Справа № 360/3711/21
Суддя: К.Є. Петросян
Дата ухвалення: 2021-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

05 жовтня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/3711/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Петросян К.Є., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом адвоката Стародубцевої Лариси Олексіївни в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

15 липня 2021 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов адвоката Стародубцевої Лариси Олексіївни в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі - відповідач, ГУПФУ в Луганській області), у якому з урахуванням уточнення позивач просить:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо неврахування до пільгового стажу годувальника ОСОБА_2 періодів його роботи за Списком № 1: у закритому акціонерному товаристві «Тунельний загін № 21» в якості підземного кріпильника з 04.11.1996 по 25.03.1997 і підземного прохідника з 26.03.1997 по 23.08.2001 та у закритому акціонерному товаристві «Управління будівництва «Бамтунельбуд» в якості підземного прохідника з 24.08.2001 по 22.05.2002 під час розгляду заяви від 23.11.2020 про підтвердження стажу роботи для підтвердження періодів роботи, що дають право на перерахунок пенсії, у зв`язку з втратою годувальника з урахуванням пільгового стажу роботи за Списком № 1 за померлого годувальника ОСОБА_2 ;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області повторно розглянути заяву позивача від 23 листопада 2020 року про підтвердження стажу роботи для підтвердження періодів роботи, що дають право на перерахунок пенсії у зв`язку з втратою годувальника з урахуванням пільгового стажу роботи за Списком № 1 за померлого годувальника ОСОБА_2 від 23.11.2020, зарахувавши до пільгового стажу за Списком № 1 періоди роботи: у закритому акціонерному товаристві «Тунельний загін № 21» в якості підземного кріпильника з 04.11.1996 по 25.03.1997 і підземного прохідника з 26.03.1997 по 23.08.2001 та у закритому акціонерному товаристві «Управління будівництва «Бамтунельбуд» в якості підземного прохідника з 24.08.2001 по 22.05.2002.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що він перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області, як отримувач пенсії по втраті годувальника за померлого чоловіка ОСОБА_2 .

23 листопада 2020 року позивач звернулась до відповідача з заявою про підтвердження стажу роботи для підтвердження періодів роботи, що дають право на перерахунок пенсії у зв`язку з втратою годувальника з урахуванням пільгового стажу роботи за Списком № 1 за померлого годувальника ОСОБА_2 .

Рішенням про результати розгляду заяви про підтвердження стажу роботи від 09.02.2021 № 01/14 позивачу було відмовлено в зарахуванні до пільгового стажу за Списком № 1 періодів роботи: у закритому акціонерному товаристві «Тунельний загін № 21» в якості підземного кріпильника з 04.11.1996 по 25.03.1997 і підземного прохідника з 26.03.1997 по 23.08.2001 та у закритому акціонерному товаристві «Управління будівництва «Бамтунельбуд» в якості підземного прохідника з 24.08.2001 по 22.05.2002, у зв`язку з відсутністю атестації робочих місць за умовами праці.

Позивач не погоджується з такою відмовою відповідача, у зв`язку з чим звернулась до суду.

Ухвалою суду від 20.07.2021 позовну заяву адвоката Стародубцевої Лариси Олексіївни в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,- залишено без руху.

Ухвалою суду від 11.08.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу визначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області позовних вимог не визнало, про що 27.08.2021 надало відзив на позовну заяву (а.с. 40-42), у якому заперечувало проти позовних вимог з огляду на наступне.

03.03.2020 позивач звернулась до управління та надала заяву про призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника. Рішенням управління № 13 призначено пенсію з 16.10.2019 згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV.

13.10.2020 позивач звернулась до управління із заявою про перерахунок пенсії. Із врахуванням архівних довідок ДТ «Бамтоннельстрой» від 23.07.2020 № 747, 748, КУП «Казметрострой» від 12.08.2020 № 1626, актів перевірки Пенсійного фонду РФ управлінням був проведений перерахунок пенсії.

