Справа № 953/8084/21
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2021-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Божко В.В.

05 жовтня 2021 р.Справа № 953/8084/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,

Суддів: Курило Л.В. , Бегунца А.О. ,

за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 15 липня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

В с т а н о в и в:

28.04.2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просить скасувати постанову Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції (далі УПП в Харківській області ДПП) про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПО 18 № 797236 від 18.04.2021 року, якою він підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 8.500 грн. на підставі ч. 8 ст. 121, ч. 2 ст. 122 КУпА, та закрити провадження у справі.

В обґрунтування вимог позивач зазначає, що він не перетинав стоп лінію. Вказав, що інспектором було порушено встановлену законодавством процедуру розгляду справи, інспектор розглянув справу упереджено, не здійснив будь-якої підготовки до розгляду справи, не роз`яснив йому прав, також було проігноровано його клопотання, не були досліджені докази.

У відзиві на адміністративний позов відповідач, не погоджуючись з вимогами ОСОБА_1 , зазначив, що 18.04.2021 року о 16-42 молодшим лейтенантом Опаліхіною А.І. по вул. Клочківській 327 в м. Харкові був виявлений рух транспортного засобу Skoda Fabia р.н.з. НОМЕР_1 на іноземній реєстрації. Разом з цим, водій здійснив проїзд на заборонний червоний сигнал світлофору, що є порушенням п. 8.7.3 е ПДР України. Зазначений автомобіль був зупинений працівниками поліції, водієм виявився ОСОБА_1 . За результатами перевірки відомостей щодо транспортного засобу було встановлено, що цей автомобіль було тимчасово ввезено на територію України 28.07.2020 року через пункт пропуску «Гоптівка-Нехотєєвка» терміном до 1 року громадянином Guliev Natig, враховуючи наведене присутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 8 ст.121 КУпАП.

Також, відповідач зазначив, що позивачу були роз`яснені права, жодних клопотань щодо залучення захисника позивач не заявив, на його вимогу були надані докази вчиненого правопорушення, які містяться на відеореєтраторі. Позивачем не надано жодних доказів, що спростовують факт керування та експлуатації транспортного засобу Skoda Fabia р.н.з. НОМЕР_1 в порушення вимог ст. 380 МК України. Під час підготовки до розгляду справи було досліджено відеодокази, зафіксовані відео реєстратором, з`ясовані обставини справи, на підставі чого була встановлена наявність адміністративного правопорушення та винність позивача.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 15.07.2021 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Судове рішення вмотивовано тим, що факт порушення правил дорожнього руху ОСОБА_1 підтверджується відеозаписом, наданим відповідачем та дослідженим судом, де чітко зафіксовано факт порушення позивачем ПДР України. Позивач не надав суду будь-яких доказів, які б спростовували дані, наведені в постанові по справі про адміністративне правопорушення, не навів обґрунтованих підстав, за яких вказана постанова в справі про адміністративне правопорушення є незаконною та підлягає скасуванню.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нове про задоволення його позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги позивач обґрунтовує фактично аналогічними доводами, що наведені у позові.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що не перешкоджає апеляційному перегляду справи.

За приписами ст. 268 КАС України у справах, визначених статтями 273 - 277, 280 - 283, 285 - 289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку (ч. 1 ст. 268 КАС України).

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду (ч. 2 ст. 268 КАС України).

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій (ч. 3 ст. 268 КАС України).

Відповідно до ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308).

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги щодо дотримання правильності застосування судом першої інстанції норм процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі апеляційної скарги, дійшла висновку про обґрунтованість апеляційної скарги, з наступних підстав.

Судом установлено, що постановою інспектора взводу № 2, батальйону № 4 роти №1 УПП в Харківській області ДПП Опаліхіною А.І., серії ДПО 18 №797236, від 18.04.2021 року, позивач ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122, а саме за порушення п.п. 8.7.3 е ПДР України, тобто здійснив рух ТЗ на заборонений червоний сигнал світлофор, та ч. 8 ст. 121 КУпАП, а саме за порушення вимог ст. 380 МК України, ст.ст. 16, 31 ЗУ «Про дорожній рух», тобто керував транспортним засобом Skoda Fabia р.н.з. НОМЕР_1 щодо якого порушено обмеження встановлені Митним кодексом України, та який не ввозив на митну територію України та не поміщував в митний режим транзиту (а.с. 27).

