Справа № 200/10938/21
Суддя: Дмитрієв В.С.
Дата ухвалення: 2021-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2021 р. Справа№200/10938/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Дмитрієва В.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

26 серпня 2021 року до Донецького окружного адміністративного суду, засобами поштового зв`язку, надійшов позов ОСОБА_1 до управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецької області про:

- визнання протиправною бездіяльність щодо не виплати щомісячно не реквізити банківського рахунку позивача, відкритому у відділенні «Альфабанку» м. Бахмут Донецької області поточних страхових виплат на виконання Постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2020 року у справі №200/4115/20-а;

- зобов`язання відповідача, на виконання Постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2020 року у справі №200/4115/20-а - щомісячно перераховувати позивачу поточні щомісячні страхові виплати на банківський рахунок, відкритий у відділенні «Альфабанку» м. Бахмут Донецької області;

- зобов`язання відповідача нарахувати і сплатити заборгованість по щомісячним страховим виплатам за минулий період, яка утворилася внаслідок несплати позивачу щомісяця періодично поточних щомісячних страхових виплат після Постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2020 року у справі №200/4115/20-а.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на виконання постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2020 року у справі №200/4115/20-а відповідачем здійснено нарахування та виплату заборгованості по страховим виплатам на банківський рахунок, відкритий у відділенні «Альфабанку» м. Бахмут Донецької області, проте виплата поточних страхових виплат не здійснюються з посиланням на відсутність особистої заяви про призначення страхових виплат. Позивач вказав, що є громадянином України, особою з інвалідністю першої групи безстроково, постійно проживає на непідконтрольній українській владі території та не має статусу внутрішньо переміщеної особи, оскільки довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи скасовано, та іншу довідку не отримував. Вважає,що оскільки позивач не має статусу внутрішньо переміщеної особи, тому надання реквізитів рахунку Ощадбанку не є обов`язковим. При цьому, ураховуючи, що виплата заборгованості по страховим виплатам була здійснена на рахунок відкритий у відділенні «Альфабанку», відповідач не позбавлений можливості щомісячно виплачувати поточні страхові виплати на рахунок у «Альфабанку».

28 вересня 2021 року до суду надійшов відзив, в якому відповідач заперечив проти задоволення заявлених вимог. Свою позицію вмотивовував тим, що у разі незгоди позивача з порядком виконання судового рішення у справі №200/4115/20-а, він має діяти в межах вимог, встановлених розділом ІV Кодексу адміністративного судочинства України, проте позивачем такого порядку не дотримано, що є підставою для відмови у задоволенні позову. При цьому відповідач вказав, що постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2020 року у справі №200/4115/20-а управлінням виконано у повному обсязі, яке не гарантує отримання позивачем страхових виплат у майбутньому на невизначений строк. Відповідач вказав, що постановою управління від 5 лютого 2021 року винесено постанову про припинення щомісячної страхової виплати ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю документів для продовження страхових виплат згідно з п.6 ст. 46 Закону України «№1105. Відповідач погодився, що позивач має право оскаржити дії управління в судовому порядку, але це є новим періодом та предметом спору, ніж врегульований судовим рішенням у справі №200/4115/20-а. Відповідач вказав, що для отримання соціальних виплат з Фонду позивачу необхідно переместитися на контрольовану територію та отримати довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та подати заяву до органу Фонду за фактичним місцем перебування. При цьому наявність у позивача актуального рахунку, відкритого в АТ «Державний ощадний банк України», є необхідною умовою для отримання страхових виплат, що передбачено Постановою КМУ №637. У задоволенні позову просив відмовити.

Ухвалою суду від 31 серпня 2021 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та витребувано у відповідача докази.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив на нього, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданим 1 лютого 2002 року Совєтським РВ УМВС України в м. Макіївці.

Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги Серія 10 ААА №129218 від 16 вересня 2014 року ОСОБА_1 встановлена 1 група інвалідності, втрата професійної працездатності 40% з 1 серпня 2014 року безстроково.

