Справа № 160/13910/21
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2021-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О. С., розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Табінського Олега Володимировича про визнання протиправними дій та скасування постанови,-
13.08.2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу міста, в якій позивач просив:
- зобов`язати Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Табінського О. В. скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 63330424від 28.10.2020 року, винесену Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Табінським О. В. на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д. Г. за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна» так як позивач ніколи не проживав у м. Києві. Майна в місті Києві не мав.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.08.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Табінського Олега Володимировича про зобов`язання вчинити певні дії - залишено без руху. Позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 (десяти) робочих днів, з моменту отримання копії даної ухвали, шляхом направлення до суду, а саме:
- заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду і документи, які підтверджують причини поважності пропуску строку звернення з адміністративним позовом до суду;
- позовної заяви з уточненням позовних вимог та їх відповідним обгрунтуванням, у відповідності до кількості учасників справи.
На усунення недоліків, 28.08.2021 року позивачем до суду надано заяву про поновлення строків звернення до суду та уточнену позовну заяву, в якій позивач просить:
- визнати дії Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Табінського О. В. протиправними та зобов`язати Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Табінського О. В. скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 63330424 від 28.10.2020 року, винесену приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Табінським О. В. на підставі п. 2) ч. 1 ст. 5 КАС України, що був вчинений приватним виконавцем на підставі виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д. Г. за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна» так як ніколи не проживав у м. Києві. Майна в місті Києві не маю та не мав. Умисно ігноровано вимоги ст. 24 ЗУ «Про виконавче провадження».
Позовна заява мотивована тим, що у відповідача були відсутні законні підстави для прийняття виконавчого документа та відкриття виконавчого провадження про стягнення коштів, тому що позивач зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 позивач не буває, знайомих там не має, ніколи не мешкав та не проживав у м. Києві. Таким чином, відповідач протиправно прийняв до виконання виконавчий документ з порушенням правил територіальної діяльності приватних виконавців, незважаючи на місце проживання та перебування боржника в іншому виконавчому окрузі. Таким чином, позивач вважає, що постанова про відкриття виконавчого провадження, винесена у ВП № 63330424, є протиправною та підлягає скасуванню.
Також, даною ухвалою витребувано від відповідача копії матеріалів виконавчого провадження ВП № 63330424.
У судове засідання сторони не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Розгляд справи відкладено до 14.09.2021 року.
10.09.2021 року відповідачем до суду надано матеріали виконавчого провадження № 6330424, правом на подання відзиву відповідач не скористався.
У зв`язку з перебуванням головуючого судді Луніної О. С. на навчанні 14.09.2021 року, наступне судове засідання призначено на 05.10.2021 року.
У судове засідання 05.10.2021 року сторони не з`явились. Про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином.
Від позивача надійшло клопотання про перенесення розгляду справи на іншу дату у зв`язку з участю його представника в іншому судовому засіданні.
Суд, розглянувши заявлене клопотання, не вбачає підстав для його задоволення, оскільки позивачем не надано документальних доказів, що підтверджують доводи позивача.
Відповідно до частини 1 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Розглянувши заяву ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду, судом встановлено наступне.
Позивач зазначає, що про своє порушене право він дізнався 09.08.2021 року з реєстру боржників, позовну заяву подав до суду 13.08.2021 року.
З наданих приватним виконавцем матеріалів виконавчого провадження № 63330424, судом встановлено, що постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 63330424 від 20.10.2020 року на адресу позивача не направлялась.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про обгрунтованість доводів позивача та наявність законних підстав для поновлення строку звернення до суду.
Перевіривши матеріали позовної заяви, відзиву на позовну заяву, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає таке.
Товариство з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» звернулось до Приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Табінського Олега Володимировича із заявою про примусове виконання вище вказаного виконавчого напису нотаріуса, відповідно до якої зазначено адресу ОСОБА_1 : АДРЕСА_3 .
Позивач, вважаючи, що постанову про відкриття виконавчого провадження прийнято з порушенням територіальності, звернувся до суду з позовом.
Правові та організаційні засади щодо примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) врегульовані Законом України «Про виконавче провадження». (далі Закон №1404-VIII).
Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України від 02.06.2016 № 1403-VIII Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» фізичні або юридичні особи мають право вільного вибору приватного виконавця з числа тих, відомості про яких внесено до Єдиного реєстру приватних виконавців України, з урахуванням суми стягнення та місця виконання рішення, визначеного Законом України «Про виконавче провадження».
За правилами ч. 1, 2 ст. 24 Закону № 1404-VIII виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.
Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.
Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.
Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 23 Закону № 1403-VIII передбачено, що у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 6 ст. 25 Закону України від 02.06.2016 № 1403-VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.
Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що і Закон України «Про виконавче провадження» і Закон України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначають вимоги (критерії) до місця відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження.
При цьому, право приватного виконавця відкривати виконавче провадження обмежується виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України.
Отже, у разі якщо місце проживання, перебування боржника - фізичної особи та місцезнаходження боржника - юридичної особи або місцезнаходження майна боржника розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює діяльність та відповідно на яку розповсюджуються відповідна компетенція цього приватного виконавця, він має право прийняти до виконання відповідні виконавчі документи та відкрити виконавче провадження з їх виконання.
Приписами ч. 5 ст. 24 Закону № 1404-VIII встановлено, що для проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи в іншому виконавчому окрузі приватний виконавець має право вчиняти такі дії самостійно або залучати іншого приватного виконавця на підставі договору про уповноваження на вчинення окремих виконавчих дій, типова форма якого затверджується Міністерством юстиції України.
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
У заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати (ч. 3 ст. 26 Закону № 1404-VIII).
Судом встановлено, що місце проживання позивача ОСОБА_1 з 14.10.2003 року зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджено копією паспорта позивача.
Підставою для відкриття виконавчого провадження слугувало зазначення у виконавчому написі нотаріуса (відповідно до поданої стягувачем заяви) та у заяві стягувача інформації, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_3 .
Водночас, інформація щодо фактичного проживання позивача за адресою: АДРЕСА_3 не підтверджена жодним документом.
З огляду на викладене, відомості про проживання позивача за адресою: АДРЕСА_3 , документально не підтверджені. Також матеріали справи не містять доказів наявності майна боржника у місті Києві.
Отже, з урахуванням зазначеного, на момент відкриття виконавчого провадження приватний виконавець не володів достовірною інформацією про фактичне проживання боржника за вказаною адресою у м. Києві, оскільки стягувач до заяви не додав підтверджуючих документів, з яких би чітко вбачалось, що боржник проживає/перебуває за вказаною адресою у м. Києві.
Відповідно до ч. 1 ст. 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, визначає Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 № 1382-IV (далі - Закон № 1382-IV), за змістом статті 3 якого місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; документи, до яких вносяться відомості про місце проживання, - паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист.
Згідно із ч. 1 ст. 6 Закону № 1382-IV, громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання.
За умовами ч. 10 ст. 6 Закону № 1382-IV реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.
Отже, саме зареєстроване місце проживання фізичної особи має визначальне значення для цілей визначення місця виконання рішення.
Враховуючи, що зазначені у виконавчому написі нотаріуса місце проживання боржника (м. Київ) та місце реєстрації боржника (Дніпропетровська область) відрізняються та територіально знаходяться у межах різних виконавчих округів, беручи до уваги, що відомості про місце проживання позивача у м. Київ достовірно не підтверджені тими документами, які надавалися стягувачем разом із заявою про відкриття виконавчого провадження, то в даному випадку приватний виконавець зобов`язаний скористатися правом, наданим ч. 5 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», та здійснити перевірку відомостей щодо місця проживання боржника або місця знаходження його майна.
Зазначення у виконавчому написі та заяві стягувача інформації про проживання боржника на час його вчинення у місті Києві не може слугувати достатньою та достовірною підставою для відкриття виконавчого провадження з примусового виконання цього виконавчого напису у місті Києві, без перевірки приватним виконавцем інформації щодо проживання боржника на дату відкриття виконавчого провадження, оскільки у протилежному випадку допускалася б можливість зазначення стягувачем будь-якої адреси боржника (не підтвердженої доказами) для вибору певного виконавчого округу.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 31.03.2021 року у справі №380/7750/20, де зазначив, що сама лише вказівка на місце проживання, яке не має жодного взаємозв`язку з особою боржника, не може вважатися достатньою підставою для прийняття виконавчого документа приватним виконавцем, територіальний округ якої охоплює місце виконання, визначеного за цією адресою. За описаної вище ситуації визначення місця виконання виконавчого документа щодо позивача (як фізичної особи-боржника) має відбуватися за зареєстрованим місцем проживання боржника. Будь-яка інша адреса місця проживання чи відомості про місце перебування особи-боржника можуть слугувати додатковою інформацією і сприяти примусовому виконанню рішення, але не використовуватися як юридичний факт, з яким Закон № 1404-VIII пов`язує місце виконання рішення, а з ним і виконавчий округ приватного виконавця.
