Справа № 420/6284/19
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2021-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2021 р. м.ОдесаСправа № 420/6284/19

Головуючий І інстанції Білостоцький О.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів: Косцової І.П., Джабурія О.В.,

за участю секретаря - Голобородько Д.В., представника відповідача (апелянта) - Кравченко Ю.В. та позивача - Большакова С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі апеляційну скаргу Фонду державного майна України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2021 року (м.Одеса, дата складання повного тексту рішення - 29.04.2021р.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Фонду державного майна України про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

24.10.2019р. ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Фонду державного майна України, у якому просив суд визнати протиправним та скасувати рішення Екзаменаційної комісії Фонду державного майна України, оформленого протоколом №114 від 26.09.2019р., в частині зобов`язання його пройти програму підвищення кваліфікації за напрямком «Оцінка цілісних майнових комплексів, паїв, цінних паперів, майнових прав та нематеріальних активів, у тому числі прав на об`єкти інтелектуальної власності» за спеціалізацією 2.1 «Оцінка цілісних майнових комплексів, паїв, цінних паперів, майнових прав та нематеріальних активів (крім прав на об`єкти інтелектуальної власності)» та за напрямком «Оцінка об`єктів у матеріальній формі» за спеціалізацією 1.1. «Оцінка нерухомих речей (нерухомого майна, нерухомості), у тому числі земельних ділянок та майнових прав на них», а також в частині попередження його про те, що якщо він до 01.11.2019р. не виконає рішення Екзаменаційної комісії в частині проходження навчання за програмою підвищення кваліфікації, то на розгляд Екзаменаційної комісії буде винесено питання щодо позбавлення кваліфікаційного свідоцтва (кваліфікаційного документа) оцінювача (його анулювання) за відповідною спеціалізацією.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірне рішення було прийнято відповідачем безпідставно та з порушенням встановленого порядку. Так, позивач зазначає, що засідання Екзаменаційної комісії відбулося без його належного і своєчасного повідомлення, чим порушено його право надати свої усні і письмові зауваження, бути присутнім під час засідання, надавати пояснення та докази. Окрім того, оскаржуване рішення фактично було прийняте без відповідного звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) та без відповідної рецензії на звіт. Що ж до висновку відповідача про професійну оціночну діяльність ОСОБА_1 , а саме складання ним висновку експерта від 11.08.2016р. №351/16 та від 19.09.2012р. №93, то останній з цього приводу вказав на те, що він у даних обставинах не був суб`єктом оціночної діяльності, а діяв виключно як експерт (фахівець у відповідній галузі права).

Представник відповідача надав до суду 1-ї інстанції письмовий відзив, у якому позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні.

27.02.2020р. ОСОБА_1 подав до суду 1-ї інстанції клопотання про призначення судової експертизи, в якій просив призначити справі судову почеркознавчу експертизу, якою встановити ким саме, ним чи іншою особою виконано підпис від імені ОСОБА_1 у повідомленні про вручення поштового відправлення (Ф. №119) за №906.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 27.02.2020р. вказане вище клопотання позивача було задоволено та призначено у справі №420/6284/19 судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено питання: чи виконано підпис від імені ОСОБА_1 у документі - рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення із штриховим кодовим ідентифікатором « 906» власноручно тією особою, від імені якої він зазначений або іншою особою? Проведення судової експертизи доручено експертам Кропивницького відділення Київського НДІ судових експертиз.

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою суду 1-ї інстанції, відповідач 20.03.2020р. подав апеляційну скаргу.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30.07.2020р. апеляційну скаргу Фонду державного майна України - залишено без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції від 27.02.2020р. - без змін.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2021 року позов ОСОБА_1 - задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Екзаменаційної комісії Фонду державного майна України, яке оформлене протоколом від 26.09.2019р. за №114, в частині зобов`язання ОСОБА_1 позачергово пройти навчання за програмою підвищення кваліфікації за напрямком «Оцінка цілісних майнових комплексів, паїв, цінних паперів, майнових прав та нематеріальних активів, у тому числі прав на об`єкти інтелектуальної власності» за спеціалізацією 2.1 «Оцінка цілісних майнових комплексів, паїв, цінних паперів, майнових прав та нематеріальних активів (крім прав на об`єкти інтелектуальної власності)» та за напрямком «Оцінка об`єктів у матеріальній формі» за спеціалізацією 1.1 «Оцінка нерухомих речей (нерухомого майна, нерухомості), у тому числі земельних ділянок та майнових прав на них», а також в частині попередження позивача про те, що якщо він до 01.11.2019р. не виконає рішення Екзаменаційної комісії в частині проходження навчання за програмою підвищення кваліфікації, то на розгляд Екзаменаційної комісії буде винесено питання стосовно позбавлення кваліфікаційного свідоцтва (кваліфікаційного документа) оцінювача (його анулювання) за відповідною спеціалізацією. Стягнуто з Фонду Державного майна України на користь позивача суму судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, у розмірі 7306 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідач 22.06.2021р. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.04.2021р. та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

02.07.2021р. матеріали даної справи, разом із апеляційною скаргою відповідача, надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.07.2021р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача, а ухвалою від 10.09.2021р. призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 20.09.2021р.

Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

У судовому засіданні суду 2-ї інстанції представник відповідача підтримав апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні, у свою чергу, категорично не визнав апеляційну скаргу та мотивовано наполягав на залишенні її без задоволення, а рішення суду 1-ї інстанції - без змін.

Згідно з ч.1 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, виступи сторін, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність належних підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини.

17.09.2012р. Прокуратура Одеської області завернулася до Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУ МВС України в Одеській області із листом, в якому просила надати висновок фахівця щодо правильності виконання ТОВ «Одеська регіональна експертна компанія» звіту від 30.09.2010р. №07.10/10 та відповідності результатів діючому законодавству, яким регламентовано проведення нормативно-грошової оцінки зазначеного об`єкту нерухомості.

На виконання зазначеного листа-доручення прокуратури, експертом Большаковим С.І. складено висновок спеціаліста від 19.09.2012р. №93.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 11.12.2015р. у справі №523/16492/15-ц за позовом Спілки рибалок-любителів «Сичавка», причал №257 до ОСОБА_2 про стягнення майнової шкоди було призначено судову експертизу, проведення якої доручено ТОВ «Науково-дослідний інститут судової експертизи та оцінки».

11.08.2016р. на виконання ухвали Суворовського районного суду м.Одеси у цивільній справі №523/16492/15-ц, позивачем було складено висновок експерта №351/16.

30.03.2017р. відбулось засідання Екзаменаційної комісії Фонду державного майна Україна, в порядку-денному якого стояли питання щодо професійної оціночної діяльності оцінювачів, у тому числі щодо професійної оціночної діяльності оцінювача ОСОБА_1 .

При цьому, з протоколу засідання Екзаменаційної комісії Фонду державного майна Україна від 30.03.2017р. №94 вбачається наступна інформація.

09.09.2016р. та 23.12.2016р. до Фонду державного майна України надійшли листи гр. ОСОБА_2 щодо об`єктивності визначення ринкової вартості права грошової вимоги Спілки рибалок-любителів «Сичавка» до колишнього керівництва спілки, у складеному оцінювачем ОСОБА_1 висновку експерта від 11.08.2016р. №351/16.

При цьому, підставою для складання висновку експерта від 11.08.2016р. №351/16 позивач на першій сторінці висновку зазначив Свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів від 05.04.2011р. №8670 та посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача від 14.12.2014р. ЦМК №805-ПК за спеціалізацією 2.1, а також сертифікат суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «НДІ судової експертизи та оцінки» від 05.08.2014р. №16763/14.

11.01.2017р. Фонд своїм листом від №10-36-341 направив звернення гр. ОСОБА_2 та матеріали до нього для розгляду експертною радою саморегулівної організації оцінювачів Всеукраїнська громадська організація «Всеукраїнська спілка експертів оцінювачів».

Листом від 17.03.2017р. №17/03-2017 зазначена громадська організація повідомила про те, що за даними Державного реєстру атестованих судових експертів, станом на дату проведення дослідження та складання документа під назвою «Висновок експерта від 11.08.2016р. за №351/16» ОСОБА_1 не був атестований як судовий експерт, а раніше отримані свідоцтва експерта за експертними спеціальностями 12.1 «Оцінка машин, обладнання, сировини та товарів народного споживання» та 12.2 «Визначення вартості дорожніх транспортних засобів, розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу» були анульовані 12.06.2014р. Вирішення питання щодо визначення ринкової вартості права вимоги відноситься до спеціалізації 16.1 «Оцінка цілісних майнових комплексів, паїв, цінних паперів», яка виключена з переліку експертиз, що виконуються судовими експертами Міністерства юстиції України. Питання №2 щодо визначення суми збитків, спричинених спілці рибалок-любителів «Сичавка» відноситься до компетенції судового експерта-економіста за експертною спеціальністю 11.2 «Дослідження документів про економічну діяльність підприємств та організацій». Враховуючи викладене, позивач не мав правових підстав проводити судову експертизу за ухвалою від 11.12.2015р. Суворовського районного суду м. Одеси у цивільній справі №523/16492/15-ц.

З огляду на зазначене, Екзаменаційна комісія дійшла до висновку про те, що документ під назвою «Висновок експерта від 11.08.2016р. за №351/16», складений позивачем, не відповідає ні вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», ні вимогам Закону України «Про судову експертизу», є неякісним, не професійним та не може бути використаний.