Листом Покровської міської ради від 25 лютого 2021 року підтверджується, що довідка внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 № від 22 лютого 2016 року була скасована 25 квітня 2017 року за рішенням начальника управління №3961 на підставі пункту 3 статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2020 року у справі №200/4115/20-а вирішено, зокрема, визнати дії Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області протиправними щодо припинення щомісячних грошових виплат за період з 01 листопада 2014 року. Скасувати постанову відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Красноармійську від 31 серпня 2016 року № 0538/20858/39.Зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області поновити нарахування та виплату ОСОБА_1 щомісячних страхових виплат і сплатити заборгованість по ним з дня припинення їх виплат, тобто з 01 листопада 2014 року.

На виконання вказаної постанови, відповідачем здійснено нарахування доплати страхових виплат, нарахування страхових виплат та виплату потерпілій ОСОБА_1 коштів за період з березня 2014 року по листопад 2020 року у розмірі 100891,42 грн., що підтверджується постановою Слов`янського ВУВД ФССУ в Донецькій області від 5 лютого 2021 року, платіжним дорученням №111 від 12 лютого 2021 року та не є спірним між сторонами.

При цьому перерахунок заборгованості по страховим виплатам здійснено на рахунок позивача відкритий у відділенні АТ «Альфа-банк», що підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачем.

Разом з тим, постановою Слов`янського ВУВД ФССУ в Донецькій області від 5 лютого 2021 року вирішено припинити щомісячні страхові виплати потерпілій ОСОБА_1 з 1 грудня 2020 року у зв`язку із відсутністю документів для продовження страхових виплат згідно ст. 46 п. 6 Закону України №1105.

На звернення позивача стосовно виконання постанови суду у справі №200/4115/20-а відповідач листом від 19 квітня 2021 року повідомив про те, що до моменту звернення із заявою про призначення страхових виплат управління Фонду не може виконати судове рішення в частині поновлення нарахування щомісячних страхових виплат.

Отримавши зазначений вище лист, вважаючи протиправними дії відповідача в частині невиплати поточних страхових виплат на виконання постанови Першого апеляційного адміністративного суду у справі №200/4115/20-а, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Стосовно тверджень відповідача щодо порушення позивачем порядку оскарження дій суб`єкта владних повноважень у разі невиконання рішення суду.

Так, відповідно до частини першої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Як встановлено з матеріалів справи, та наголошено відповідачем, позивачу припинено страхові виплати на підставі постанови Слов`янського відділення Фонду від 5 лютого 2021 року, що є новим періодом та предметом спору, який не врегульовано судовим рішенням у справі №200/4115/20-а.

При цьому, суд ураховує, що позивач не був обізнаний про підстави припинення страхових виплат, оскільки лист відповідача від 19 квітня 2021 року не містить посилань на постанову про припинення страхових виплат від 5 лютого 2021 року та докази направлення та отримання позивачем такої постанови.

Згідно із частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оскільки матеріалами справи підтверджено, що позивачу припинено страхові виплати на підставі постанови відділення Фонду від 5 лютого 2021 року, суд, з метою захисту прав громадянина України, інваліда І групи, вважає за необхідне, з урахуванням положень статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розглянути питання правомірності прийняття відповідачем постанови про припинення страхових виплат.

Питання щодо страхових виплат врегульовані Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 1105-XIV).

Статтею 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено, що страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Страхові виплати складаються із:

1) страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата);

2) страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого);

3) страхової виплати дитині, яка народилася з інвалідністю внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності;

4) страхових витрат на медичну та соціальну допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону № 1105-XIV страхові виплати провадяться щомісячно в установлені Фондом дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду:

1) потерпілому - з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання;

2) особам, які мають право на виплати у зв`язку зі смертю годувальника, - з дня смерті потерпілого, але не раніше дня виникнення права на виплати.

Частинами 5 та 6 ст. 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено, що страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком, а фінансування додаткових витрат згідно з цим Законом - протягом строку, на який визначено потребу в них.

Страхові виплати провадяться протягом строку, встановленого МСЕК або ЛКК. Строк проведення страхових виплат продовжується з дня їх припинення і до часу, встановленого при наступному огляді МСЕК або ЛКК, незалежно від часу звернення потерпілого або заінтересованих осіб до Фонду. При цьому сума страхових виплат за минулий час виплачується за умови підтвердження МСЕК втрати працездатності та причинного зв`язку між настанням непрацездатності та ушкодженням здоров`я.