Законом України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна (ч. 1 ст. 24 Закону). Водночас визначення місця проживання та місця перебування наведено у Законі №1382-IV, відповідно до якого місцем проживання є житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.
Виходячи з приписів статті 6 Закону №1382-IV, місце проживання підлягає обов`язковій реєстрації, тобто Закон №1382-IV пов`язує місце проживання особи насамперед із зареєстрованим місцем проживання. Таким чином, факт реєстрації особою свого місця проживання безумовно свідчить про те, що особа обрала певну адресу місцем свого проживання. Законом не заборонено особі мати декілька місць проживання, але у будь-якому випадку адреса, зареєстрована особою у встановленому порядку, виходячи з положень частини десятої статті 6 Закону, є офіційною адресою, а отже, особа правомірно очікує, що за цією адресою з нею буде вестися офіційне листування, а також вчинятимуться й інші юридичні дії, що пов`язані з місцем її проживання.
Отже, відкриття виконавчого провадження у виконавчому окрузі, до якого належить зареєстрована адреса місця проживання боржника, відповідатиме принципу юридичної визначеності, вимогам, установленим ч. 2 ст. 2 КАС України та вимогам ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження».
При цьому ч. 2 ст. 24 Закону № 1404-VIII пов`язує місце виконання рішення приватним виконавцем з фактичним місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи та місцезнаходженням боржника - юридичної особи, а не з адресою, зазначеною у виконавчому документі, як це, наприклад, закріплено у ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження».
Що стосується місця проживання боржника, яке незареєстроване у встановленому законом порядку, то таке місце проживання боржника, в силу відсутності в нього офіційного характеру, має бути повідомлено самим боржником (що відповідатиме принципу вільного вибору місця проживання, встановленому Законом №1382-IV) або підтверджено належним чином з урахуванням принципу офіційного з`ясування обставин, оскільки просте зазначення будь-якої адреси без перевірки відповідних обставин не робить цю адресу саме адресою місця проживання особи у розумінні Закону №1382-IV.
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 15 липня 2021 року у справі № 380/9335/20.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно із ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Однак, відповідачем під час розгляду справи не доведено наявність визначених законом підстав для відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса від 01.10.2020 року № 912 у межах виконавчого округу м. Києва, оскільки не надано до суду належних та достовірних, достатніх доказів, що свідчили б про проживання позивача у м. Києві та/або про наявність у боржника майна на території міста Києва.
Згідно з відомостями Єдиного реєстру приватних виконавців України діяльність приватного виконавця Табінського О. В. поширюється на місто Київ.
Отже, дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва щодо прийняття до примусового виконання виконавчого документа та відкриття виконавчого провадження про стягнення коштів з фізичної особи, яка проживає у Дніпропетровській області є протиправними, а постанова про відкриття виконавчого провадження від 20.10.2020 року № 63330424 підлягає скасуванню.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
На підставі вище викладеного, суд вважає за необхідне викласти позовні вимоги в наступній редакції: визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Табінського О. В. щодо відкриття виконавчого провадження № 63330424; визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 63330424 від 20.10.2020 року, винесену приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Табінським О. В.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивачем за подання адміністративного позову сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн., що підтверджено квитанцією № 33834133 від 10.08.2021 року, та, який підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 за рахунок приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Табінського Олега Володимировича.
Керуючись статтями 242-246, 250, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Табінського Олега Володимировича про визнання протиправними дій та скасування постанови задовольнити.
Визнати дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Табінського О. В. щодо відкриття виконавчого провадження № 63330424 протиправними.
Визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 63330424 від 20.10.2020 року, винесену приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Табінським О. В.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 272 КАС України та може бути оскаржене в порядку та у строки, передбачені ст. ст. 287, 297 КАС України.

Суддя О.С. Луніна