Справа № 280/6398/21
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2021-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2021 року Справа № 280/6398/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання Стовбур А.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат (03165, м.Київ, пр.Любомира Гузара, буд.7; )

про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат (далі - відповідач, Центр), в якій позивач просить суд:

1) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо перерахування та невиплати позивачу суми разової щорічної грошової допомоги до 05 травня 2021 року у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком на перше січня 2021 року з урахуванням вже виплачених сум;

2) стягнути з відповідача на користь позивача недоплачену частину щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій за 2021 рік, відповідно до ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», у розмірі 7 354,00 грн.

Крім того, просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 500,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань.

Позовна заява подана представником позивача адвокатом Кошліченко Н.В., яка діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АР №1052920 від 22.06.2021.

В обґрунтування позову зазначає, що є учасником бойових дій та має право на пільги, передбачені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 №3551-XII (далі - Закон №3551-XII). Відповідач протиправно виплатив позивачу разову грошову допомогу до 5 травня у 2021 році в розмірі меншому, ніж передбачено Законом №3551-XII. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 02.08.2021 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

20.08.2021 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що виплата щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у 2021 році здійснювалась позивачу відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання виплати разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» від 08.04.2021 №325 (далі - Постанова №325) у розмірі 1 491,00 грн. Вказує, що Центр не може вплинути на розмір самої допомоги, оскільки не має відповідних повноважень. Посилається на те, що на момент спірних правовідносин були чинними нормативно-правові акти однакової юридичної сили - Закон №3551-XII та Закон України «Про Державний бюджет на 2021 рік», при цьому підлягав застосуванню останній як такий, що прийнятий пізніше у часі. Просить врахувати, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. Просить у задоволенні позову відмовити.

На підставі матеріалів справи, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 11.03.2008, користується пільгами, передбаченими Законом №3551-XII, у тому числі, є отримувачем щорічної разової грошової допомоги до 5 травня.

У 2021 році Центром виплачено позивачу разову грошову допомогу до 5 травня у розмірі 1491,00 грн.

На відповідне звернення представника позивача, листом від 16.06.2021 №051-044-532-14 Центр повідомив, що разова грошова допомога до 5 травня виплачена позивачу відповідно до Закону №3551-XII та Постанови №325 як учаснику бойових дій в розмірі 1 491,00 грн. за місцем служби. Зазначено, що підстав для здійснення перерахунку та проведення доплати до виплаченого розміру грошової допомоги не має.

Не погодившись з нарахуванням та виплатою щорічної разової грошової допомоги до 5 травні у 2021 році в розмірі меншому, ніж передбачено Законом №3551-XII, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Спеціальним законом, який регулює спірні правовідносини, є Закон №3551-XII, який визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.

Пільги учасникам бойових дій встановлені статтею 12 вказаного Закону №3551-XII.

Відповідно до частини 5 статті 12 Закону №3551-XII (в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998 року №367-XIV) щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Як визначено статтею 17 цього Закону, фінансування витрат, пов`язаних з введенням його в дію, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів.

Підпунктом «б» підпункту 1 пункту 20 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 №107-VI (набрав чинності 01.01.2008) частину 5 статті 12 Закону №3551-XII викладено у новій редакції, за змістом якої разова грошова допомога учасникам бойових дій до 5 травня виплачується щорічно у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

У подальшому рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 №10-рп/2008 у справі №1-28/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема, положення пункту 20 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Поряд із цим, правовідносини щодо нарахування, виплати та розмірів одноразової грошової допомоги до 5 травня були з 01.01.2015 також врегульовані пунктом 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України.

Так, Законом України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28.12.2014 №79-VІІІ (набрав чинності 01.01.2015) розділ VІ «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким встановлено, що норми і положення, зокрема статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Тобто, Кабінету Міністрів України були делеговані повноваження встановлювати зокрема розмір разової грошової допомоги до 5 травня.

