Справа № 260/2727/21
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2021-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

05 жовтня 2021 року м. Ужгород№ 260/2727/21
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гаврилка С.Є., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної Прикордонної служби України про зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

01 липня 2021 року до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом звернувся ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної Прикордонної служби України (89502, Закарпатська область, Ужгородський район, м. Чоп, вул. Головна, 55А, ), в якому просить: "1. Зобов`язати відповідача виплатити на користь ОСОБА_1 залишок індексації грошового забезпечення військовослужбовцю Збройних Сил України, яка підлягає виплаті за період з 20.06.2014 року по 06.03.2018 року; 2.Розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження.".

05 липня 2021 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду було прийнято вищевказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження, якою розгляд справи постановлено провести за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та (або) викликом учасників справи.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 . Наказом начальника командира військової частини НОМЕР_2 від 06 березня 2018 року № 59-ОС позивач виключений зі списків особового складу і всіх видів забезпечення. Позивач вказує, що у період з 01 січня 2014 року по 01 серпня 2018 року під час проходження військової служби не отримував індексації грошового забезпечення. Вважає, що відповідачем, протиправно не нараховувалася та не виплачувалася індексація грошового забезпечення, під час проходження позивачем військової служби. Вказує, що індексація грошового забезпечення є одним із способів забезпечення державних соціальних стандартів і нормативів, а тому держава не може односторонньо відмовитись від взятих на себе зобов`язань, шляхом не виділення на дані цілі бюджетних асигнувань, без внесення відповідних змін до чинного законодавства України щодо соціальних стандартів і нормативів. Позивач зазначає, що індексація доходів громадян, у тому числі грошового забезпечення військовослужбовців, є складовою частиною заробітку та підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті. Отже, сума індексації грошового забезпечення є однією із складових грошового забезпечення і відповідно до закону підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті. Разом з тим, вказує, що у відповідності до довідки відповідача сума належної позивачу індексації становить 38181 грн. 25 червня 2020 року відповідачем частково виплачено суму заборгованості в розмірі 15595,25 грн, а тому позивач просить суд зобов`язати відповідача виплатити йому залишок невиплаченої суми індексації.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву та додаткові пояснення, відповідно до яких просив відмовити у задоволенні позову, мотивуючи тим, що в 2014-2018 роках фінансового ресурсу в Міністерстві оборони України не було. Фінансування на виплату індексації не здійснювалося. Відтак, військова частина не могла виплатити індексацію грошових доходів позивачу за вказаний період, у зв`язку з цим позовні вимоги задоволенню не підлягають. Разом з тим, відповідач вказав, що в ході розгляду даної справи відповідачем було виявлено допущену помилку при здійсненні позивачу розрахунку індексації, оскільки сума індексації для виплати становить 15595,25 грн, таким чином попередня сума у розмірі 38181 грн є невірною.

Відповідно до статті 229 частини 4 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані сторонами докази, (заслухавши сторони та їх представників) всебічно і повно оцінивши всі фактичні обставини (факти), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 (94 прикордонний загін) Західного регіонального управління Державної прикордонної служби.

Як вбачається з наказу начальника НОМЕР_3 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби від 06 березня 2018 № 59-ОС, позивач виключений зі списків особового складу і всіх видів забезпечення (а.с. 25).

Листом начальника Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби за № 11/Б-55 від 15 квітня 2020 року, позивача було повідомлено, що у період з червня 2014 року по день виключення зі списків загону позивачу індексація грошового забезпечення не здійснювалась та відповідно не нараховувалась і не виплачувалась. Сума належної для виплати позивачу індексації становить 38181 грн (а.с. 8).

Позивач вказує, що 25 червня 2020 року відповідачем частково виплачено індексацію грошового забезпечення в розмірі 15595,25 грн, а тому позивач просить суд зобов`язати відповідача виплатити йому залишок невиплаченої суми індексації у період з червня 2014 року по 06 березня 2018 року.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується такими мотивами.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі по тексту - Закон України № 2011-XII) (тут і надалі - в редакції, чинній на момент виникнення та існування спірних правовідносин) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

Згідно із статтею 9 частинами 1-4 Закону України № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Згідно з Преамбулою до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 3 липня 1991 року № 1282-XII (далі по тексту - Закон України № 1282-XII) цей Закон визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

Відповідно до статті 1 Закону України № 1282-XII індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Статтею 2 Закону № 1282-XII передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Таким чином, основною метою індексації грошових доходів населення є забезпечення достатнього життєвого рівня населення України за рахунок відшкодування подорожчання споживчих товарів і послуг.

Положеннями статті 4 Закону України № 1282-XII визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Відповідно до статті 6 Закону України № 1282-XII у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Водночас в силу вимог статей 18, 19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 5 жовтня 2000 року № 2017-III індексація доходів населення відноситься до державних соціальних гарантій, які є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17 липня 2003 року затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення. Згідно з пунктом 4 цього Порядку індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Відповідно до пункту 4 абзацу 8 Порядку у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.

Отже, індексація доходів громадян, зокрема грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних соціальних гарантій, а проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Листом начальника Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби за № 11/Б-55 від 15 квітня 2020 року, позивача було повідомлено, що у період з червня 2014 року по день виключення зі списків загону позивачу індексація грошового забезпечення не здійснювалась та відповідно не нараховувалась і не виплачувалась. Сума належної для виплати позивачу індексації становить 38181 грн (а.с. 8).

При цьому, відповідач вказав, що в ході розгляду даної справи відповідачем було виявлено допущену помилку при здійсненні позивачу розрахунку індексації, оскільки сума індексації для виплати позивачу становить 15595,25 грн, таким чином попередня сума у розмірі 38181 грн, що зазначена у довідці від № 11/Б-55 від 15 квітня 2020 року є невірною.

З даного приводу суд зазначає, що відповідно до розрахунку індексації грошового забезпечення позивача, зокрема за період червня 2014 року по 06 березня 2018 року становить 15832,74 грн (а.с.а.с. 28).

Судом встановлено, що відповідно до реєстру перерахувань на особисті вклади за червень 2020 року та платіжного доручення № 1445 від 23 червня 2020 року позивачу було нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення в розмірі 15595,25 грн, а відтак, відповідачем було виплачено позивачу індексація грошового забезпечення в повному розмірі (а.с.а.с. 29, 30).

За правилами встановленими статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до статті 77 частини 2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене суд доходить висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають до задоволення.

Керуючись статтями 242-246 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної Прикордонної служби України (89502, Закарпатська область, Ужгородський район, м. Чоп, вул. Головна, 55А, ) відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяС.Є. Гаврилко