Справа № 200/2133/21-а
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2021-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2021 року справа №200/2133/21-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гаврищук Т.Г., суддів: Блохіна А.А., Геращенка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2021 р. у справі № 200/2133/21-а (головуючий І інстанції Бабіч С.І., повний текст складено 23.04.2021р. в м. Слов`янськ Донецької області) за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (далі - відповідач), в якому просила визнати дії відповідача, щодо відмови ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у призначенні та виплаті соціальних виплат неправомірними та зобов`язати відповідача призначити та виплатити на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 соціальні виплати, що не були отримані за життя потерпілою особою, яка померла, а саме: одноразову допомогу щомісячні страхові виплати у розмірі прожиткового мінімуму за період з 30.01.2020 року (моменту встановлення МСЕК втрати працездатності) до 12.06.2020 року (день смерті потерпілої особи) та одноразова страхова виплата у зв`язку з стійкою втратою працездатності виходячи з 17 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого законом на день настання права потерпілого на страхову виплату (а.с. 1-3).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2021 року позов задоволено. Визнано протиправними дії Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, щодо відмови у формі листа від 28.01.2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про призначення страхових виплат від 28.01.2021 року. Зобов`язано Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , подану в інтересах дітей - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про призначення страхових виплат від 28.01.2021 року, з урахуванням висновків суду, про те, що ОСОБА_1 є заінтересованою особою у розумінні ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (а.с. 73-78).

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, вважає рішення таким, що винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить рішення місцевого суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог.

В обґрунтування зазначено, що справа про страхові виплати розглядається Фондом на підставі заяви потерпілого за час життя потерпілої особи або заінтересованої особи, яка має право на отримання страхових виплат у разі смерті потерпілого на виробництві за наявності усіх необхідних документів. Законом №1105-XIV не передбачено призначення та виплата одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати дітям потерпілого, які не були призначені та виплачені потерпілому за час його життя. Наголошує, що за життя потерпілій ОСОБА_4 щомісячні страхові виплати та одноразова грошова допомога не призначались через відсутність від неї або законного представника заяви та повного пакету документів, необхідного для призначення страхових виплат (а.с. 116-118).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є громадянкою України, що підтверджується копією паспорту серії НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , є матір`ю ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження № НОМЕР_3 серії НОМЕР_4 від 15.02.1985 року та відповідною копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_5 (а.с. 43-46).

11 жовтня 2019 року на території підприємства ПАТ «АВДІЇВСЬКИЙ КОКСОХІМІЧНИЙ ЗАВОД» трапився нещасний випадок на виробництві за результатом якого, ОСОБА_4 у край важкому, непритомному стані була доставлена до Авдіївської центральної міської лікарні з діагнозом гостре отруєння виробничими газами фенолу важкого ступеня, набряк головного мозку, кома, що підтверджується Актом спеціального розслідування групового нещасного випадку Ф Н-1/П від 21.01.2020 року та листом головного лікаря Авдіївської ЦМЛ від 16.10.2019 року за № 05.03-11/343/19 (а.с. 18-37).

Згідно з довідкою МСЕК № 067907 серії 12 ААА, ОСОБА_4 було встановлено 100% втрату працездатності з 30.01.2020 року за трудове каліцтво від 11 жовтня 2019 року (а.с. 16).

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Селидівського міського суду Донецької області з позовною заявою про визнання ОСОБА_4 недієздатною та встановлення над нею опіки.

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 25 листопада 2020 року по справі № 242/4024/20 (провадження № 2/242/1430/20) у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Фонду соціальної допомоги України в особі Авдіївського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду в Донецькій області, третя особа: Орган опіки та піклування Військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка Донецької області, про встановлення факту знаходження особи під опікою відмовлено (а.с. 4-11).

Відповідно до свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_6 від 13 червня 2020 року, виданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , у віці 35 років, про що 13 червня 2020 року складено відповідний актовий запис № 8651 (а.с.41).

