Справа № 460/724/21
Суддя: Н.О. Дорошенко
Дата ухвалення: 2021-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

30 вересня 2021 року м. Рівне №460/724/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дорошенко Н.О. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

У провадженні Рівненського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, у якому просить:

1) визнати протиправною відмову відповідача у проведенні нарахування та виплати:

- доплати до пенсії за проживання в зоні гарантованого добровільного відселення, в розмірі двох мінімальних заробітних плат відповідно до статті 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 01.07.2002;

- пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, в передбаченому законом розмірі: як інваліду III групи, захворювання якого пов`язане з Чорнобильською катастрофою, за період з 01.01.2006 по 30.10.2008; як інваліду II групи, захворювання якого пов`язане з Чорнобильською катастрофою, починаючи з 31.10.2008;

2) зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплатити позивачу:

- доплату до пенсії в розмірі двох мінімальних заробітних плат відповідно до статті 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 01.07.2002;

- пенсії по інвалідності у розмірі шести мінімальних пенсій за віком щомісячно та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком щомісячно, за період з 01.01.2006 по 30.10.2008;

- пенсії по інвалідності у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком щомісячно та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком щомісячно, починаючи з 31.10.2008.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу у період з 01.01.2006 по 30.10.2008 встановлено ІІІ групу інвалідності, а з 31.10.2008 ІІ групу інвалідності, захворювання якої пов`язане з Чорнобильською катастрофою. Також позивач має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1) та проживає в населеному пункті, який відноситься до зони гарантованого добровільного відселення. Є непрацюючим пенсіонером. Позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Рівненській області та отримує пенсію. Відтак, з 01.07.2002 позивач має право на отримання підвищення до пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на території радіоактивного забруднення, в розмірі, визначеному статтею 39 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік); у період з 01.01.2006 по 30.10.2008 - державної пенсії особі з інвалідністю ІІІ групи, захворювання якої пов`язане з Чорнобильською катастрофою, передбаченої статтею 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що дорівнює 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, як особі з інвалідністю, захворювання якої пов`язане з Чорнобильською катастрофою, передбаченої статтею 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що дорівнює 50% мінімальної пенсії за віком; з 31.10.2008 державної пенсії особі з інвалідністю ІІ групи, захворювання якої пов`язане з Чорнобильською катастрофою, передбаченої статтею 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що дорівнює 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, як особі з інвалідністю, захворювання якої пов`язане з Чорнобильською катастрофою, передбаченої статтею 50 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що дорівнює 75 % мінімальної пенсії за віком. Однак, нарахування та виплату позивачу вказаних доплат у визначеному розмірі відповідачем здійснено не було. Позивач вважає дії відповідача щодо ненарахування та невиплати їй в означений період у належному розмірі вказаної компенсації від держави, як пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення та є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), протиправними та такими, що порушують його право на отримання соціальної допомоги, гарантованої Конституцією України та визначеної статтями 39, 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Ухвалою від 08.02.2021 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою від 08.04.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Встановлено строк для подання відповідачем відзиву на позовну заяву.

Відповідач подав відзив, у якому заперечив проти заявлених позовних вимог. Зокрема, зазначив, що позивач із заявою про перерахунок пенсії відповідної форми до органу Пенсійного фонду не звертався, а тому вимога позивача щодо визнання протиправними дій відповідача є безпідставною. Вказав, що у спірні періоди позивач отримував державну пенсію та підвищення до пенсії у розмірах, встановлених законами. Зокрема, зазначив, що 19.06.2011 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік", яким передбачено, зокрема, що у 2011 році положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи із наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік. Таким чином, з прийняттям Верховною Радою України зазначеного Закону, визначення порядку та розмірів виплат вказаній категорії громадян делеговано Кабінету Міністрів України. В подальшому Кабінетом Міністрів України прийняті постанови від 06.07.2011 №745 "Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету", від 23.11.2011 №1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Зазначені постанови були чинними й підлягали застосуванню, зокрема, впродовж 2014 року. Згідно з довідкою відповідача, пенсію позивачу призначено з 16.10.2001 року, та у період з 01.07.2002 по 31.10.2002 позивач отримував пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання інвалідам ІІ групи за нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення»; у період з 01.11.2002 по 31.12.2003 пенсію по інвалідності ІІІ групи за нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення»; з 01.01.2004 по 31.12.2005 пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання інвалідам ІІІ групи за списком 1 за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; з 01.01.2006 по 30.10.2008 пенсію по інвалідності ІІІ групи внаслідок Чорнобильської катастрофи за нормами Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; з 31.10.2008 по даний час пенсію по інвалідності ІІ групи внаслідок Чорнобильської катастрофи за нормами Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Розмір пенсії становить 157,38 грн. з 01.07.2002, з 31.10.2008 - 1179,30 грн. Таким чином, відсутні підстави для проведення перерахунку позивачу вищевказаних підвищення до пенсії, державної та додаткової пенсій. Поряд з цим, відповідач звернув увагу на те, що позивачем пропущений шестимісячний строк звернення до суду. Вважає, що відповідач діяв в межах своїх повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законодавством України. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

З`ясувавши доводи та аргументи сторін, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення, перевіривши їх дослідженими доказами, оцінивши їх у сукупності на підставі чинного законодавства, суд встановив та врахував таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 16.10.2001 р. перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області, є непрацюючим пенсіонером (а.с.7,23-24).