Водночас, рішенням Конституційного Суду України від 27.02.2020 №3-р/2020 у справі №1-247/2018(3393/18) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 45, ст. 425) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Конституційний Суд України у цьому рішенні зазначив, що Бюджетним кодексом України не можна вносити зміни до інших законів України, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, а також встановлювати інше (додаткове) законодавче регулювання відносин, відмінне від того, що є предметом спеціального регулювання іншими законами України. Встановлення пунктом 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Кодексу іншого, ніж у статтях 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», законодавчого регулювання відносин у сфері надання пільг ветеранам війни спричиняє юридичну невизначеність при застосуванні зазначених норм Кодексу та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», що суперечить принципу верховенства права, встановленому статтею 8 Конституції України.

Частиною 2 статті 152 Конституції України встановлено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Отже, з 27.02.2020 норми і положення, зокрема статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону №3551-XII, не застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. У даному випадку застосуванню підлягають положення статті 13 Закону №3551-XII в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998 №367-XIV, частиною 5 якої передбачено виплату разової грошової допомоги до 5 травня у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком.

Вищенаведене відповідає правовому висновку, викладеному у рішенні Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 29.09.2020, прийнятому у зразковій справі №440/2722/20 (провадження №Пз/9901/14/20) та залишеному без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021.

При цьому, суд звертає увагу, що норми будь-яких підзаконних нормативно-правових актів, у тому числі і постанов Кабінету Міністрів України, на які посилається відповідач як на підставу правомірності своїх дій у спірних правовідносинах, не можуть змінювати приписів Закону №3551-ХІІ.

Так, на час виникнення спірних правовідносин одночасно діяли Закон №3551-XII в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998 №367-XIV та Постанова №325.

Виходячи із визначених у частині 3 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення розміру разової грошової у 2021 році слід застосовувати не Постанову №325, а Закон №3551-XII, який має вищу юридичну силу.

Відповідно до частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» від 15.12.2020 №1082-IX встановлено у 2021 році прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з 1 січня - 1769 гривень.

Отже, відповідно до положень частини 5 статті 12 Закону №3551-XII розмір разової грошової допомоги до 5 травня учаснику бойових дій становить 8 845,00 грн. (1 769,00 грн. х 5).

Таким чином, виплата позивачу разової грошової допомоги у сумі 1 491,00 грн. суперечить положенням статті 12 Закону №3551-ХІІ та свідчить про порушення прав позивача на отримання такої допомоги у належному розмірі.

Щодо тверджень відповідача про те, що до спірних правовідносин пріоритетним є застосування норм Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», суд зазначає таке.

По-перше, суд звертає увагу, що положеннями Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» від 15 грудня 2020 року № 1082-IX не врегульовано розмір щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у 2021 році учасникам бойових дій, як не встановлено й делегування відповідних повноважень Кабінету Міністрів України.

По-друге, суд звертає увагу, що в Рішенні від 27.11.2008 у справі № 1-37/2008 Конституційний Суд України вказав, що Закон про Державний бюджет України як правовий акт, що має особливий предмет регулювання (визначення доходів та видатків на загальносуспільні потреби), створює належні умови для реалізації законів України, інших нормативно-правових актів, ухвалених до його прийняття, які передбачають фінансові зобов`язання держави перед громадянами і територіальними громадами. Саме у виконанні цих зобов`язань утверджується сутність держави як соціальної і правової.

Відповідно до статей 1, 3 Конституції України та принципів бюджетної системи (стаття 7 Кодексу) держава не може довільно відмовлятися від взятих на себе фінансових зобов`язань, передбачених законами, іншими нормативно-правовими актами, а повинна діяти ефективно і відповідально в межах чинного бюджетного законодавства (абзаци другий, третій підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення 27.11.2008 у справі № 1-37/2008).

Таким чином, законодавство, що визначає фінансові зобов`язання держави, має первинний характер, а бюджетне законодавство - похідний від нього характер.

Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїх рішеннях неодноразово констатував, що органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань. Окрім того, відповідно до рішень ЄСПЛ «Кечко проти України» (заява № 63134/00, пункти 23, 26) та «Ромашов проти України» (заява № 67534/01, пункт 43), реалізація особою права, яке пов`язано з отриманням бюджетних коштів, що базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов`язань, є безпідставними.