Згідно ч. 4 та 7 ст. 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» виплати, призначені, але не одержані своєчасно потерпілим або особою, яка має право на одержання виплат, провадяться за весь минулий час, але не більш як за три роки з дня звернення за їх одержанням.

Якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України "Про оплату праці".

Підстави для припинення виплати страхових виплат визначені ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», згідно з якою страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються:

1) на весь час проживання потерпілого за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови, що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого;

3) якщо з`ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку;

4) якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми;

5) якщо потерпілий ухиляється від медичної чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов`язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню;

6) в інших випадках, передбачених законодавством.

При цьому суд вказує, що законодавством чітко встановлено, що призначення, виплата, припинення виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням усім без виключення особам, в тому числі й особам, які вимушено перемістилися з тимчасово окупованих територій, має здійснюватися виключно на підставі норм Законів щодо соціального страхування на рівні з іншими громадянами України.

Припинення страхових виплат можливе лише за умови прийняття органом ФСС відповідного рішення та лише з підстав, визначених статті 46 Закону № 1105-XIV.

Судом встановлено, що позивачу припинено страхові виплати Словянським ВУВД ФССУ в Донецькій області від 5 лютого 2021 року у зв`язку із відсутністю документів для продовження страхових виплат. При цьому як зазначено у відзиві, у зв`язку із відсутністю чинної довідки внутрішньо переміщеної особи.

Проте, суд зазначає, що позивачу страхові виплати призначені безстроково, та Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" не передбачено припинення страхових виплат у зв`язку із скасуванням довідки внутрішньо переміщеної особи.

Пунктом 1 частини 1 статті 92 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина, гарантії їх здійснення та основні обов`язки повинні визначатися виключно законом, які приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи не є передбаченою законом підставою для припинення страхових виплат, а постанова КМУ № 365 від 8 червня 2016 року "Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" є підзаконним нормативно-правовим актом, який обмежує встановлене законодавством право на отримання страхових виплат позивачем.

Право виносити закони, вносити до них зміни належить виключно Верховній раді України і не може передаватися іншим органам чи посадовим особам. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Верховна рада України може змінити закон виключно законом, а не шляхом прийняття підзаконного правового акта. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України відносяться до категорії підзаконних, а тому не можуть змінювати в бік звуження права громадян, які встановлено нормативно-правовими актами вищої юридичної сили. Право на обмеження конституційних прав громадян Кабінету Міністрів України Верховною радою України не надано.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень Конституції України, в Україні як соціальній, правовій державі людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (статті 1, 3 Конституції України). Право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел (ч.2 ст.46 Основного Закону України) і забезпечується частиною другою статті 22 Конституції України, відповідно до якої конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

В даному випадку наявність або відсутність у позивача статусу внутрішньо переміщеної особи створює для нього, на відміну від інших громадян України, певні перешкоди в отриманні страхових виплат, та потребує від людини здійснення додаткових дій, не передбачених Законами.

Стаття 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" передбачає, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Згідно статті 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", місце проживання - це житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово.

Відповідно до статті 29 ЦК України, місце проживання фізичної особи - це житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Частина 6статті 29 ЦК України дозволяє фізичній особі мати кілька місць проживання.

Отже, виходячи із зазначених норм законодавства, правової та соціальної природи пенсії, право громадянина на призначення йому страхових виплат не можна пов`язувати з такою умовою, як постійне місце проживання (реєстрація місця проживання), а держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначені страхові виплати.

Як вже зазначалось вище, відповідно до частин п`ятої, шостої статті 47 Закону № 1105-XIV, страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком, а фінансування додаткових витрат згідно з цим Законом - протягом строку, на який визначено потребу в них; страхові виплати провадяться протягом строку, встановленого МСЕК або ЛКК. Строк проведення страхових виплат продовжується з дня їх припинення і до часу, встановленого при наступному огляді МСЕК або ЛКК, незалежно від часу звернення потерпілого або заінтересованих осіб до Фонду. При цьому сума страхових виплат за минулий час виплачується за умови підтвердження МСЕК втрати працездатності та причинного зв`язку між настанням непрацездатності та ушкодженням здоров`я.