23.11.2020 позивач звернулась із заявою про підтвердження стажу роботи для підтвердження періодів роботи, що дають право на перерахунок пенсії у зв`язку з втратою годувальника з урахуванням пільгового стажу роботи за Списком № 1 за померлого годувальника ОСОБА_2 .

Рішенням Комісії при Головному управлінні від 09.02.2021 № 01/14 позивачу було відмовлено в зарахуванні до пільгового стажу за Списком № 1 періодів роботи: у закритому акціонерному товаристві «Тунельний загін № 21» в якості підземного кріпильника з 04.11.1996 по 25.03.1997 і підземного прохідника з 26.03.1997 по 23.08.2001 та у закритому акціонерному товаристві «Управління будівництва «Бамтунельбуд» в якості підземного прохідника з 24.08.2001 по 22.05.2002, у зв`язку з відсутністю атестації робочих місць за умовами праці.

Згідно з нормами ст. 114 частини 1, 2 розділу ХІУ-І Закону № 1058 пенсії за віком па пільгових умовах призначаються працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років б місяців па зазначених роботах.

Відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсії за віком на пільгових умовах за списками виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 р. № 461, а також пенсії, що можуть встановлюватися підприємствами й організаціями за рахунок власних коштів працівникам інших виробництв, професій та посад залежно від умов праці, призначаються за результатами атестації робочих місць.

Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442 затверджено Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці, відповідно до якого атестація робочих місць за умовами праці (надалі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому. Основна мста атестації полягає у регулюванні відносин між роботодавцем і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Позивачем не надано підтверджуючих документів для підтвердження спеціального трудового стажу та проведення атестації робочих місць за період роботи у закритому акціонерному товаристві «Тунельний загін № 21» в якості підземного кріпильника з 04.11.1996 по 25.03.1997 і підземного прохідника з 26.03.1997 по 23.08.2001 та у закритому акціонерному товаристві «Управління будівництва «Бамтунельбуд» в якості підземного прохідника з 24.08.2001 по 22.05.2002.

Таким чином, відповідач вважає, що управління діяло на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією України, законами та підзаконними нормативними актами.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст. 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов наступного.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 (а.с. 5-7) є дружиною ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 13,16).

Рішенням УПФУ в м. Лисичанську Луганської області № 13 з 16.10.2019 позивачу призначено пенсію по втраті годувальника відповідно до її заяви згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV (а.с. 44-45).

13.10.2020 позивач звернулась до управління із заявою про перерахунок пенсії. Із врахуванням архівних довідок ДТ «Бамтоннельстрой» від 23.07.2020 № 747, 748, КУП «Казметрострой» від 12.08.2020 № 1626, актів перевірки Пенсійного фонду РФ, управлінням був проведений перерахунок пенсії (а.с. 48-55).

23.11.2020 позивач звернулась із заявою про підтвердження стажу роботи для підтвердження періодів роботи з 04.11.1996 по 23.08.2001, з 24.08.2001 по 22.05.2002, що дають право на перерахунок пенсії у зв`язку з втратою годувальника з урахуванням пільгового стажу роботи за Списком № 1 за померлого годувальника ОСОБА_2 , що не заперечується відповідачем (а.с. 78).

Разом із заявою ОСОБА_1 були надані документи, а саме:

витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб від 16.07.2020 № 22915 щодо державної реєстрації припинення юридичної особи - закритого акціонерного товариства «Тунельний загін № 21» на підставі визначення арбітражного суду про завершення конкурсу виробництва;

витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб від 16.07.2020 № 22916 щодо державної реєстрації припинення юридичної особи - закритого акціонерного товариства «Управління будівництва «Бамтунельбуд» на підставі визначення арбітражного суду про завершення конкурсу виробництва;

трудова книжка серії НОМЕР_2 від 01.08.1992 року дати заповнення;

документи, видані архівним відділом Управління справами адміністрації муніципального утворення «місто Сєвєробайкальськ»: від 20.05.2020 №№ 407, 408, від 27.10.2020 №№ 715, 716, 719, архівні копії особових карток форми Т-2;

копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 18.10.2019;

копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 09.08.2002;

копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 26.06.2007.