ОСОБА_1 зареєстрований та постійно проживає в с. Корост Сарненського району Рівненської області, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Сарненської міської ради Рівненської області від 29.03.2021 (а.с.25).

Згідно з постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 23.07.1991 №106, с. Корост Сарненського району Рівненської області відноситься до 3 зони гарантованого добровільного відселення.

02.11.2005 позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності, захворювання якої пов`язане з Чорнобильською катастрофою, що підтверджується випискою із акта огляду МСЕК №083853 від 02.11.2005 (а.с.21-22).

31.10.2008 позивачу встановлено ІІ групу інвалідності, захворювання якої пов`язане з Чорнобильською катастрофою, що підтверджується довідкою МСЕ №144683 від 05.11.2008 (а.с.8).

Позивач перебуває на обліку в органі Пенсійного фонду та з 01.01.2006 по 30.10.2008 отримував пенсію по інвалідності ІІІ групи відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". З 31.10.2008 отримує пенсію по інвалідності ІІ групи за нормами Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (а.с.36).

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 11.12.2002 Рівненською обласною державною адміністрацією позивач є особою, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи (категорія 1) (а.с.6).

Позивач звернувся до ГУ ПФУ в Рівненській області із заявою щодо перерахунку та виплати йому підвищення до пенсії, передбаченого статтею 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", як непрацюючому пенсіонеру, який проживає в зоні гарантованого добровільного відселення з 01.07.2002; додаткової пенсії, передбаченої статтею 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", за шкоду, заподіяну здоров`ю, як особі з інвалідністю, захворювання якого пов`язане з Чорнобильською катастрофою: ІІІ групи - за період з 01.01.2006 по 30.10.2008; ІІ групи - з 31.10.2008; пенсії по інвалідності, передбаченої статтею 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", як особі з інвалідністю, щодо якої встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою: ІІІ групи - за період з 01.01.2006 по 30.10.2008; ІІ групи - з 31.10.2008.

Листом ГУ ПФУ в Рівненській області від 25.01.2021 №378-10004/К-02/8-1700/21 на звернення позивача повідомлено про відсутність підстав для проведення перерахунку позивачу вищевказаних підвищення, державної та додаткової пенсії, з мотивів, аналогічних наведеним у відзиві на позов (а.с.10-13).

За змістом довідки про перебування на обліку від 26.04.2021 №1700-0402-13/390, позивач з 01.07.2002 по 31.10.2002 позивач отримував пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання інвалідам ІІ групи за нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення»; у період з 01.11.2002 по 31.12.2003 пенсію по інвалідності ІІІ групи за нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення»; з 01.01.2004 по 31.12.2005 пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання інвалідам ІІІ групи за списком 1 за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; з 01.01.2006 по 30.10.2008 пенсію по інвалідності ІІІ групи внаслідок Чорнобильської катастрофи за нормами Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; з 31.10.2008 по даний час пенсію по інвалідності ІІ групи внаслідок Чорнобильської катастрофи за нормами Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Розмір пенсії становить 157,38 грн. з 01.07.2002, з 31.10.2008 - 1179,30 грн.

Вважаючи таку відмову органу Пенсійного фонду щодо проведення перерахунку та виплаті вказаних підвищення з 01.07.2002, державної та додаткової пенсії як інваліду ІІІ групи з 01.01.2006 по 30.10.20084 як інваліду ІІ групи з 31.10.2008 у встановленому законом розмірі протиправною, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає КАС України, частиною першою статті 5 якого встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Частина перша статті 118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Згідно з ч.3 ст.122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України відповідно до частини третьої якої якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відтак, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись. Так, під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Суд зауважує, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових. Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.

Оскільки Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" строки звернення до суду не встановлені, то на даний спір поширюються положення статті 122 КАС України.

Аналізуючи зміст статті 122 КАС України, очевидним є те, що законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

Отже, початок перебігу строків звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, законодавець не передбачив обов`язку суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки в кожному окремому випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було пропущено та чи підлягає він поновленню.

Водночас, норми КАС України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Іншими словами, для поновлення строку звернення суд має встановити наявність об`єктивно непереборних обставин, що перешкоджали вчасному зверненню з адміністративним позовом, у зв`язку з чим позивач має довести суду їхню наявність і непереборність з доданням відповідних доказів, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавчо закріплених процесуальних строків, а також принцип "res judicata".

Суд звертає увагу, що соціальні виплати, визначені ст. 39, 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" носять щомісячний характер (регулярні платежі), тому про порушення свого права позивач мав бути обізнаний на кожне 1 число місяця, що настає за місяцем, у якому повинна була здійснюватись така виплата (з першого до першого числа).

