Справа № 260/2290/21
Суддя: Маєцька Н.Д.
Дата ухвалення: 2021-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

30 вересня 2021 року м. Ужгород№ 260/2290/21

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Маєцької Н.Д.

при секретарі судового засідання Кустрьо В.М.

за участю:

позивач не з`явився,

представника відповідача Заяць Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до ч.3 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 30 вересня 2021 року проголошено вступну та резолютивну частини Рішення. Рішення в повному обсязі складено 05 жовтня 2021 року.

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, в якій просить: 1) Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області у призначенні пенсії за віком; 2) Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати до стажу не зарахований період роботи в КСП ім. Чкалова с. Пологи з 03.05.1996 року по 20.12.2000 року та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком.

Ухвалою суду від 06 вересня 2021 року дану позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. Відповідно до вимог вказаної ухвали позивачу необхідно було уточнити зміст позовних вимог, вказавши, яке рішення про відмову в призначенні пенсії він оскаржує.

15 вересня 2021 року до суду від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій пункт 1 позовної заяви виклав в наступній редакції: "Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 15.12.2020 року у призначенні пенсії за віком".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою про призначення пенсії за віком. Однак, відповідач відмовив у призначенні пенсії за віком та не зарахував до стажу роботи період роботи в КСП ім. Чкалова с. Пологи з 03 травня 1996 року по 20 грудня 2000 року.Позивач не погоджується із рішенням відповідача про відмову у призначені пенсії, оскільки вищевказані періоди роботи підтверджуються записами в трудовій книжці.

Позивач у судове засідання не з`явився, однак надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову в зв`язку з тим, що розглянувши документи позивача, подані для призначенні пенсії прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії, оскільки страховий стаж роботи позивача є недостатнім для призначення пенсії за віком. До страхового стажу не зарахований період роботи в КСП ім. Чкалова з 03 травня 1996 року по 20 грудня 2020 року, оскільки цей період роботи не підтверджений та записи в трудовій книжці не відповідають вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників.

В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечила з мотивів, зазначених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить висновку про часткове задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного:

Судом встановлено, що позивач 16 липня 2019 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 27 серпня 2019 року № 21288/03.18 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком. Відповідно до вказаного рішенням до стажу роботи не зарахований період роботи в КСП ім.. Чкалова с. Пологи з 03 травня 1996 року по 20 грудня 2000 року, оскільки записи внесено до трудової книжки неналежним чином та зазначено, що при надходженні відповідної довідки, підтвердженої первинними документами загальний стаж роботи може бути переглянуто.

14 грудня 2020 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 15 грудня 2020 року № 1 позивачу відмовлено в призначенні пенсії. У вказаному рішенні відповідач зазначає, що згідно наданих документів страховий стаж позивача становить 23 роки 08 місяців 09 днів.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років;

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058).

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч. 2 ст. 24 Закону № 1058).

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону №1058 періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону № 1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років.

У відповідності до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 із змінами (далі Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Судом із трудової книжки позивача встановлено, що він у період з 03.05.1996 року по 20.12.2000 року працював в КСП ім. Чкалова, с. Пологи.

Суд зазначає, що вказані записи виконані у чіткій послідовності та відповідності дати, номеру запису з посиланням на відповідний наказ, на підставі якого внесено відповідний запис, і завірені печаткою роботодавця.

Відповідач в обґрунтування правомірності рішення про відмову у призначенні пенсії зазначає, що вищевказаний період не був зарахований до страхового стажу позивача, у зв`язку з тим, що такий запис у трудовій книжці не відповідає Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29.07.1993 року .

Однак, суд зазначає, що на працівника не слід покладати ризик негативних наслідків (позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку) за формальну неправильність оформлення трудової книжки з вини адміністрації підприємства, яка відповідальна за дотримання правил її ведення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 687/975/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 15 грудня 2020 року № 01 страховий стаж позивача становить 23 роки 08 місяців 09 днів.

Як вбачається із наданого представником відповідача розрахунку стажу позивача із підсистеми призначення та виплати пенсії до страхового стажу позивача частково зараховано період роботи в КСП ім. Чкалова, с. Пологи, а саме: з 01.10.1996 року по 30.11.1996 року, з 01 лютого 1997 року по 28 лютого 1997 року; з 01 квітня 1997 року по 30 листопада 1997 року; з 01 березня 1998 року по 31 березня 1998 року.

В той же час, оскільки період роботи з 03 травня 1996 року по 20 грудня 2000 року в КСП ім. Чкалова підтверджується записами в трудовій книжці позивача, то суд зазначає, що відповідач протиправно не зарахував до трудового стажу весь період роботи в КСП ім. Чкалова.

Відтак, суд приходить до висновку про необхідність зарахування до трудового стажу позивача в повному обсязі період роботи з 03 травня 1996 року по 20 грудня 2000 року в Колективному сільськогосподарському підприємстві ім. Чкалова с. Пологи.

При цьому, як вже зазначалося судом в оскарженому рішенні про відмову у призначенні пенсії від 15 грудня 2020 року відповідач зазначає, що загальний трудовий стаж позивача становить 23 роки 08 місяців 09 днів.

Враховуючи те, що судом вирішено зарахувати до страхового стажу позивача повністю вищевказаний період роботи з 03 травня 1996 року по 20 грудня 2000 року, то страховий стаж позивача становить понад 26 років, що є достатнім для призначення йому пенсії за віком.

З огляду на встановлені судом обставини, на переконання суду, відповідач, приймаючи оскаржене рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії від 15 грудня 2020 року № 01 діяв всупереч вимог вказаних вище норм законів, що спричинило порушення права позивача на соціальний захист та отримання пенсійних виплат. Відтак, вказане рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно з ч. 3 ст. 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

З огляду на встановлене судом право позивача на призначення пенсії за віком, суд з метою ефективного захисту прав позивача вважає за необхідне зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

Із заявою про призначення пенсії позивач звернувся 14 грудня 2020 року. Таким чином, пенсія позивачу повинна бути призначена з моменту звернення із заявою про призначення пенсії, тобто з 14 грудня 2020 року.

Відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню.

У відповідності до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідачем не доведено правомірності своїх дій щодо відмови у призначенні позивачу пенсії за віком та не зарахування до стажу період роботи 03 травня 1996 року по 20 грудня 2000 року в Колективному сільськогосподарському підприємстві ім. Чкалова с. Пологи. У зв`язку з чим, суд приходить висновку, що рішення про відмову в призначенні позивачу пенсії є протиправним та підлягає скасуванню та оскільки матеріалами справи підтверджується право позивача на призначення пенсії за віком, то позивачу необхідно призначити пенсію за віком.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 139 КАС України, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 908, 00 грн. належить стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 5, 19, 77, 139, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, 4, ) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 № НОМЕР_2 від 15 грудня 2020 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повністю зарахувати до трудового стажу ОСОБА_1 , для обчислення розміру пенсії, період роботи з 03 травня 1996 року по 20 грудня 2000 року в Колективному сільськогосподарському підприємстві ім. Чкалова с. Пологи " та призначити йому пенсію за віком з 14 грудня 2020 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, 4, ) судові витрати у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені пп. 15.5 п. 15 Розділу VII КАС України).

СуддяН.Д. Маєцька