Справа № 520/469/21
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2021-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2021 р.Справа № 520/469/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Русанової В.Б. , П`янової Я.В. ,

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.,

представника позивача Білоконь О.Ю.,

представника відповідача Милейко К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЛА-ТАН І К" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.05.2021 року, головуючий суддя І інстанції: Бабаєв А.І., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 26.05.21 року по справі № 520/469/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЛА-ТАН І К"

до Слобожанської митниці Державної митної служби України

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "ПЛА-ТАН І К", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Слобожанська митниця Держмитслужби, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Слобожанської митниці Державної митної служби України № UА 807000/2020/002306/2 від 26 жовтня 2020 року про коригування митної вартості товарів;

- зобов`язати Слобожанську митницю Державної митної служби України здійснити митне оформлення декларованої партії товару за митною декларацією типу ІМ 40 ДЕ № UА807200/2020/016537 від 27.10.2020 за митною вартістю, визначеною декларантом за ціною контракту (договору) у порядку, встановленому ст.58 МК України;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Слобожанської митниці Державної митної служби України (місцезнаходження: 61003, Харківська область, м. Харків, Київський район, вулиця Короленка, будинок 16 Б, Код ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЛА-ТАН І К", код за , Україна, 62302, Харківська область, Дергачівський район, місто Дергачі, вулиця Сумський Шлях, будинок 163-Г, судовий збір в сумі 4844 грн. 32 коп. (чотири тисячі вісімсот сорок чотири грн. 32 коп.);

- стягнути з Слобожанської митниці Державної митної служби України (місцезнаходження: 61003, Харківська область, м. Харків, Київський район, вулиця Короленка, будинок 16 Б, ) грошові кошти у сумі 322954,25 грн. (триста двадцять дві тисячі дев`ятсот п`ятдесят чотири грн. 25 коп.) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЛА-ТАН І К", код з , Україна, Харківська область, Дергачівський район, місто Дергачі, вулиця Сумський Шлях, будинок 163-Г.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20.05.2021р. відмовлено в задоволенні адміністративного позову.

Позивач, не погодившись з даним рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якому просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що приймаючи зазначену постанову суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з`ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, невірно застосував до спірних правовідносин вимоги матеріального та процесуального права.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі, посилаючись на мотиви та доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Відповідач у письмовому відзиві на апеляційну скаргу та у судовому засіданні заперечував проти доводів останньої та зазначив, що рішення суду першої інстанції є правомірним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачає.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст.308 КАС України та керуючись ст.229 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що між ТОВ "ПЛА-ТАН І К" (Покупець) та Фірмою CAGATAY DIS TICARET AHMET SILPAGAR (продавець, Турречина) укладено зовнішньоекономічний контракт № 3 від 12.11.2018 р.

Згідно вищевказаного контракту Продавець поставляє Товар Покупцю на умовах FOB Стамбул (Туреччина) - у відповідності з умовами ІНКОТЕРМС 2010. Продавець несе ризики, пов`язані з поставкою Товару до моменту його доставки в порт відвантаження.

Декларантом до митного оформлення було подано електронну митну декларацію №UА807200/2020/016454 від 26.10.2020 року, разом із якою подано пакувальний лист від 14.10.2020, рахунок фактуру (інвойс) №CD0036 від 14.10.2020, коносамент №GCL/MRD/ODS/200964 від 18.10.2020, автотранспортну накладну №388530/1 від 24.10.2020, сертифікат про походження товару форми А №D 0025923 від 15.10.2020 року, документ на підтвердження вартості перевезення товару від 20.10.2020, зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі продажу №3 від 12.11.2018, договір про надання послуг митного брокера №535 від 06.04.2018 року.

Згідно з вимогами ч.5 ст.54 та ч.3 ст.53 МК України посадовою особою митниці 26.10.2020 на адресу декларанта було направлене електронне повідомлення про необхідність надання додаткових документів.

У відповідь на вказане повідомлення декларант відповів листом від 26.10.2020, в якому зазначив, що підприємством 16/09/2020 року було надано до митного оформлення ВМД №UА807200/2020/016454 від 26.10.20 року. Просив прийняти рішення про завершення митного оформлення на підставі документів, наданих до митного оформлення митної декларації №UА807200/2020/016454 від 26.10.2020 року. Вказано, що додаткові документи в рамках строку передбаченого частиною 3 ст.53 Митного кодексу України надаватись не будуть.

За результатом розгляду наданих документів відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості № UА 807000/2020/002306/2 від 26 жовтня 2020 року.

Також, митним органом складено картку відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA807200/2020/00570.

Позивач, не погоджуючись з оскаржуваним рішенням відповідача, звернувся з даним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості, а також того, що оскаржуване рішення є правомірним та не підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Порядок та методи визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, встановлені розділом ІІІ Митного кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) і базуються на положеннях Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року.

Так, у статті 17 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року передбачено, що ніщо в цій Угоді не тлумачиться як таке, що обмежує або ставить під сумнів право митних адміністрацій упевнитися в істинності або точності будь-якої заяви, документа чи декларації, поданих для цілей митного оцінювання.