За таких обставин, суд дійшов до висновку, що дії відповідача щодо нарахування та виплати позивачу разової грошової допомоги до 5 травня у 2021 році в розмірі, меншому, ніж передбачено статтею 12 Закону №3551-XII у редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998 №367-XIV, є протиправними.

Щодо обраного способу захисту порушеного права шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача, суд зазначає, що в рамках адміністративного судочинства:

дія - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм;

бездіяльність - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України;

За встановленими обставинами справи відповідач нарахував та виплатив позивачу разову грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік, однак у неналежному розмірі, що свідчить про вчинення ним активних дій з порушенням встановленого законом порядку.

Таким чином, в межах спірних правовідносин відповідачем допущено протиправні дії, а не бездіяльність, а тому обраний позивачем спосіб захисту порушеного права є помилковим.

Крім того, обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, суд керується рішенням Верховного Суду у зразковій справі №440/2722/20, та звертає увагу, що зобов`язання відповідача виплатити недоплачену частину разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у конкретно визначеній сумі можливе лише в разі, якщо такий розмір допомоги був нарахований, але протиправно не виплачений.

Разом з тим, за встановленими у даній справі обставинами, відповідачем не було проведено нарахування разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік в повному обсязі, а тому належним способом поновлення порушеного права позивача є зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу недоплачену разову грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є частково обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про часткове задоволення адміністративного позову.

Позивач звільнений від сплати судового збору в силу приписів Закону України «Про судовий збір», відповідних витрат не поніс.

Позивачем заявлено клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3500,00 грн.

Щодо заявлених витрат на правничу допомогу адвоката, суд зазначає, що відповідно до положень статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (частина 1).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина 2).

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 3).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 4).

Частиною 7 статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Аналіз положень статті 134 КАС України дозволяє дійти висновку, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до КАС України законодавцем принципово по новому визначено роль суду при вирішенні питання розподілу судових витрат, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами, та не може діяти на користь будь-якої із сторін.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц вказала про виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

В обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу до матеріалів справи надано копії таких документів:

- Договір №210415-01 про надання правничої допомоги від 15.04.2020, відповідно до умов якого Клієнт ( ОСОБА_1 ) доручає, а Адвокат (Кошліченко Ніна Валеріївна, що діє на підставі Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 001195 від 29.11.2016 р., виданого на підставі рішення Ради адвокатів Запорізької області) приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань; - складання звернень (заяв, скарг, пропозицій) та інших документів правового характеру; - складання процесуальних документів (заперечень, клопотань, претензій, заяв, позовних заяв, апеляційних і касаційних скарг, заяв про вжиття заходів забезпечення позову та інших документів відповідно до вимог процесуального законодавства); - представництва та захисту інтересів Клієнта в будь-яких органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, а також у судах всіх інстанцій під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного, кримінального та конституційного судочинства, провадження у справах про адміністративні правопорушення, органах державної виконавчої служби та приватних виконавців, органах Національної поліції України, прокуратури в тому числі військової, органах Міністерства Оборони України, Національної Гвардії України, органах Державної фіскальної служби України та усіх інших правоохоронних органах, органах Державної реєстраційної служби України, Міністерства юстиції України тощо з будь-яких питань. Пунктом 5.2 Договору про надання правничої допомоги визначено, що гонорар складається із суми вартості послуг, тарифи яких попередньо узгоджені сторонами в усній формі та обумовлені Додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною Договору. Оплата здійснюється за домовленістю сторін;

- Додаткова угода №1 від 15.04.2021 до Договору про надання правничої допомоги №_210415-01_, якою сторони у відповідності до п. 5.2. Договору визначили, що за складання заяви до управління соціального захисту та позовної заяви з додатками, направлення її до суду, отримання в подальшому рішення суду, у разі відмови у добровільному виконанні рішення суду, пред`явлення до виконання рішення суду у примусовому порядку, Клієнт сплачує Адвокату гонорар у розмірі 3 500,00 грн. шляхом сплати готівкою;