Відповідно до розпорядження військово-цивільної адміністрації м.Авдіївки Донецької області № 473 та № 472 від 27.05.2020 року, ОСОБА_1 є опікуном її онучки ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та піклувальником її онучки ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) (а.с. 14-15).

28 січня 2021 року ОСОБА_1 , в інтересах дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулась до начальника Авдіївського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області Немилостивого М.В. із заявою про призначення страхових виплат сім`ї, у зв`язку зі смертю потерпілої особи - ОСОБА_4 (а.с. 39).

Листом від 28.01.2021 року № 17.01-10/51/Л-02 відповідач, повідомив, що згідно п. 3.1 Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат № 11 від 19.07.2018 року (далі Порядок № 11) для призначення одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати до управління (відділення) Фонду подається заява потерпілого про призначення страхових виплат. Зазначено, що основним документом - є заява потерпілого на виробництві.

Згідно п. 1 ст. 44 Закону № 1105 Фонд розглядає справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого, або заінтересованої особи за наявності усіх необхідних документів.

Вказано, що: «Вами не надано підтвердження, що Ви є зацікавленими особами.

Зазначено про те, що Фонд не має підстав для нарахування одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати за втрату професійної працездатності вашою дочкою ОСОБА_4 за період з 30.01.2020 року (згідно довідки МСЕК) по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 40).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 64 Конституції України визначено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно з положеннями Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №1105 від 23.09.1999 року (далі - Закон України №1105) основними завданнями Фонду та його робочих органів, зокрема, є надання матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг відповідно до цього Закону.

Відповідно до пункту 10 частини 1 статті 1 Закону України №1105 страховий випадок за соціальним страхуванням від нещасних випадків - це нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання (у тому числі встановлене чи виявлене в період, коли потерпілий не перебував у трудових відносинах з підприємством, на якому він захворів), що спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму; нещасний випадок або професійне захворювання, яке сталося внаслідок порушення застрахованим нормативних актів про охорону праці.

Пунктом 1 частини 1 статті 35 Закону України №1105 передбачено, що страхуванню від нещасного випадку підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту), цивільно-правового договору, на інших підставах, передбачених законом, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності та господарювання, у тому числі в іноземних дипломатичних та консульських установах, інших представництвах нерезидентів, або у фізичних осіб, а також обрані на виборні посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в інших органах, фізичні особи - підприємці, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню від нещасного випадку на інших підставах.

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону України №1105, Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом.

Відповідно до частин 1, 3, 7 статті 36 Закону України №1105 страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Підставою для оплати потерпілому витрат на медичну допомогу, проведення медичної, професійної та соціальної реабілітації, а також страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами.

Страхові виплати складаються із: 1) страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата); 2) страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого); 3) страхової виплати дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності; 4) страхових витрат на медичну та соціальну допомогу.

У статті 41 Закону України №1105 визначені особи, які мають право на страхові виплати в разі смерті потерпілого.

Відповідно до частин 1, 2 цієї статті у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті.

Такими непрацездатними особами є:

1) діти, які не досягли 16 років; діти з 16 до 18 років, які не працюють, або старші за цей вік, але через вади фізичного або розумового розвитку самі не спроможні заробляти; діти, які є учнями, студентами (курсантами, слухачами, стажистами) денної форми навчання, - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ними 23 років;

2) особи, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", якщо вони не працюють;

3) особи з інвалідністю - члени сім`ї потерпілого на час інвалідності;

4) неповнолітні діти, на утримання яких померлий виплачував або був зобов`язаний виплачувати аліменти;

5) непрацездатні особи, які не перебували на утриманні померлого, але мають на це право.

Таким чином, діти ОСОБА_4 (померлої потерпілої) - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) мають право на страхові виплати у разі смерті потерпілого.

