Справа № 380/7177/21
Суддя: Москаль Ростислав Миколайович
Дата ухвалення: 2021-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 жовтня 2021 року

справа №380/7177/21
провадження № П/380/7275/21
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Москаля Р.М. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) 24.04.2021 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі ВЧ НОМЕР_1 , відповідач) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою №380/7001/21 від 29.04.2021 (а.с. 35-36) суд роз`єднав позовні вимоги ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 в самостійні провадження, в провадженні цієї справи розглядаються такі позовні вимоги:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 різниці між сумою індексації належної до виплати в лютому 2018 року і розміром підвищення грошового забезпечення, яке відбулось в березні 2018 року (фіксована сума індексації) за період з 01.03.2018 до 03.01.2021;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 різницю між сумою індексації належної до виплати в лютому 2018 року і розміром підвищення грошового забезпечення, яке відбулось в березні 2018 року (фіксовану суму індексації) за період з 01.03.2018 до 03.01.2021.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що наказом командира 16 окремої бригади армійської авіації (по особовому складу) №58-РС від 24.12.2020 звільнений з військової служби у запас за підпунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»; відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №276 від 31.12.2020 позивач з 03.01.2021 виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Позивач вказує, що в період проходження військової служби нарахування військовою частиною грошового забезпечення здійснювалось не в повному обсязі, а саме в період з 01.01.2016 по 03.01.2021 не в повному розмірі нараховувалась та виплачувалась індексація грошового забезпечення. Позивач звернувся до командування ВЧ НОМЕР_1 із заявою про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 і по дату звільнення з військової служби. Листом №95/426 від 13.04.2021 ВЧ НОМЕР_1 надала заявнику відповідь та повідомила, що нарахування індексації за цей період відбувається в межах фінансових ресурсів бюджетів, оскільки фінансування ВЧ за цими статтями видатків за вказаний період не здійснювалось, тому індексація грошового забезпечення ОСОБА_1 не нараховувалась та не виплачувалась. Позивач вважає, що індексація грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по січень 2021 року позивачу виплачена не в повному обсязі, а саме не нарахована та не виплачена різниця між сумою індексації, належної до виплати у лютому 2018 року і розміром підвищення грошового забезпечення, яке відбулось в березні 2018 року (фіксована сума індексації). Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача що не нарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення, у зв`язку з цим звернувся до суду з цим позовом.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, позов не визнає, просить суд відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 . Вказує, що позивачу нараховувалась та виплачувалась індексація грошового забезпечення з грудня 2018 року і до звільнення з військової служби, базовим місяцем для нарахування індексації став березень 2018 року. Відповідач вказує, що визначення розміру підвищення грошового доходу працівника та суми індексації, що склалась у місяці підвищення такого доходу, а також встановлення факту перевищення розміру підвищення грошового доходу працівника над сумою індексації, що склалась у місяці його підвищення для вирішення питання щодо наявності підстав для виплати індексації у місяці підвищення доходу/базовому місяці покладається виключно на роботодавця, вирішення цього питання належить до компетенції відповідача.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін в порядку частини сьомої статті 262 КАС України від учасників справи не надходило. З огляду на ці обставини суд на підставі частини п`ятої статті 262 КАС України розглянув справу в порядку письмового провадження (за наявними матеріалами).

Суд дослідив долучені до матеріалів справи копії письмових доказів та встановив такі фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини:

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) проходив військову службу у лавах Збройних сил України.

Відповідно до довідки про суми нарахованого грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 03.01.2021 (а.с. 23), позивачу:

- за період з січня 2016 року по лютий 2018 року індексація грошового забезпечення не нараховувалась та не виплачувалася з причини відсутності фінансових ресурсів (а.с. 22,23);

- виплату індексації грошового забезпечення здійснено у грудні 2018 року в сумі 71,08 грн., з лютого 2019 року і до звільнення позивача зі служби/січень 2021 року відповідач здійснював нарахування ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення, базовим місяцем для нарахування індексації визначено березень 2018 року.

Наказом командира 16 окремої бригади армійської авіації (по особовому складу) №58-РС від 24.12.2020 ОСОБА_1 звільнений з військової служби у запас Збройних Сил України відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку із закінченням строку контракту; на підставі наказу командира ВЧ НОМЕР_1 №276 від 31.12.2020 ОСОБА_1 з 03.01.2021 виключений зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення (а.с. 24). При виключенні зі списків військової частини (03.01.2021) відповідач не нарахував ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення.

ОСОБА_1 звернувся до ВЧ НОМЕР_1 із заявою, серед іншого просив вирішити питання щодо виплати індексації грошового забезпечення за період проходження ним служби.

Листом №95/421 від 13.04.2021 ВЧ НОМЕР_1 надала заявнику відповідь на його звернення, зазначивши, що для виплати індексації в січні 2016-лютому 2018 рр. фінансового ресурсу в Міністерстві оборони не було, у зв`язку з цим фінансування виплат не здійснювалось (а.с. 22).