В постанові інспектор зазначив, що 18.04.2021 року о 16-45 год. в м. Харкові вул. Клочківська, 327 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Skoda Fabia р.н.з. НОМЕР_1 щодо якого порушено обмеження встановлені Митним кодексом України згідно ІПНП даних транспортний засіб ввезено 28.07.2020 року Guliev Natig, але транспортний засіб використовував ОСОБА_1 , який не ввозив на митну територію України та не поміщував в митний режим транзиту, чим порушив вимоги ст. 380 МК України та ст. ст. 16, 31 ЗУ «Про дорожній рух», вказане авто було зупинено за порушення п.п. 8.7.3 е ПДР України проїзд на забороняючий червоний сигнал світлофору, правопорушення зафіксовано на відео реєстратор.

В якості доказу вчинення водієм зазначеного адміністративного правопорушення додано відеозапис з відеореєстратору (а.с. 26).

Не погоджуючись із висновком суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ч. 2 ст. 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За приписами ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Пунктом 1 та 2 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року за № 1408/27853, визначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу (ст. 283 КУпАП).

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Тобто положення цього Закону надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.

Колегія суддів зазначає, що у справах за позовом фізичної особи щодо оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності на суб`єкта владних повноважень в силу приписів статті 77 КАС України покладається обов`язок доказування правомірності своїх дій у разі, якщо останній заперечує проти позову.

Докази, надані відповідачем по справі, мають бути належним чином досліджені судом із наданням їм відповідної правової оцінки на предмет їх належності і допустимості, повноти та достатності для визнання правомірності дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

Як убачається із тексту постанови (а.с. 27) поліцейська Опаліхіна А.І. зазначила в оскаржуваній постанові відеозапис з відеореєстратору, при цьому в порушення вимог ст. 283 КУпАП не зазначила в постанові технічний засіб, яким нею було здійснено відеозапис, та який було надано суду в якості доказу вчинення водієм зазначеного адміністративного правопорушення, що виключає можливість прийняття його у якості належного доказу по справі.

Колегія суддів зауважує, що оскаржувана постанова є рішенням суб`єкта владних повноважень, яке встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої вона винесена.

Таке рішення має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

За правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 24.01.2019 року по справі № 592/5576/17 (К/9901/33984/18), у разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, надана відповідачем копія відеозапису не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

За приписами ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Колегія суддів зауважує, що факт скоєння адміністративного правопорушення позивачем ОСОБА_1 заперечується, втім, інших доказів в обґрунтування прийнятої постанови відповідачем судам першої та апеляційної інстанції не надано.

Приписами ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» визначено вичерпний перелік підстав зупинення транспортних засобів.

Так, п. 10 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Разом з тим, поліцейським зупинено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 за начебто факт порушення вимог п.п. 8.7.3 е ПДР України, проїзд на забороняючий червоний сигнал світлофору.

Відтак, за відсутності обґрунтованих підстав зупинення транспортного засобу у поліцейського були відсутні підстави розглядати чи вирішувати питання щодо наявності чи відсутності у діях водія складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 8 ст.121 КУпАП.

Оскільки наведені вище обставини залишені судом першої інстанції поза увагою, та цим обставинам не надана належна правова оцінка, колегія суддів, задовольняючи вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 , скасовує судове рішення та приймає нове про задоволення позовних вимог.

Інші доводи учасників справи на висновки колегії суддів не впливають.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

За наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення (п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України).

Підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права (п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України).

Частиною 6 ст. 139 КАС України передбачено, що якщо суд апеляційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

З урахуванням висновків суду апеляційної інстанції про задоволення вимог ОСОБА_1 , колегія суддів, здійснюючи розподіл судових витрат у справі, приймає рішення про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь позивача судові витрати, які складаються із витрат по сплаті судового збору за подання адміністративного позову та подання апеляційної скарги у загальній сумі 1135 грн.

На підставі наведеного, керуючись статтями 13, 23, 31, 268, 269, 286, 271, 272 292, 293, 308, 310, 313, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 15 липня 2021 року скасувати, з прийняттям нового судового рішення про задоволення вимог адміністративного позову ОСОБА_1 .

Скасувати постанову інспектора взводу № 2 батальйону № 4 роти № 1 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції Опаліхіної Аліни Ігорівни серії ДПО 18 № 797236 від 18 квітня 2021 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 8500 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122, ч. 8 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушенні, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (, адреса: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернеста, 3) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 1135 (одна тисяча сто тридцять п`ять) гривень.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л.В. Мельнікова
Судді Л.В. Курило А.О. Бегунц
Постанова у повному обсязі складена і підписана 05 жовтня 2021 року.