Щодо доводів апелянта, що справа про страхові виплати розглядається Фондом на підставі заяви потерпілого за час життя потерпілої особи або заінтересованої особи, яка має право на отримання страхових виплат у разі смерті потерпілого на виробництві за наявності усіх необхідних документів, суд зазначає наступне.

Статтею 44 Закону України № 1105 передбачено, що Фонд розглядає справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи за наявності усіх необхідних документів і приймає відповідні рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження зазначених документів.

Рішення оформляється постановою, в якій зазначаються дані про осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат на кожного члена сім`ї та їх строки або обґрунтування відмови у виплатах; до постанови додаються копії необхідних документів.

Фонд може затримати страхові виплати до з`ясування підстав для виплат, якщо документи про нещасний випадок оформлені з порушенням установлених вимог.

Постановою правління Фонду соціального страхування України від 19.07.2018 року № 11, затверджено Порядок призначення, перерахування та проведення страхових виплат, який є чинним на час виникнення спірних правовідносин (далі -Порядок №11).

Згідно з пунктами 1.3, 1.4, 1.5, 1,9 Порядку № 11, управління (відділення) Фонду розглядають справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або осіб, які мають право на страхові виплати, за наявності усіх необхідних документів, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та цим Порядком і приймають відповідні рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження останнього документа.

Рішення про страхові виплати приймається начальником управління Фонду або за його письмовим дорученням начальником підпорядкованого відділення Фонду та оформляється постановою (у тому числі в разі призначення страхової виплати за рішенням суду), у якій зазначаються дані про потерпілого та осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат та їх строки або обґрунтування відмови у виплатах.

Копія постанови на вимогу надається потерпілому або особам, які мають право на страхові виплати у разі смерті потерпілого.

Управління (відділення) Фонду можуть затримати страхові виплати до з`ясування підстав для виплат, якщо документи про страховий випадок оформлені з порушенням встановлених вимог.

Справа про страхові виплати потерпілого формується за бажанням потерпілого в управліннях (відділеннях) Фонду за місцем знаходженням страхувальника або за місцем його проживання.

У разі смерті потерпілого справа про страхові виплати формується за місцем знаходження страхувальника.

Належні суми страхових виплат, що з вини Фонду не були своєчасно виплачені особам, які мають на них право, у разі смерті цих осіб виплачуються членам їх сімей, а в разі їх відсутності - включаються до складу спадщини.

Згідно з пунктом 5.1 Порядку № 11, управління (відділення) Фонду розглядає справи про призначення одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати в разі смерті потерпілого сім`ї та особам, які мають на це право, за умови подання таких документів:

1) заяви осіб, які мають на це право (колективної чи індивідуальної), для призначення страхових виплат;

2) копія індивідуального податкового номера, засвідчена підписом працівника управління (відділення) Фонду при пред`явленні оригіналу;

3) копії паспортів осіб, які мають на це право, засвідчені підписом працівника управління (відділення) Фонду на підставі оригіналів;

4) акт про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, за встановленою формою (якщо стався нещасний випадок);

5) акт (спеціального) розслідування нещасного випадку (аварії), що стався (сталася), за формою Н-5 (якщо такий складався);

6) акт розслідування хронічного професійного захворювання за встановленою формою;

7) рішення суду про встановлення факту нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (якщо було засідання суду з цього питання);

8) копія свідоцтва органу реєстрації актів цивільного стану про смерть потерпілого (засвідчена працівником управління (відділення) Фонду на підставі оригіналу або в іншому установленому законодавством порядку);

9) копія свідоцтва органу реєстрації актів цивільного стану про шлюб (завірена працівником управління (відділення) Фонду на підставі оригіналу або в іншому установленому законодавством порядку);

10) висновок МСЕК про причинний зв`язок смерті потерпілого з наслідками раніше отриманого трудового каліцтва чи професійного захворювання;

11) довідка про середню заробітну плату (дохід) потерпілого у разі відсутності інформації в Державному реєстрі застрахованих осіб;