Суд зазначає, що згідно довідки МСЕК № 129218 від 16 вересня 2014 року, виданої ОСОБА_1 позивач є особою з інвалідність першої групи безстроково, тому в даному випадку відсутні підстави для невиплати раніше призначених щомісячних страхових виплат.

Також при ухваленні рішення у справі суд, відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, ураховує правові висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі №243/3535/16-ц, в якій Суд дійшов висновку, що позивач сам має право вирішувати про необхідність звернення до органу про продовження соціальних виплат. Відсутність такого звернення не є підставою для відмови в задоволені позову.

На підставі зазначеного, суд приходить висновку, що відповідачем протиправно припинено страхові виплати позивачу.

Оскільки судом встановлено, що позивачу припинено страхову виплату на підставі постанови Слов`янського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України від 5 лютого 2021 року, при цьому позивач не був обізнаний про наявність такої постанови, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та скасувати постанову про припинення щомісячної страхової виплати.

Стосовно виплати страхової суми на рахунок відкритий у відділенні АТ «Альфа- банк».

Відповідно до абз.4 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року №637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» (далі Постанова №637), починаючи з 1 липня 2016 року виплата соціальних виплат, зокрема, за рахунок коштів Пенсійного фонду України, що призначені внутрішньо переміщеним особам, здійснюється через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України». Виплата пенсій та соціальні виплати особам з інвалідністю I групи та іншим особам, які за висновком лікарсько-консультативної комісії не здатні до самообслуговування і потребують постійної сторонньої допомоги, за їх письмовою заявою можуть здійснюватись акціонерним товариством "Укрпошта" з доставкою за фактичним місцем проживання/перебування таких осіб.

Суд зазначає, що ОСОБА_1 фактично є внутрішньо переміщеною особою, оскільки на час розгляду справи зареєстрована на непідконтрольній українській владі території та звернулася до державного органу на контрольованій території України щодо отримання соціальних виплат. Відсутність діючої довідки внутрішньо переміщеної особи свідчить лише про те, що така особа наразі не взята на облік.

Отже, соціальні виплати (продовження виплати), що призначені ОСОБА_1 , здійснюється виключно через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» або через АТ "Укрпошта" (як особі з інвалідністю першої групи).

Таким чином, клопотання позивача про встановлення способу виконання рішення суду шляхом перерахунку коштів на рахунок відкритий у АТ «Альфа-банк» не підлягає задоволенню.

Відповідно до положень статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд вважає, що припинення позивачу страхових виплат, є протиправною, оскільки не відповідає зазначеним критеріям правомірності.

На підставі зазначеного, суд приходить висновку про те, що відповідач, припинивши страхові виплати позивачу, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Обираючи спосіб захисту, суд, зважаючи на його ефективність з точки зору статті 13 "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод", ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, приходить висновку, що достатнім та ефективним способом захисту порушеного права позивача у даній справі є прийняття рішення про визнання протиправним та скасування постанови про припинення щомісячної страхової виплати, зобов`язання поновити нарахування та виплату щомісячних страхових виплат, та сплатити заборгованість за весь період, починаючи з 1 грудня 2020 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Аналізуючи вищенаведене суд дійшов висновку, що за вищенаведеною нормою зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом, а не обов`язком судом. Враховуючи характер спірних правовідносин та склад учасників адміністративної справи, суд вважає, що відсутні підстави для зобов`язання відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення у справі.

На підставі зазначеного, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Оскільки відповідно до положень Закону України "Про судовий збір" позивач, як особа з інвалідністю першої групи, звільнений від сплати судового збору, тому в силу вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати не підлягають стягненню.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову Слов`янського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 5 лютого 2021 року №0536/7106/7106/40 про припинення щомісячної страхової виплати ОСОБА_1 .

Зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (місцезнаходження: Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Свободи, буд. 5, ) поновити нарахування та виплату ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) щомісячних страхових виплат та сплатити заборгованість, починаючи з 1 грудня 2020 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя В.С. Дмитрієв