Також, в протоколі Екзаменаційної комісії було зазначено стосовно професійної оціночної діяльності ОСОБА_1 щодо складаного ним висновку спеціаліста від 19.09.2012р. №93 на звіт від 30.09.2010р. за №07.10/10 про оцінку ринкової вартості одноповерхової будівлі колишнього залізничного вокзалу, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до акту службового розслідування, проведеного регіональним відділенням Фонду по Одеській області, висновок спеціаліста від 19.09.2012р. за №93, виконаний спеціалістом - ОСОБА_1 , який не мав необхідної кваліфікації для проведення експертних досліджень об`єкту нерухомості.

На підставі зазначених обставин, на засіданні від 30.03.2017р. №94 Екзаменаційною комісією було прийнято рішення, оформлене протоколом, яким оцінювача ОСОБА_1 було зобов`язано позачергово пройти навчання за програмою підвищення кваліфікації за напрямком Оцінка цілісних майнових комплексів, паїв, цінних паперів, майнових прав та нематеріальних активів, у тому числі прав на об`єкти інтелектуальної власності за спеціалізацією 2.1 «Оцінка цілісних майнових комплексів, паїв, цінних паперів, майнових прав та нематеріальних активів (крім прав на об`єкти інтелектуальної власності та за напрямком Оцінка об`єктів у матеріальній формі за спеціалізацією 1.1 Оцінка нерухомих речей (нерухомого майна нерухомості), у т.ч. земельних ділянок та майнових прав на них».

Також, зазначеним вище рішенням позивача було попереджено про те, що якщо він до 01.06.2017р. не виконає «рішення» комісії в частині проходження ним навчання за програмою підвищення кваліфікації, то на розгляд комісії буде винесено питання щодо позбавлення кваліфікаційного свідоцтва (кваліфікаційного документа) оцінювача (його анулювання) за відповідною спеціалізацією.

Не погоджуючись із зазначеним вище рішеннямвідповідача, вважаючи його протиправним та таким, що прийняте без його належного повідомлення, позивач звернувся до суду в межах адміністративної справи №815/2467/17.

Так, постановою Одеського окружного адміністративного суду від 28.08.2017р. по справі №815/2467/17 було задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Фонду Державного майна України в особі Екзаменаційної комісії Фонду державного майна України.

Визнано протиправним та скасовано рішення Екзаменаційної комісії Фонду державного майна України, оформлене протоколом від 30.03.2017р. №94 в частині зобов`язання ОСОБА_1 позачергово пройти програму підвищення кваліфікації за напрямком Оцінка цілісних майнових комплексів, паїв, цінних паперів, майнових прав та нематеріальних активів, у тому числі прав на об`єкти інтелектуальної власності за спеціалізацією 2.1 Оцінка цілісних майнових комплексів, паїв, цінних паперів, майнових прав та нематеріальних активів (крім прав на об`єкти інтелектуальної власності) та за напрямком Оцінка об`єктів у матеріальній формі за спеціалізацією 1.1 Оцінка нерухомих речей (нерухомого майна нерухомості), у тому числі земельних ділянок та майнових прав на них, а також в частині попередження оцінювача позивача про те, що якщо він до 01.06.2017р. не виконає рішення комісії в частині проходження навчання за програмою підвищення кваліфікації, то на розгляд Екзаменаційної комісії буде винесено питання щодо позбавлення кваліфікаційного свідоцтва (кваліфікаційного документа) оцінювача (його анулювання) за відповідною спеціалізацією.

Постановами Одеського апеляційного адміністративного суду від 24.01.2019р. та Верховного Суду від 24.04.2019р. залишено в силі постанову Одеського окружного адміністративного суду від 28.08.2017р. у справі №815/2467/17.

При цьому, судами зроблено висновок, що позивача неналежним чином повідомлено про дату та час засідання Екзаменаційної комісії, чим порушено його право надавати відповідні пояснення.

За правилами ч.4 ст.78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

15.05.2019р. з метою розгляду питання щодо виконання постанови Верховного Суду України від 24.04.2019р. по справі №815/2467/17, Фонд державного майна України направив ОСОБА_1 запрошення на засідання Екзаменаційної комісії, яке відбудеться 30.05.2019р. о 14:00 год.

Однак, зазначене повідомлення так і не було вручено позивачу та повернуто на адресу Фонду державного майна.

Проте, 30.05.2019р. Екзаменаційною комісією Фонду державного майна України, не зважаючи на неналежне повідомлення позивача, було проведено засідання, за результатами якого було прийнято рішення, оформлене витягом із протоколу №112.

Так, зазначеним рішенням, серед іншого, було ухвалено скасувати рішення Екзаменаційної комісії, оформлене протоколом від 30.03.2017р. №94 щодо позивача та вирішено розглянути питання щодо його професійної оціночної діяльності на засіданні, яке відбудеться 26.09.2019р.

Про вказані обставини Екзаменаційна комісія повідомила позивача листом від 06.06.2019р. №10-59-10564, який був надісланий відповідачем засобами поштового зв`язку рекомендованим листом із повідомленням про вручення поштового відправлення 906) за адресою: 65144, м. Одеса, вул. Небесної сотні, 47/3.

Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 906) вказаний лист нібито був вручений 13.06.2019р. адресату (без зазначення його ПІБ) за вказаною адресою.

Далі, 26.09.2019р. відбулось засідання Екзаменаційної комісії Фонду державного майна Україна, в порядку денному якого стояли питання щодо професійної оціночної діяльності оцінювачів, у тому числі щодо професійної оціночної діяльності оцінювача ОСОБА_1 .

За результатами проведеного засідання Екзаменаційною комісією Фонду державного майна Україна було складено протокол від 26.09.2019р. №114, в якому відповідачем викладена інформація щодо порушення ОСОБА_1 вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» при складані ним висновку експерта від 11.08.2016р. №351/16 та висновку спеціаліста від 19.09.2012р. №93, що була аналогічна зазначеній у протоколі засідання Екзаменаційної комісії Фонду державного майна Україна від 30.03.2017р. №94.

На підставі вищезазначених обставин, позивача зобов`язано позачергово пройти навчання за програмою підвищення кваліфікації за напрямом «Оцінка цілісних майнових комплексів, паїв, цінних паперів, майнових прав та нематеріальних активів, у т.ч. прав на об`єкти інтелектуальної власності» за спеціалізацією 2.1 «Оцінка цілісних майнових комплексів, паїв, цінних паперів, майнових прав та нематеріальних активів (крім прав на об`єкти інтелектуальної власності)» та за напрямом «Оцінка об`єктів у матеріальній формі» за спеціалізацією 1.1 «Оцінка нерухомих речей (нерухомого майна, нерухомості), у т.ч. земельних ділянок та майнових прав на них».

У вказаному вище рішенні, окрім іншого, позивача також було попереджено й про те, що у випадку якщо він до 01.11.2019р. не виконає це рішення комісії щодо позачергового проходження навчання за програмою підвищення кваліфікації, то на розгляд Екзаменаційної комісії буде винесено питання щодо позбавлення його кваліфікаційних свідоцтв (кваліфікаційних документів) оцінювача (їх анулювання) за відповідними спеціалізаціями.

Не погоджуючись із зазначеними діями та рішенням відповідача, позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

Вирішуючи справу по суті та повністю задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із обґрунтованості і доведеності заявлених позовних вимог та, відповідно, неправомірності спірного рішення відповідача.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали даної справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає їх обґрунтованими, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено те, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових та службових осіб.

Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначає Закон України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від 12.07.2001р. №2658-ІІІ.

Як передбачено ст.2 Закону №2658-ІІІ, оцінка майна, майнових прав та професійна оціночна діяльність регулюються цим Законом, іншими нормативно-правовими актами з оцінки майна, що не суперечать йому. Якщо ж міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, встановлено інші правові норми щодо оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності, застосовуються правила міжнародного договору.

За змістом ч.ч.1,2 ст.15 цього ж Закону, «кваліфікаційним свідоцтвом оцінювача» вважається документ, який підтверджує достатній фаховий рівень підготовки оцінювача за програмою базової підготовки для самостійного проведення оцінки майна.

Форми кваліфікаційних свідоцтв оцінювача встановлюються Фондом державного майна України.

Право на отримання кваліфікаційного свідоцтва набувають фізичні особи, які мають закінчену вищу освіту, пройшли навчання за програмою базової підготовки та стажування протягом одного року у складі суб`єкта оціночної діяльності разом з оцінювачем, який має не менше ніж дворічний досвід практичної діяльності із оцінки майна, отримали позитивну рекомендацію та успішно склали кваліфікаційний іспит.

Так, кваліфікаційні свідоцтва підтверджують професійну підготовку оцінювача за такими напрямами оцінки майна відповідно до програм базової підготовки: оцінка об`єктів у матеріальній формі; оцінка цілісних майнових комплексів, паїв та цінних паперів, майнових прав, а також нематеріальних активів, у т.ч. прав на об`єкти інтелектуальної власності.

Частина 3 ст.15 Закону №2658-ІІІ передбачає те, що підвищення кваліфікації відбувається за напрямами, зазначеними у кваліфікаційному свідоцтві оцінювача, за результатами якої видається посвідчення про підвищення кваліфікації, яке є невід`ємною частиною кваліфікаційного свідоцтва.

У відповідності ч.7 до ст.16 Закону №2658-III, рішення Екзаменаційної комісії оформлюються протоколами.

При цьому, порядок роботи Екзаменаційної комісії встановлюється Фондом державного майна України.

Так, згідно з положеннями п.3 розділу І «Положення про порядок роботи Екзаменаційної комісії» (затв. наказом Фонду державного майна України від 13.11.2002р. за №1997), відповідно до покладених завдань Екзаменаційна комісія: приймає рішення щодо необхідності проходження підвищення кваліфікації оцінювачем за напрямами оцінки майна та спеціалізаціями в межах цих напрямів, що відповідають напрямам та спеціалізаціям звіту про оцінку майна, до якого були зауваження.