Рішенням від 09.02.2021 № 01/14 Комісія при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області за особистою заявою ОСОБА_1 від 23.11.2020 відмовила позивачу у зарахуванні до пільгового стажу за Списком № 1 періодів роботи: у закритому акціонерному товаристві «Тунельний загін № 21» в якості підземного кріпільника з 04.11.1996 по 25.03.1997 і підземного прохідника з 26.03.1997 по 23.08.2001 та у закритому акціонерному товаристві «Управління будівництва «Бамтунельбуд» в якості підземного прохідника з 24.08.2001 по 22.05.2002, у зв`язку з відсутністю атестації робочих місць (а.с. 17,78-86).

Відповідно до витягу з підсистеми ІКІС ПФУ: Підсистема Призначення та Виплати Пенсії страховий стаж ОСОБА_2 складає 25 років 0 місяців 08 днів, додатковий стаж за списком № 1 - 7 років 00 місяців, 00 днів, додатковий стаж 14 років 09 місяців 17 днів, всього для розрахунку - 46 років 09 місяців 25 днів (а.с. 46).

Трудова книжка НОМЕР_2 від 01.08.1992 на ім`я ОСОБА_2 містить наступні записи щодо спірних періодів роботи:

Запис № 6 від 04.11.1996 - прийнятий за переведенням з ВАТ «ТО-21» кріпільником 3 розряду з повним робочим днем в підземних умовах праці, наказ № 2-ок від 29.11.1996;

Запис № 7 від 26.03.1997 - переведений прохідником 4 розряду сітки підземної з повним робочим днем в підземних умовах праці, наказ № 67-ок від 25.03.1997;

Запис № 8 від 23.08.2001 - звільнений за переводом в ЗАТ «УС БТС» за п. 5 ст. 29 КЗпП РФ, наказ № 171-ок від 21.08.2001;

ЗАТ «Бамтонельстрой»

Запис № 9 від 24.08.2001 - прийнятий за переведенням прохідником 4 розряду сітки підземної з повним робочим днем в підземних умовах праці, наказ № 143-ок від 23.08.2001;

Запис № 10 звільнений за власним бажанням у зв`язку зі зміною міста мешкання відповідно до п. 3 ст. 77 ТК РФ, наказ № 98-ок від 22.05.2002 (а.с. 8-12)

Інші періоди роботи не є спірними тому судом не досліджуються.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законами України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788), "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058).

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону № 1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

Непрацездатними членами сім`ї зокрема вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони:

1) були на повному утриманні померлого годувальника;

2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

У відповідності до статті 44 Закону № 1058 заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Частиною 5 статті 45 зазначеного Закону визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1.

Відповідно до п.1.5 Порядку № 22-1 заява про переведення з одного виду пенсії на інший подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії.

Згідно з абз. 2 п.п. 10 пункту 2.3 Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії членам сім`ї померлого пенсіонера повинні бути додані необхідні документи, зазначені в цьому пункті. Заробіток у такому випадку визначається за документами, що є в пенсійній справі померлого годувальника, або за поданими додатково документами відповідно до вимог частини першої статті 40 Закону.

Зокрема, згідно з наведеним пунктом до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу. До таких документів належать документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу).

Крім наведених вище, до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника додаються: 2) свідоцтво про народження або паспорт особи, якій призначається пенсія; 3) довідка про склад сім`ї померлого годувальника та копії документів, що засвідчують родинні стосунки члена сім`ї з померлим годувальником (за наявності); 9) документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника.

Отримавши перелічені вище документи відповідно до пункту 4.2 Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Пунктом 4.3 Порядку № 22-1 визначено, що не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту З пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Щодо не врахування пенсійним органом до пільгового стажу за Списком № 1 періодів роботи ОСОБА_2 : у закритому акціонерному товаристві «Тунельний загін № 21» в якості підземного кріпільника з 04.11.1996 по 25.03.1997 і підземного прохідника з 26.03.1997 по 23.08.2001 та у закритому акціонерному товаристві «Управління будівництва «Бамтунельбуд» в якості підземного прохідника з 24.08.2001 по 22.05.2002, у зв`язку з відсутністю атестації робочих місць, суд зазначає наступне.