21.04.2021 Львівський окружний адміністративний суд прийняв рішення №380/7001/21 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/97970875), відповідно до якого частково задовольнив позов ОСОБА_1 :

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018;

- зобов`язав військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018, в задоволенні решти позовних вимог суд відмовив. Це рішення суду не набрало законної силу, у зв`язку із його оскарженням учасниками справи в апеляційному порядку.

При прийнятті рішення суд керується такими правовими нормами:

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII. Згідно з частиною першою статті 2 цього Закону військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII). Згідно з статтею 1 цього Закону соціальний захист військовослужбовців це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено в статті 12 Закону №2011-XII. Так, військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з статтею 9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Абзацом 2 частини третьої статті 9 Закону №2011-XII визначено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 №1282-XII (далі Закон №1282-XII).

За визначенням, наведеним в статті 1 Закону №1282-XII, індексація грошових доходів населення це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону №1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення).

Стаття 4 Закону №1282-XII визначає підстави для проведення індексації. Так, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Частиною другою статті 5 Закону №1282-XII визначено, що підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів (частина перша статті 9 Закону №1282-XII).

Відповідно до норм статті 6 Закону №1282-XII у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі Порядок №1078), який визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

Відповідно до пункту 11 Порядку №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Пунктом 2 Порядку №1078 визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, серед іншого, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Відповідно до пункту 4 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Оплата праці, у тому числі працюючим пенсіонерам, грошове забезпечення, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю, що надається залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії індексуються у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Відповідно до пункту 5 Порядку №1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків (абзац перший).

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення (абзац другий).

Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац третій).

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу (абзац четвертий).

Нарахування сум індексації або проведення чергового підвищення грошових доходів випереджаючим шляхом здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, на підставі якого нарахована сума індексації перевищить розмір підвищення грошових доходів випереджаючим шляхом.

Згідно з пп.2) пункту 6 Порядку №1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

При прийнятті рішення суд виходить з таких мотивів:

нормами Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено здійснення індексації грошового забезпечення військовослужбовців.

Індексація грошового забезпечення за своєю суттю є державною гарантією щодо оплати праці, метою якої є підвищення грошових доходів громадян (в межах прожиткового мінімуму) для компенсації подорожчання/зростання споживчих товарів і послуг внаслідок інфляції. Проведення індексації заробітної плати (грошового забезпечення) є обов`язком підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників, у разі, коли індекс споживчих цін перевищив поріг індексації. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Норми абзаців 3,4 пункту 5 Порядку №1078 визначають, що якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу (так звана фіксована сума індексації). При цьому сума індексації у місяці підвищення грошових доходів не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

Отже, умовою для нарахування фіксованої суми індексації є, коли розмір підвищення грошового доходу не перевищив суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу. Фіксована сума індексації у такому місяці підвищення доходу розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. При цьому в цьому місяці (місяці підвищення доходу особи) сума індексації не нараховується.

Суд враховує, що в березні 2018 року набрала чинності Постанова КМУ №704, якою розмір посадового окладу ОСОБА_1 з березня 2018 року збільшено більш ніж в чотири рази - з 760 грн. до 3260 грн. Разом з тим, реальне зростання грошового доходу ОСОБА_1 з урахування усіх складових грошового забезпечення в березні 2018 року становило 441,70 грн. (9275,78 грн. 8834,08 грн.). Отже, для визначення «фіксованої» суми індексації в місяці підвищення грошового забезпечення позивача (березні 2018 року) суму підвищеного грошового забезпечення позивача слід порівняти із сумою індексації за лютий 2018 року. При цьому сума індексації за лютий 2018 року відповідачем ще не нарахована. Рішенням суду від 30.06.2021 у справі №380/7001/21 зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018; це рішення суду ще не набрало законної сили через оскарження сторонами в апеляційному порядку. З огляду на те, що відповідач на виконання згаданого рішення суду ще не провів позивачу нарахування індексації за лютий 2018 року, відсутня необхідна складова для порівняння з метою визначення того, чи є підстави виплачувати ОСОБА_1 так звану «фіксовану» суму індексації. Отже, вимоги позивача у цій справі є передчасними.

Підсумовуючи свої висновки, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 до ВЧ НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати різниці між сумою індексації, належної до виплати в лютому 2018 року і розміром підвищення грошового забезпечення, яке відбулось в березні 2018 року (фіксовану суму індексації) за період з 01.03.2018 до 03.01.2021 безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення.

Відповідно до приписів статті 139 КАС України з огляду на висновок суду по суті позовних вимог понесені позивачем судові витрати на правничу допомогу покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 9, 19-20, 22, 25-26, 90, 139, 229, 241-246, 250, 251, 255, 295, пп. 15.5 п.15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд
ВИРІШИВ:
Відмовити в задоволенні адміністративного позову повністю.

Понесені позивачем судові витрати покласти на нього.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення. Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який постановив рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Москаль Р.М.