Як визначено п.4 розділу І Положення №1997, організаційне та технічне забезпечення роботи Екзаменаційної комісії за всіма напрямами оцінки майна та спеціалізаціями в межах цих напрямів здійснює секретаріат Екзаменаційної комісії, що утворюється Фондом державного майна України з членів Екзаменаційної комісії та працівників Фонду державного майна України.

Очолює секретаріат Екзаменаційної комісії заступник голови Екзаменаційної комісії.

Пунктом 1 розділу IV згаданого вище Положення закріплено, що розгляд питань, пов`язаних з позбавленням кваліфікаційного свідоцтва (кваліфікаційного документа) оцінювача (його анулюванням), здійснюється у разі отримання Фондом державного майна України письмового звернення (скарги) заінтересованих осіб (заявників).

У свою чергу, таке звернення (скарга) повинно містити аргументовані підстави для позбавлення кваліфікаційного свідоцтва (кваліфікаційного документа) оцінювача.

До звернення (скарги) додаються звіт про оцінку майна (акт оцінки майна) або належним чином оформлена його копія згідно з вимогами «Положення про порядок рецензування звітів про оцінку майна та майнових прав рецензентами, що працюють у штаті Фонду державного майна України, його регіональних відділень та представництв» (затв. наказом Фонду державного майна України від 31.10.2011р. №1585/1), а також одна або декілька рецензій на нього.

До звернення (скарги) можуть додаватися матеріали, які розкривають суть питання, зокрема судові рішення, листування з порушеного питання, інші документи.

За приписами п.2 розділу IV Положення №1997 (у редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення) визначено, що якщо письмове звернення (скарга) не містить звіту про оцінку майна (акта оцінки майна), Фонд державного майна України листом звертається до суб`єкта оціночної діяльності для отримання такого звіту про оцінку майна (акта оцінки майна). У разі відсутності у письмовому зверненні (скарзі) рецензії на звіт про оцінку майна (акт оцінки майна) Фонд державного майна України забезпечує його рецензування.

Якщо за результатами опрацювання документів з оцінки, в тому числі рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна), виявлені грубі порушення оцінювачем нормативно-правових актів з оцінки майна, майнових прав і професійної оціночної діяльності, визначені абз.2-6 п.4 цього розділу, Фонд державного майна України надсилає письмове звернення (скаргу) заявника разом із документами до нього (неї) на розгляд до секретаріату Екзаменаційної комісії.

У разі виявлення грубого порушення оцінювачем нормативно-правових актів з оцінки майна, майнових прав і професійної оціночної діяльності, передбачених абз.2-5 п.4 цього розділу, звіт про оцінку майна (акт оцінки майна) надсилається для забезпечення його рецензування експертною радою саморегулівної організації оцінювачів (у разі, якщо оцінювач є членом такої організації) або члену Екзаменаційної комісії, якому доручено здійснити рецензування (якщо оцінювач не є членом жодної із саморегулівних організацій оцінювачів).

Після отримання секретаріатом Екзаменаційної комісії рецензій на звіт про оцінку майна (акт оцінки майна) питання щодо професійної оціночної діяльності оцінювача включається до порядку денного чергового засідання Екзаменаційної комісії.

З цією метою секретаріат Екзаменаційної комісії готує та подає звернення (скаргу) заявника та пакет документів до нього (неї) на розгляд Екзаменаційної комісії. До матеріалів долучаються рецензії на звіт про оцінку майна (акт оцінки майна).

У двотижневий строк до дати проведення чергового засідання секретаріат Екзаменаційної комісії готує лист на адресу оцінювача, звернення щодо професійної оціночної діяльності якого розглядається, з вимогою надати письмові пояснення з порушеного питання, а також прибути на засідання Екзаменаційної комісії (п.5 розділу IV Положення №1997).

Надаючи оцінку судовому рішенню першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що п.5 розділу IV Положення №1997 не визначає яким саме видом поштового відправлення має бути направлена «вимога» надати письмові пояснення з порушеного питання та прибути на засідання комісії (простий лист, рекомендований, з повідомленням про вручення, з оголошеною цінністю).

Однак, зважаючи на імперативно встановлений обов`язок Екзаменаційної комісії повідомити оцінювача не пізніше як за 2 (два) тижні до дати проведення засідання, суд апеляційної інстанції вважає, що обраний «спосіб» повідомлення про дату, час та місце проведення засідання повинен забезпечити «реальне повідомлення» оцінювача та не бути лише формальним направленням такого повідомлення. Результатом належного та завчасного повідомлення, у цьому розумінні, є фактична обізнаність оцінювача про дату, час та місце засідання Екзаменаційної комісії, яка реалізована за такий період, який надає йому можливість належно підготуватися до розгляду питань, пов`язаних з позбавленням кваліфікаційного свідоцтва, та взяти участь у засіданні.

