виборі представника та у визначенні розміру його гонорару за домовленістю сторін, проте цей вибір не повинен бути надмірно обтяжливим для іншої сторони процесу при вирішенні судом питання про розподіл судових витрат. Суд вважає, що покладені на відповідача судові витрати повинні бути співмірними з сумою коштів, що підлягають сплаті в якості судового збору за розгляд цього спору професійним суддею. Підсумовуючи свої міркування суд вважає справедливим відшкодуванням позивачці її судових витрат на правничу допомогу у сумі 1816 грн., тобто в подвійному розмірі суми судового збору, що підлягає сплаті за розгляд адміністративним судом позовних вимог немайнового характеру.

Керуючись ст.ст. 9, 19-20, 22, 25-26, 90, 229, 241-246, 250, 251, 255, 295, 373, пп.15.5 п.15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення №46 від 30.03.2021, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, Львівська область, місто Львів, вул. Митрополита Андрея, 10; ідентифікаційний код 13814885) призначити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) з 16.03.2021 пенсію за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З метою виконання цього рішення суд встановлює такий порядок та спосіб: Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зобов`язане зарахувати ОСОБА_1 до стажу (загального та стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах) період роботи на ВП «Шахта «Великомостівська» Державного підприємства «Львіввугілля» з 01.07.2019 по 31.12.2020.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, Львівська область, місто Львів, вул. Митрополита Андрея, буд. 10, ідентифікаційний код 13814885) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень та на професійну правничу допомогу в сумі 1816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) гривень.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення. Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який постановив рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Москаль Р.М.