- акт прийому-передачі виконаних робіт і послуг від 20.07.2021 за Договором про надання правничої допомоги №210415-01 від 15.04.2021, відповідно до якого Адвокат передає наступні послуги: - усна консультація; - пошук судової практики та вивчення законодавства із питання оскарження бездіяльності Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат щодо перерахування та невиплати ОСОБА_1 суми разової щорічної грошової допомоги до 05 травня у розмірі 5 мін. пенсій за віком з урахуванням вже виплачених сум; - складання та направлення до Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат заяви ОСОБА_1 про перерахунок та виплату недоплаченої частини суми разової щорічної грошової допомоги до 05 травня у розмірі 5 мін. пенсій за віком з урахуванням вже виплачених сум, адвокатського запиту за кошт адвоката; - складання позовної заяви із підготуванням додатків до неї (копіювання та засвідчення копій), для подання до Запорізького окружного адміністративного суду. Всього робіт та послуг передано на суму 3500,00 грн.;

- «Детальний розрахунок вартості адвокатського гонорару за договором про надання правничої допомоги № 210415-01 від 15.04.2021 року», відповідно до якого адвокатом надано таку правничу допомогу: - 15.04.2021р,усна консультація пошук судової практики та вивчення законодавства із питання оскарження бездіяльності Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат щодо перерахування та невиплати ОСОБА_1 суми разової щорічної грошової допомоги до 05 травня 2021 р. у розмірі 5 мін. пенсій за віком на 1-ше січня 2021 р. відповідно з урахуванням вже виплачених сум; - 04.06.2021р., складання та направлення до Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат заяви ОСОБА_1 про перерахунок та виплату недоплаченої частини суми разової щорічної грошової допомоги до 05 травня 2021 рр. у розмірі 5 мін. пенсій за віком на перше січня 2021 рр. відповідно з урахуванням вже виплачених сум, адвокатського запиту, направлення їх за власний кошт адвоката; - 20.07.2021р., складання позовної заяви до Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії із підготуванням додатків до неї (копіювання всіх додатків та засвідчення копій), для подання до Запорізького окружного адміністративного суду: - без визначення дати, направлення до Запорізького окружного адміністративного суду позовної заяви за кошти адвоката. Розмір гонорару вираховується та оплачується незалежно від кількості витраченого часу та виду наданих робіт і послуг. Станом на 20.07.2021 року розмір гонорару становить 3500 (три тисячі п`ятсот) грн. До розрахунку додається квитанції до прибуткового касового ордеру № 134 від 20.07.2021 року на суму 3500 грн.;

- квитанція до прибуткового касового ордеру №134 від 20.07.2021, відповідно до якої Адвокат Кошліченко Н.В. прийняла від ОСОБА_1 , підстава договір про надання правової допомоги № №210415-01, три тисячі п`ятсот гривень.

Суд зазначає, що предмет укладеного сторонами Договору про надання правничої допомоги №210415-01 від 15.04.2020 носить загальний характер. Надана Додаткова угода стосується, крім іншого, питання складання заяви до управління соціального захисту та позовної заяви з додатками, направлення її до суду, в той час як управління соціального захисту не є відповідачем у даній справі. Крім того, інші надані документи стосуються виконання сторонами умов Договору про надання правничої допомоги №210415-01 від 15.04.2021, який до матеріалів справи не надано, в той час як до матеріалів справи надано копію Договору про надання правничої допомоги №210415-01 від 15.04.2020, тобто інший договір (від іншої дати).

Вищенаведене дозволяє дійти висновку, що надані до матеріалів справи докази понесення витрат на правничу допомогу адвоката не дозволяють ідентифікувати такі послуги з фактом надання позивачу послуг у зв`язку з розглядом даної справи.

Враховуючи наведене, відсутні підстави для стягнення на користь позивача заявлених витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з їх недоведеністю, а тому відповідне клопотання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 295, 297 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 разової грошової допомоги до 5 травня у 2021 році в розмірі, меншому, ніж передбачено статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту» у редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998 №367-XIV.

Зобов`язати Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

У задоволенні клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, місцезнаходження: 03165, м.Київ, пр.Любомира Гузара, буд.7; .

Повне судове рішення складено 01.10.2021.

Суддя М.О. Семененко