Статтею 62 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли і трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, встановлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок № 383).

Зазначений Порядок № 383 регулює застосування Списків під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Зазначена постанова набула чинності з 21.08.92. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.92, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації (пункт 4.1 Порядку № 383).

З зазначених правових норм слідує, що страховий стаж особи за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку (до 01.01.2004) обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду України на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом № 1058-IV, - за даними трудової книжки, після впровадження системи персоніфікованого обліку (після 01.01.2004) - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

При цьому, значення трудової книжки, як основного документу, що підтверджує пільговий стаж роботи, встановлено статтею 62 Закону № 1788-ХІІ, і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Проте, якщо трудова книжка відсутня або у ній не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Після 21 серпня 1992 року основними документами, які підтверджують пільговий стаж - період роботи на відповідних посадах або за професіями, які включені до Списків, є трудова книжка та документи, що підтверджують проведення атестації робочих місць за умовами праці, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, якими можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Щодо документів про проведення атестації робочого місця , суд зазанчає, що Велика Палата Верховного Суду 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а, провадження № 11-1207апп19 чітко висловила свою позицію щодо проведення атестації робочих місць і вказала, що непроведения або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведения або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника.

При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Крім того, як вже вказано вище, пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або вислугу років, встановлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, в яких має бути зазначені періоди, що зараховуються до спеціального трудового стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи, що зараховується до спеціального трудового стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, на підставі яких видана довідка. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі № 234/13910/17 та від 7 березня 2018 року у справі №233/2084/17.

За таких обставин періоди роботи ОСОБА_2 у закритому акціонерному товаристві «Тунельний загін № 21» в якості підземного кріпільника з 04.11.1996 по 25.03.1997 і підземного прохідника з 26.03.1997 по 23.08.2001 та у закритому акціонерному товаристві «Управління будівництва «Бамтунельбуд» в якості підземного прохідника з 24.08.2001 по 22.05.2002, підлягають зарахуванню до пільгового стажу.

Згідно положень частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно положень статті 3 Конституції України, як Основного Закону України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Як зазначив ЄСПЛ у справі «Andrejeva v. Latvia» (п.77 рішення Великої палати ЄСПЛ від 18.02.2009 р.) стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції не накладає ніяких обмежень на свободу держави, що ратифікувала Конвенцію, приймати рішення про те, чи створювати якусь схему соціального забезпечення, або обирати тип або розмір виплат, які надаються відповідно до будь-якої такої схеми. Однак, якщо в державі існують чинні законодавчі норми, що передбачають такі виплати на основі права на соціальну підтримку незалежно від того, чи обумовлені вони попередньою сплатою внесків ці норми слід вважати такими, що створюють майновий інтерес, що потрапляє в сферу дії статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції для осіб, що відповідають пропонованим до благоотримувачів вимогам.

У справі «Будченко проти України» (рішення від 24 квітня 2014 року, заява № 38677/06) ЄСПЛ також зазначив, що якщо у Договірній державі є чинне законодавство, яким виплату коштів передбачено як право на соціальні виплати (обумовлені чи не обумовлені попередньою сплатою внесків), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу, відносно осіб, які відповідають її вимогам.

Отже, враховуючи те, що майновий інтерес позивача ґрунтується на положеннях чинного законодавства, стандарти ЄСПЛ можуть і повинні бути застосовані до цього випадку. ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі Ковач проти України, п.59 рішення у справі Мельниченко проти України, п.50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» тощо).