З наведених законодавчих приписів випливає те, що проведення розгляду питань, пов`язаних з позбавленням кваліфікаційного свідоцтва, повинно здійснюватися із дотриманням принципу змагальності. Це означає, що законодавець прямо надає оцінювачу, відносно якого здійснюється розгляд такого питання, можливість захищати себе та брати участь у процесі прийняття рішення (як одну з форм гарантій, наданих оцінювачу для захисту своїх законних прав та інтересів). З огляду на наведене, оцінювач може реалізувати таке право шляхом участі у засіданні, наданні пояснень та поданні відповідних доказів.

До того ж, аналогічний за змістом правовий висновок було викладено у постанові Верховного Суду від 24.04.2019р. у справі № 815/2467/17.

Згідно з п.7 розділу IV Положення №1997, у разі неприбуття оцінювача або уповноваженого ним представника на засідання Екзаменаційної комісії питання стосовно професійної оціночної діяльності такого оцінювача розглядається із урахуванням наданих ним письмових пояснень без його присутності. При цьому, ненадання оцінювачем письмових пояснень не є підставою для не проведення Екзаменаційною комісією розгляду порушеного питання.

Так, у відповідності до п.10 розділу IV Положення №1997, у разі відсутності підстав для позбавлення оцінювача кваліфікаційного свідоцтва (кваліфікаційного документа) оцінювача комісією за підсумками розгляду винесеного питання щодо його професійної оціночної діяльності можуть прийматися рішення, зокрема, стосовно необхідності позачергового проходження навчання за програмою підвищення кваліфікації оцінювачем за відповідним(и) напрямом(ами) з оцінки майна та спеціалізацією(ями) в межах цього(их) напряму(ів).

Так, як встановлено з матеріалів справи та пояснень представника відповідача, Фонд державного майна України рекомендованим листом з повідомленням про вручення (№906) надіслав позивачу лист-повідомлення від 06.06.2019р. за №10-59-10564, в якому зазначив, що засідання Екзаменаційної комісії відбудеться 26.09.2019р.

Зазначений лист був направлений за відомою відповідачу адресою: 65144, м. Одеса, вул. Небесної сотні, 47/3, та, за твердженням відповідача, отриманий позивачем 13.06.2019р.

Однак, як свідчать матеріали справи, позивач щодо факту отримання ним зазначеного вище листа-повідомлення категорично заперечував та наполягав, що підпис, який був проставлений на рекомендованому листі з повідомленням про вручення (№906) йому не належить, а кому саме було вручено зазначене поштове відправлення йому не відомо.

З огляду на викладене, судом першої інстанції цілком обґрунтовано було призначено судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено питання: чи виконано підпис від імені позивача у документі - рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення із штриховим кодовим ідентифікатором « 906» власноручно тією особою, від імені якої він зазначений ( ОСОБА_1 ) або іншою особою.

Як встановлено по справі, за результатами проведеної судової експертизи, Кропивницьким відділенням Київського НДІ судових експертиз Міністерства юстиції України складено висновок від 27.08.2020р. №3476/3477/20-27, у якому зазначено, що підпис від імені позивача в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу із штрихованим кодовим ідентифікатором « 906» від 13.06.2019р., який міститься під графою «дата», виконаний не позивачем - ОСОБА_1 , а іншою особою.

Як передбачено приписами ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною 2 статті 74 КАС України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як передбачено п.1 ч.1 ст.102 КАС України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

За змістом ст.101 КАС України, «висновком експерта» вважається докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені перед експертом, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Дійсно, у відповідності до ст.108 КАС України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими ст.90 цього Кодексу. Однак, відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивованим у судовому рішенні.

У свою чергу, слід зазначити, що наявний в матеріалах справи висновок судової почеркознавчої експертизи від 27.08.2020р. №3476/3477/20-27 повністю відповідає вимогам, визначеним ст.101 КАС України, є належним та допустимим доказом, а тому судова колегія, як і суд 1-ї інстанції, приймає його до уваги при вирішенні даної справи по суті.

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, судова колегія вважає, що суд попередньої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що позивача, в даному випадку, не було своєчасно та належним чином повідомлено про дату та час засідання Екзаменаційної комісії, яке відбулось 26.09.2019р., що, в свою чергу, позбавлено його можливості надати свої усні та письмові пояснення з порушених питань, а також бути присутнім на засідання.

Належних та достатніх доказів надіслання ОСОБА_1 відповідного повідомлення (у тому числі засобами поштового зв`язку) Фондом державного майна України надано не було.

Надаючи оцінку судовому рішенню 1-ї інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги позивача, колегія суддів одночасно звертає увагу й на те, що відповідно до ст.16 Закону №2658-ІІІ рішення про позбавлення кваліфікаційного свідоцтва (його анулювання) приймається Екзаменаційною комісією за письмовим поданням заінтересованих осіб з таких підстав:

- неодноразове грубе порушення оцінювачем нормативно-правових актів з оцінки майна;

- рішення суду за фактами непрофесійної оцінки майна, яка проведена оцінювачем; наявність у оцінювача непогашеної судимості за корисливі злочини;

- з`ясування факту неправомірної видачі кваліфікаційного свідоцтва;

- з`ясування факту порушення оцінювачем обмежень, встановлених ст.8 цього Закону.