12) копія свідоцтва про народження дитини (засвідчена підписом працівника управління (відділення) Фонду на підставі оригіналу або в іншому установленому законодавством порядку);

13) довідка навчального закладу (щосеместру) про те, що член сім`ї потерпілого віком від 18 до 23 років, який має право на відшкодування шкоди, навчається за денною формою навчання;

14) довідка навчального закладу інтернатного типу про те, що член сім`ї потерпілого, який має право на відшкодування шкоди, перебуває на утриманні цього закладу;

15) довідка МСЕК про встановлення інвалідності осіб - членів сім`ї, які перебували на утриманні померлого;

16) копії трудових книжок потерпілого та осіб, які мають право на страхові виплати, засвідчені страхувальником або підписом працівника управління (відділення) Фонду при пред`явленні оригіналу;

17) копія цивільно-правового договору (для осіб, які працюють на умовах такого договору), засвідчена страхувальником або підписом працівника управління (відділення) Фонду при пред`явленні оригіналу;

18) копія документа, що підтверджує державну реєстрацію особи, як суб`єкта підприємницької діяльності, засвідчена підписом працівника управління (відділення) Фонду при пред`явленні оригіналу;

19) довідка будинку-інтернату для громадян похилого віку та інвалідів або пансіонату для ветеранів війни та праці про розмір вартості утримання в ньому;

20) довідка про склад сім`ї померлого, у тому числі про тих, хто перебував на його утриманні або копії відповідного рішення суду;

21) довідка про батьків або іншого члена сім`ї померлого, який не працює та доглядає дітей, братів, сестер, онуків померлого, які не досягли восьмирічного віку.

Зазначені документи формуються в справу про страхові виплати та зберігаються в управлінні (відділенні) Фонду. До справи додаються відомості про заробітну плату (дохід) потерпілого з Державного реєстру застрахованих осіб.

У разі відсутності відповідних документів і неможливості їх відновлення факт перебування на утриманні потерпілого встановлюється в судовому порядку.

Якщо члени сім`ї потерпілого за станом здоров`я чи з інших причин не спроможні самі одержати зазначені документи, їх одержує та подає відповідний страховий експерт Фонду.

Відповідно до пункту 5.2 Порядку № 11 Право на страхові виплати в разі смерті потерпілого мають особи, визначені статтею 41 Закону.

Право на отримання страхових виплат у осіб, які мають право на страхові виплати, настає з дня смерті потерпілого, але не раніше дня виникнення права на їх виплату.

Судом установлено, що 28 січня 2021 року ОСОБА_1 , в інтересах дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , опікуном та піклувальником, відповідно, яких вона є, звернулась до начальника Авдіївського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області Немилостивого М.В. із заявою, відповідно до якої просила провести розрахунок та призначити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відповідні страхові виплати, що передбачені діючим законодавством, які не були отримані за життя її донькою та на які вона мала право розраховувати, як особа, що втратила працездатність. До заяви надала документи, передбачені Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (а.с. 39).

Проте, Авдіївське міське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області листом №17.01-10/51/Л-02 від 28.01.2021 року фактично відмовило у задоволенні заяви позивача та нарахуванні одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати.

Підставою вказаної відмови відповідачем фактично визначено: "Вами не надано підтвердження, що Ви є зацікавленими особами" (а.с. 40).

Відповідно до ч.1 ст. 44 Закону № 1105 Фонд розглядає справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи за наявності усіх необхідних документів і приймає відповідні рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження зазначених документів.

Проте, як встановлено судами, відповідачем не було ані прийнято відповідного рішення, ані зазначено про те, що заявником не подано всіх необхідних документів.

Як вказано вище, єдиною підставою для відмови визначено те, що заява подано незацікавленими особами.