Це, звичайно, не означає, що суд має приймати рішення на користь людини кожного разу, коли вона про це просить, але суд повинен оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними, тобто людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав навіть теоретично. Більше того, відповідно до статті 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування у спорі покладається на відповідача суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідач не надав жодного доказу на підтвердження того, що він при не врахуванні до пільгового стажу померлого годувальника періодів його роботи з 04.11.1996 по 25.03.1997, з 26.03.1997 по 23.08.2001 та з 24.08.2001 по 22.05.2002 діяв обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно, тобто с забезпеченням усіх прав особи.

Надаючи правову оцінку обраному позивачем способу захисту, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 13 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, суд зважує на його ефективність з точки зору статті 13 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» та враховує положення «Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень», прийняті Комітетом Міністрів 11.03.1980 року, а саме суд не може підміняти державний орган рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Дискреційні повноваження - це законодавча встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу і верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

За таких обставинах по цій справі суд не може перебирати повноваження Пенсійного фонду щодо призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах.

З практики Європейського суду з прав людини слідує таке: в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного суб`єктами владних повноважень, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

Частиною другою статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про:

- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2);

- визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3);

- визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4);

- інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).

В рамках адміністративного судочинства:

дії - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм;

бездіяльність - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України;

рішення - нормативно-правовий акт або індивідуальний акт (нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк).

Верховний Суд України у постанові від 24.11.2015 по справі № П/800/259/15 (21-3538а15) зазначив, що сама по собі бездіяльність - це триваюча пасивна поведінка суб`єкта, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобов`язаний був і міг вчинити. Тобто, бездіяльність не має чітко окреслених часових меж, а саме явище бездіяльності є триваючим (реєстраційний № рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 54398764).

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи встановлені обставини справи, а також те, що настання негативних наслідків для позивача пов`язане з прийняттям комісію при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області рішення від 09.02.2021 № 01/14 про результати розгляду заяви про підтвердження стажу роботи, суд вважає що правильним та ефективним способом порушеного права у даному випадку буде визнання вказаного рішення протиправним та його скасування.

Як наслідок, суд вважає за необхідне зобов`язати зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23 листопада 2020 року про підтвердження стажу, що дає право на перерахунок пенсії по втраті годувальника, зарахувавши до пільгового стажу ОСОБА_2 періодів роботи у закритому акціонерному товаристві «Тунельний загін № 21» в якості підземного кріпильника з 04.11.1996 по 25.03.1997 і підземного прохідника з 26.03.1997 по 23.08.2001 та у закритому акціонерному товаристві «Управління будівництва «Бамтунельбуд» в якості підземного прохідника з 24.08.2001 по 22.05.2002.

За таких обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 з обранням належного способу захисту порушеного права.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

При зверненні до суду із позовом, позивачем сплачено судовий збір 908 грн, відповідно до квитанції від 13.07.2021 № 86 (арк. спр. 4).

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно із частиною третьою статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Зважаючи, що позов підлягає задоволенню лише з коригуванням обраного позивачем способу захисту його порушених прав, а також зважаючи, що спір виник внаслідок неправильних дій пенсійного органу при перерахунку пенсії, суд вважає за необхідне стягнути судовий збір у розмірі 908,00 грн на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області.

Керуючись статтями 2, 3, 5, 9, 77, 90, 139, 241-246, 255, 262, 263, 295, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги адвоката Стародубцевої Лариси Олексіївни в інтересах ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (, місцезнаходження: 93404, Луганська обл., м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченко, 9) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області від 09.02.2021 № 01/14 про результати розгляду заяви ОСОБА_1 про підтвердження стажу роботи.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23 листопада 2020 року про підтвердження стажу, що дає право на перерахунок пенсії по втраті годувальника, зарахувавши до пільгового стажу ОСОБА_2 періодів роботи у закритому акціонерному товаристві «Тунельний загін № 21» в якості підземного кріпильника з 04.11.1996 по 25.03.1997 і підземного прохідника з 26.03.1997 по 23.08.2001 та у закритому акціонерному товаристві «Управління будівництва «Бамтунельбуд» в якості підземного прохідника з 24.08.2001 по 22.05.2002.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.Є. Петросян