Отже, у вказаній статті закріплено право митних органів переконатися в правдивості або точності будь-якої заяви, документа або декларації, наданих для цілей митної оцінки, та оцінка ввезеного товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості ввезеного товару або вартості аналогічного товару.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України (далі - МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частиною 1 статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Положеннями частини 1 статті 52 МК України визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до частини 2 статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Згідно з частиною 1 статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до частини 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Положеннями частини 3 статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до частини 1 статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно з частиною 2 статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до частини 3 статті 54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 57 МК України передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Згідно з частиною 2 статті 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частина 3 статті 57 Митного кодексу України).

Відповідно до частини 2 статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Як вбачається з матеріалів справи, під час здійснення контролю митної вартості за митною декларацією №UА807200/2020/016454 від 26.10.2020 року встановлено, що документи надані декларантом не містять всіх відомостей щодо витрат на транспортування.

Згідно з ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів зокрема є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати:

рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;

банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;

калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Згідно зі ст.9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договір транспортного експедирування укладається у письмовій формі. Підтвердженням витрат експедитора є документи (рахунки, накладні тощо), видані суб`єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, або органами влади.

Відповідно до п.10.1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні затверджених наказом Міністерства транспорту України 14.10.97 № 363 перевізники приймають вантажі для перевезення на підставі укладених Договорів із Замовниками згідно з заявками (додаток 1) або за разовими договорами (додаток 2).

Декларантом на момент митного оформлення надано міжнародну автотранспортну накладну №388530/1 та довідку про транспортно-експедиційні витрати від 20.10.2020.

Зі змісту міжнародної автотранспортної накладної №388530/1 встановлено, що перевізником зазначено ТОВ ІТЛ ГРУП.

Проте, довідку про транспортно-експедиційні витрати від 20.10.2020 складено ТОВ СІГЕЙТ.

В довідці зазначено, що транспортні витрати, по транспортуванню вантажу по коносаменту AD, у контейнері за маршрутом Istanbul - Одесса (до митного кордону України) складають - 19873 грн. 00 коп.

Таким чином, довідку про транспортно-експедиційні витрати від 20.10.2020 складено не особою, яка здійснювала перевезення товару.

Крім того, згідно вказаної довідки транспортування вантажу було здійснено за коносаментом AD.

Проте, декларантом до митного оформлення було подано коносамент №GCL/MRD/ODS/200964 від 18.10.2020.

За таких обставин, вищевказані документи не можуть вважатись документами, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів у спірних правовідносинах.

Отже, декларантом не надані передбачені законодавством України документи, що містять відомості щодо витрат пов`язаних з транспортуванням оцінюваних товарів.

Згідно з вимогами ч.5 ст.54 та ч.3 ст.53 МК України посадовою особою митниці 26.10.2020 на адресу декларанта було направлене електронне повідомлення про необхідність надання додаткових документів.

У відповідь на вказане повідомлення декларант відповів листом від 26.10.2020, в якому зазначив, що підприємством 16/09/2020 року було надано до митного оформлення ВМД №UА807200/2020/016454 від 26.10.20 року. Просив прийняти рішення про завершення митного оформлення на підставі документів, наданих до митного оформлення митної декларації №UА807200/2020/016454 від 26.10.2020 року. Вказано, що додаткові документи в рамках строку передбаченого частиною 3 ст.53 Митного кодексу України надаватись не будуть.

Таким чином, після отримання вказаного повідомлення, декларантом необхідних документів надано не було.

При цьому, до позовної заяви долучено копію договору на транспортно-експедиційне обслуговування №0141/Т-2017 від 01.04.2017 укладеного між ТОВ "ПЛА-ТАН І К" та ТОВ СІГЕЙТ, копію рахунку на оплату №1459 від 20.10.2020 року до вказаного договору, копію платіжного доручення №3842 від 20.10.2020 року та копію договору на транспортно-експедиторські послуги у внутрішньому та міжнародному сполученні №О56/030417-1 від 03.04.2017 укладеного між ТОВ СІГЕЙТ та Одеською Філією ТОВ ІТЛ ГРУПП.

Проте, вищевказаних документів на момент митного оформлення товарів та під час проведення консультацій з декларантом до митного органу надано не було.

За таких обставин, контролюючий орган не мав можливості враховувати вищевказані документи під час винесення оскаржуваного рішення.

Відповідно до ч. 1 ст.64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Враховуючи вищезазначене, митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості № UА 807000/2020/002306/2 від 26 жовтня 2020 року.

Також, митним органом складено картку відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA807200/2020/00570.

З урахуванням вищевикладеного коригування митної вартості товару позивача здійснене митним органом у відповідності до ст.ст.52-64 МК України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що контролюючий орган під час винесення рішення про коригування митної вартості товарів № UА 807000/2020/002306/2 від 26 жовтня 2020 року діяв, на підставі у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, а тому такі рішення скасуванню не підлягають.

При цьому, позовні вимоги в іншій частині є похідними від вищевказаних, а тому задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції належним чином здійснив оцінку наявних у справі доказів, що ґрунтувалась на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та ухвалив рішення у даній справі відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, що в повному обсязі спростовує доводи позивача та підтверджує відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч. 4 ст. 241, ч. 3 ст. 243, ст.ст. 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЛА-ТАН І К" - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.05.2021 року по справі № 520/469/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді В.Б. Русанова Я.В. П`янова

Повний текст постанови складено 01.10.2021 року