Суд не погоджується з вказаною оцінкою відповідачем заяви позивача від 28.01.2021 року, оскільки відповідно до розпоряджень військово-цивільної адміністрації м. Авдіївки Донецької області № 473 та № 472 від 27.05.2020 року ОСОБА_1 , є опікуном її онучки ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та піклувальником її онучки ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) (а.с. 14-15).

Частина 1 ст. 6 Сімейного кодексу (далі - СК України) визначає, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Згідно зі статтями 31-32 Цивільного кодексу України, діти, до досягнення ними 14 та 18 років мають часткову та неповну дієздатність відповідно.

Частина 2 ст. 14 СК України визначає, що якщо дитина або особа, дієздатність якої обмежена, не може самостійно здійснювати свої права, ці права здійснюють батьки, опікун або самі ці особи за допомогою батьків чи піклувальника.

Враховуючи викладене, позивач, діючи в інтересах дітей, опікуном та піклувальником яких вона є, з метою реалізації їх прав на отримання страхових виплат, недооотриманих померлою матір`ю (потерпілою), відповідно ст.41 Закону України № 1105 мала право на звернення з заявою про призначення дітям відповідних страхових виплат померлої ОСОБА_4 .

Суд зазначає, що звертаючись до відповідача за призначенням відповідних виплат позивач мала на меті реалізацію не своїх прав, а прав дітей померлої потерпілої, оскільки саме дітям просила призначити виплати, про що виділеним та підкресленим текстом вказано у заяві від 28.01.2021 року.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про охорону дитинства" № 2402-III, від 26.04.2001 року (далі - Закон 2402-III) забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити.

Згідно зі ст. 17 Закону 2402-III кожна дитина, в тому числі й усиновлена, має право на одержання в установленому законом порядку в спадщину майна і грошових коштів батьків чи одного з них у разі їх смерті або визнання їх за рішенням суду померлими незалежно від місця проживання. Дитина, батьки якої позбавлені батьківських прав, не втрачає права на успадкування їх майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейським судом з прав людини у рішеннях «Бугханемі проти Франції» (1996) та «Унер проти Нідерландів (2006), тлумачення терміну «сімейне життя» здійснюється із наданням переваги захисту інтересів дітей, навіть якщо порушено не їхні права.

У частині 2 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, вказано: «Держави-учасники зобов`язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обов`язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи».

Щодо доводів апелянта, що за життя потерпілій ОСОБА_4 щомісячні страхові виплати та одноразова грошова допомога не призначались через відсутність від неї або законного представника заяви та повного пакету документів, необхідного для призначення страхових виплат, суд зазначає наступне.

У спірних правовідносинах рішення про відмову у призначенні виплат дітям не приймалось, а відповідач, листом, повідомив позивача (як заявника) про те, що підстави для нарахувань відсутні.

Таким чином, фактично, відповідачем, з урахуванням вищевикладених обставин, було вчинено протиправні дії щодо відмови у формі листа від 28.01.2021 року (а.с. 40) у задоволенні заяви позивача.

Частиною 5 статті 245 КАС України передбачено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті (визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії), суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до Закону № 1105 призначення, здійснення нарахування та виплата страхових виплат та соціальних послуг віднесено до виключної компетенції відповідного органу Фонду соціального страхування України та є його дискреційними повноваженнями і суд, захищаючи права та свободи особи, не може перебирати на себе функції інших органів державної влади, та втручатися в делеговані їм повноваження.

Враховуючи викладене, належним способом захисту є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення страхових виплат від 28.01.2021 року, з урахуванням висновків суду, про те, що позивач є заінтересованою особою у розумінні ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Враховуючи викладене, суд погоджується з висновком суду першої інстанції про зобов`язання Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , подану в інтересах дітей - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про призначення страхових виплат від 28.01.2021 року, з урахуванням висновків суду, про те, що ОСОБА_1 є заінтересованою особою у розумінні ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2021 р. у справі № 200/2133/21-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2021 р. у справі № 200/2133/21-а - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 05 жовтня 2021 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя: Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

І.В. Геращенко