У той же час, грубими порушеннями нормативно-правових актів з оцінки майна, майнових прав і професійної оціночної діяльності оцінювачем, за змістом п.4 розділу IV Положення №1997, вважаються, зокрема:

- складання звіту про оцінку майна оцінювачем, який не відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим законодавством про оцінку майна, майнових прав і професійну оціночну діяльність;

- складання звіту про оцінку, який за результатами рецензування класифіковано як такий, що не повною мірою відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності і має значні недоліки, що вплинули на достовірність оцінки, але може використовуватися з метою, визначеною у звіті (акті), після виправлення зазначених недоліків, при цьому доопрацювання такого звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) є неможливим, оскільки за результатами виконаної оцінки були прийняті управлінські рішення;

- складання звіту про оцінку майна, який за результатами рецензування класифіковано як такий, що не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, майнових прав і професійної оціночної діяльності, є неякісним та/або непрофесійним і не може бути використаний;

- складання в процесі консультаційної діяльності документа, який за змістом підсумкового висновку містить інформацію про величину вартості майна, без складання звіту про оцінку майна відповідно до вимог нормативно-правових актів з оцінки майна;

- складання оцінювачем документа з оцінки майна у формі висновку про вартість об`єкта оцінки без складання звіту про оцінку майна;

- оформлення результатів досліджень, що проводяться відповідно до процесуального законодавства та стосуються практичної діяльності з оцінки майна, з порушенням вимог щодо кваліфікації та методичного регулювання оцінки майна, встановлених законодавством;

- складання рецензії на звіт про оцінку майна оцінювачем, який не мав правових підстав проводити рецензування таких звітів відповідно до ст.13 Закону;

- складання рецензії оцінювачем з порушенням вимог законодавства, національних стандартів оцінки майна та інших нормативно-правових актів, якими врегульовано процедуру проведення рецензування звітів про оцінку майна;

- невиконання рішення Екзаменаційної комісії оцінювачем, питання щодо професійної діяльності якого розглядалося на засіданні Екзаменаційної комісії.

Виходячи із наведеного правового врегулювання, колегія суддів погоджується з висновками суду попередньої інстанції про те, що порушення, на які посилається відповідач у оскаржуваному протоколі, є підставою виключно для прийняття рішення про позбавлення його кваліфікаційного свідоцтва (його анулювання). Разом із тим, фактично «зобов`язання» оцінювача пройти підвищення кваліфікації (за наявності в діях обґрунтованих та доведених грубих порушень) не ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Окрім того, при прийнятті остаточного рішення по даному спору, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу ще й на той факт, що позивач ОСОБА_1 ще 13.03.2019р. та 15.03.2019р. пройшов підвищення кваліфікації та отримав відповідні сертифікати серії МФ №3222-ПК та серії ЦМК №996-ПК за напрямом:

- «Оцінка об`єктів у матеріальній формі» за спеціалізацією: 1.1 «Оцінка нерухомих речей (нерухомого майна, нерухомості), у тому числі земельних ділянок та майнових прав на них», 1.2 «Оцінка машин і обладнання», 1.3 «Оцінка колісних транспортних засобів», 1.4. «Оцінка літальних апаратів», 1.5 «Оцінка судноплавних засобів», 1.7 «Оцінка рухомих речей, крім таких, що віднесені до машин, обладнання, колісних транспортних засобів, літальних апаратів, судноплавних засобів, та тих що становлять культурну цінність»;

- «Оцінка цілісних майнових комплексів, паїв, цінних паперів, майнових прав та нематеріальних активів у тому числі прав на об`єкти інтелектуальної власності та спеціалізація ми в межах напряму: 2.1 Оцінка цілісних майнових комплексів, паїв, цінних паперів, майнових прав та нематеріальних активів (крім прав на об`єкти інтелектуальної власності)».

Тобто, позивачем, ще у березні 2019р. фактично було пройдено підвищення кваліфікації, яке відповідачем було зобов`язано в протоколах від 30.03.2017р. №94 та від 26.09.2019р. №114 його пройти.

Жодного спростування встановлених обставин відповідачем під час розгляду справи наведено не було.

Необхідність повторного проходження позивачем вищезазначеного підвищення кваліфікації у період з 26.09.2019р. по 01.11.2019р. - логічного та послідовного обґрунтування зі сторони Фонду державного майна України у ході розгляду справи не знайшла.

Посилання ж представника відповідача на те, що рішення Екзаменаційної комісії, оформлене протоколом від 26.09.2019р. №114 (в оскаржуваній частині) не впливає на права та охоронювані законом інтереси, не заслуговують на увагу суду, оскільки в подальшому позивача було позбавлено кваліфікаційного свідоцтва оцінювача серії МФ №4889, виданого від 03.03.2007р. Фондом та ПВНЗ «Міжнародний інститут бізнесу», виключно з підстав не виконання ним рішення Екзаменаційної комісії щодо проходження підвищення кваліфікації.