Як встановлено судом з матеріалів справи, звертаючись у січні 2021 до відповідача із заявою щодо перерахунку та виплати йому підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, встановленого статтею 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 01.07.2002 та пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірах, визначених статтями 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з 01.01.2006 по 30.10.2008 та з 31.10.2008 позивач вже знав, що з 01.01.2006 вказані виплати позивачу не виплачувалися йому у належному розмірі.

Проте, з даним позовом позивач звернувся лише 04.02.2021 шляхом його надіслання 01.02.2021 засобами поштового зв`язку, тобто з пропуском строку, встановленого статтею 122 КАС України.

Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав у цій справі відступила від висновків, викладених, зокрема у постановах від 29.10.2020 у справі №816/197/18 (касаційне провадження №К/9901/50050/18), від 20.10.2020 у справі №640/14865/16-а (касаційне провадження № К/9901/36805/18), від 25.02.2021 у справі № 822/1928/18 (касаційне провадження № К/9901/1313/18) щодо застосування строку звернення до суду у соціальних спорах, у яких, зокрема зазначено, що при застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та повернення позовної заяви без розгляду на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави (постанови Верховного Суду від 29.10.2020 у справі №816/197/18 (касаційне провадження №К/9901/50050/18), від 20.10.2020 у справі №640/14865/16-а (касаційне провадження № К/9901/36805/18), а також про те, що строк звернення позивача до суду у випадку спірних правовідносин розпочав перебіг після отримання позивачем листа-відповіді від органу Пенсійного фонду, а не після отримання пенсії за відповідний період (постанова Верховного Суду від 25.02.2021 у справі № 822/1928/18) та дійшла такого висновку щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України у спорах цієї категорії:

1) для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

2) пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Відтак, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо.

Отже, отримання позивачем листа відповідача від 25.01.2021 №378-10004/К-02/8-1700/21 на звернення позивача не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку.

Окрім цього, суд зауважує, що пенсійні виплати, з приводу виплати яких пред`явлено цей позов, органом Пенсійного фонду нараховані не були.

Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом певного строку від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Така позиція суду узгоджується з висновками Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладеними у постанові від 31.03.2021 у справі №240/12017/19, які є обов`язковими для врахування судом в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що доводів, які б свідчили про наявність об`єктивно непереборних обставин, пов`язаних з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення дій щодо звернення до суду з позовом за захистом порушеного права, протягом установленого законом строку, позивачем не наведено, а судом не встановлено.

Отже, застосовуючи зазначені вище правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 31.03.2021 у справі №240/12017/19, до обставин даної адміністративної справи, суд дійшов висновку про порушення позивачем строку звернення до адміністративного суду з таким позовом, а зазначені причини на які покликається позивач, мотивуючи заяву про поновлення строку звернення до суду, не є поважними та не можуть бути підставою для її задоволення.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що позов пред`явлено позивачем 04.02.2021 шляхом його надіслання 01.02.2021 засобами поштового зв`язку, тому позов в частині позовних вимог про визнання протиправною відмову відповідача у проведенні нарахування та виплати: підвищення до пенсії за проживання в зоні гарантованого добровільного відселення, в розмірі двох мінімальних заробітних плат відповідно до статті 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з 01.07.2002 по 31.07.2020; пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, в передбаченому законом розмірі: як інваліду III групи, захворювання якого пов`язане з Чорнобильською катастрофою, за період з 01.01.2006 по 30.10.2008; як інваліду II групи, захворювання якого пов`язане з Чорнобильською катастрофою, з 31.10.2008 по 31.07.2020, а також зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплатити позивачу: підвищення до пенсії в розмірі двох мінімальних заробітних плат відповідно до статті 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з 01.07.2002 по 31.07.2020; пенсії по інвалідності у розмірі шести мінімальних пенсій за віком щомісячно та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком щомісячно, за період з 01.01.2006 по 30.10.2008; пенсії по інвалідності у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком щомісячно та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком щомісячно, починаючи з 31.10.2008 по 31.07.2020 слід залишити без розгляду.

Керуючись статтями 122, 123, 240, 241, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинення певних дій, в частині позовних вимог про визнання протиправною відмову відповідача у проведенні нарахування та виплати: підвищення до пенсії за проживання в зоні гарантованого добровільного відселення, в розмірі двох мінімальних заробітних плат відповідно до статті 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з 01.07.2002 по 31.07.2020; пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, в передбаченому законом розмірі: як інваліду III групи, захворювання якого пов`язане з Чорнобильською катастрофою, за період з 01.01.2006 по 30.10.2008; як інваліду II групи, захворювання якого пов`язане з Чорнобильською катастрофою, з 31.10.2008 по 31.07.2020, а також зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплатити позивачу: підвищення до пенсії в розмірі двох мінімальних заробітних плат відповідно до статті 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з 01.07.2002 по 31.07.2020; пенсії по інвалідності у розмірі шести мінімальних пенсій за віком щомісячно та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком щомісячно, за період з 01.01.2006 по 30.10.2008; пенсії по інвалідності у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком щомісячно та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком щомісячно, починаючи з 31.10.2008 по 31.07.2020 - залишити без розгляду.

Особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повну ухвалу суду складено 30 вересня 2021 року

Суддя Н.О. Дорошенко