Також, судова колегія вважає за необхідне наголосити на тому, що за приписами ст.1 Закону України «Про судову експертизу» (в редакції, чинній на момент виконання позивачем експертних досліджень), «судовою експертизою» вважаються дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом Судового розгляду.

У відповідності до ст. 7 Закону України «Про судову експертизу», судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, а також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом.

До державних спеціалізованих установ належать НДУ судових експертиз Міністерства юстиції України, НДУ судових експертиз, судово-медичні та судово-психіатричні установи МОЗ України; експертні служби МВС України, МОУ, СБУ та Державної прикордонної служби України.

Так, виключно державними спеціалізованими установами здійснюється «судово-експертна діяльність», пов`язана з проведенням криміналістичних, судово-медичних і судово-психіатричних експертиз.

Однак, для проведення деяких видів експертиз, які не здійснюються виключно державними спеціалізованими установами, за рішенням особи або органу, що призначили судову експертизу, можуть залучатися крім судових експертів також інші фахівці з відповідних галузей знань.

Згідно зі ст.7-1 Закону України «Про судову експертизу», підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою - якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб.

Частиною 2 ст.9 Закону України «Про судову експертизу» передбачено, що особа або орган, які призначають або замовляють судову експертизу, можуть доручити її проведення тим судовим експертам, яких внесено до державного Реєстру атестованих судових експертів, або іншим фахівцям з відповідних галузей знань, якщо інше не встановлено законом.

Як передбачено ч.5 ст.10 Закону України «Про судову експертизу», до фахівця у відповідній галузі знань, який проводить судову експертизу, застосовуються положення цього Закону щодо гарантій, прав, обов`язків, відповідальності судового експерта, крім відповідальності за відмову від проведення експертизи та положень розділу III Закону.

Відповідно до ст.53 ЦПК України (в редакції, чинній на момент здійснення позивачем висновку експерта від 11.08.2016р. за №351/16), «експертом» є особа, якій доручено провести дослідження матеріальних об`єктів, явищ і процесів, що містять інформацію про обставини справи, і дати висновок з питань, які виникають під час розгляду справи і стосуються сфери її спеціальних знань.

Експерт зобов`язаний з`явитися за викликом суду, провести повне дослідження, а також дати обґрунтований та об`єктивний письмовий висновок на задані йому питання, а у разі необхідності - роз`яснити його.

Експерт невідкладно повинен повідомити суд про неможливість проведення ним експертизи через відсутність у нього необхідних знань або без залучення інших експертів.

До того ж, згідно зі ст.69 КПК України (в редакції чинній на момент здійснення позивачем висновку від 19.09.2012р. за №93) «експертом у кримінальному провадженні» є особа, яка володіє науковими, технічними або іншими спеціальними знаннями, має право відповідно до Закону України «Про судову експертизу» на проведення експертизи та якій доручено провести дослідження об`єктів, явищ і процесів, що містять відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, та дати висновок з питань, які виникають під час кримінального провадження і стосуються сфери її знань.

Не можуть бути експертами особи, які перебувають у службовій або іншій залежності від сторін кримінального провадження або потерпілого.

Варто зазначити про те, що оцінка доказів, зокрема висновку експерта, належить виключно до компетенції суду. При цьому, за змістом ст.147 ЦПК України, висновок експерта не є для суду обов`язковим і оцінюється судом за правилами встановленими ст.212 ЦПК.

Аналогічні положення містяться і в КПК України.

Відповідно до ст.150 ЦПК, якщо ж висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена «додаткова експертиза», яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам).

У тому разі, якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена «повторна експертиза», яка доручається іншому експертові (експертам).

З огляду на зазначене, судова колегія, як і суд 1-ї інстанції, вважає, що позивач при складанні ним висновків від 11.08.2016р. №351/16 та від 19.09.2012р. №93, діяв не як оцінювач, а здійснював відповідні дослідження як «фахівець» у відповідній галузі знань згідно з вимогами процесуального законодавства у відповідному виді судочинства.

Враховуючи викладене, колегія суддів не знаходить підстав для скасування судового рішення з мотивів, наведених в апеляційній скарзі Фонду державного майна України.

Інших об`єктивних доводів на спростування висновків суду першої інстанції скаржником не наведено.

До того ж, слід також зазначити й про те, що за правилами ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно зі ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову, що, у свою чергу, не було відповідним чином реалізовано апелянтом при розгляді справи в судах 1-ї та 2-ї інстанцій.

З огляду на викладене, судова колегія доходить висновку, що суд 1-ї інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж в апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п.58 рішення у справі «Серявін та інші проти України»).

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, згідно зі ст.316 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.308,310,315,316,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фонду державного майна України - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2021 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено: 04.10.2021р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: І.П. Косцова

О.В. Джабурія