Справа № 260/3011/21
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2021-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

05 жовтня 2021 рокум. Ужгород№ 260/3011/21

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гаврилка С.Є., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправними дій та рішення та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

19 липня 2021 року до Закарпатського окружного адміністративного суду звернувся з позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88008, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, 4, ), яким просить суд: "1. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо відмови у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , скасувати рішення № 55 від 18.01.2021 року "Про відмову у призначенні пенсії по віку відповідно до п. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи; 2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати ОСОБА_1 до загального трудового стажу періоди його роботи з 10.09.1976 по 12.12.1977рр., з 01.03.1978 по 31.10.1985 рр., з 15.03.1993 по 28.06.1999 рр., з 09.08.1999 по 30.09.2002 рр. в Радгоспі "Іскра"; з 01.12.1985 р. по 14.11.1988 р. у П`ятихатській птахофабриці, з 20.03.1989 р. по 30.12.1992 р. у радгоспі Дзержинського; 3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з урахуванням періодів його роботи з 10.09.1976 по 12.12.1977рр., з 01.03.1978 по 31.10.1985 рр., з 15.03.199З по 28.06.1999 рр., з 09.08.1999 по 30.09.2002 рр. в Радгоспі "Іскра", з 01.12.1985 р. по 14.11.1988 р. у П`ятихатській птахофабриці, з 20.03.1989 р. по 30.12.1992 р. у радгоспі Дзержинського, починаючи з часу набуття ним права на пенсію.".

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 березня 2018 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в даній адміністративній справі.

Свої позовні вимоги позивач мотивував наступним. Відповідачем було прийнято протокольне рішення № 55 від 18 січня 2021 року про відмову в призначенні позивачу пенсії по віку, відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" через відсутність необхідного 26 років страхового стажу. Вказане рішення відповідачем прийнято без врахування трудового стажу за період роботи позивача у радгоспі "Іскра", у П`ятихатській птахофабриці та в радгоспі ім. Дзержинського. Вказане рішення позивач вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача просить суд відмовити повністю в задоволенні позову з наступних підстав. Зокрема, зазначив, що 18 січня 2021 року Головним управлінням повторно прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю необхідних 26 років страхового стажу. Так, згідно з поданими заявником документами, останній склав 25 років 5 днів в тому числі періоди роботи в радгоспі "Іскра" з 10 вересня 1976 року по 12 грудня 1977 року, з 01 березня 1978 року по 31 жовтня 1985 року, з 15 березня 1993 по 28 червня 1999 року, з 09 серпня 1999 року по 30 вересня 2002 року, підтверджені показаннями свідків та період роботи в радгоспі ім. Дзержинського з 20 березня 1989 року по 30 грудня 1992 року, зараховано вказаний період до страхового стажу позивача, що підтверджується копією розрахунку з підсистеми "Призначення та виплата пенсій", а тому доводи в цій частині є безпідставними і задоволенню не підлягають. До стажу позивача не враховано період роботи з 01 грудня 1985 року по 14 листопада 1988 року у П`ятихатській птахофабриці у зв`язку з відсутністю уточнюючої довідки, яка б підтвердила факт зайнятості останнього на зазначеному підприємстві.

Розглянувши подані сторонами докази, (заслухавши сторони та їх представників) всебічно і повно оцінивши всі фактичні обставини (факти), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

Відповідно до статті 19 частини 2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписом статті 92 частини 1 пункту 6 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Згідно статті 24 частини 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-ІV (далі по тексту Закон України № 1058-ІV) страховий стаж - період, протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальній страховий внесок.

Статтею 24 частиною 2 Закону України № 1058-ІV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 04 червня 1998 року за № 794 "Про затвердження Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування", починаючи з 1 липня 2002 р. обчислення пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" здійснюється із заробітку особи за період роботи після 1 липня 2000 р. за даними системи персоніфікованого обліку.

Відповідно до статті 24 частини 4 Закону України № 1058-ІV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 14).

06 січня 2021 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою № 55 про призначення пенсії по віку та на підтвердження свого страхового стажу надав наступні документи: Довідку із СПОВ про заробітну плату з 01 липня 2000 року по день звернення; Довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру; Заяву про призначення /перерахунок пенсії; Паспорт; Трудова книжка від 13 вересня 1976 року; Довідку з ДПІ про облік, як суб`єкта підприємницької діяльності; Документи про стаж. В Розписці-повідомленні спеціаліст, який прийняв документи зазначив документи, яких недостатньо для призначення пенсії, а саме: довідка про заробітну плату за період страхового стажу до 01 липня 2000 року та довідка про стаж роботи 1985-1988 років (а.с.а.с. 29, 30).

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області № 55 від 18 січня 2021 року ОСОБА_1 було відмовлено в призначенні позивачу пенсії по віку, відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" через відсутність необхідного 26 років страхового стажу (а.с. 9).

При цьому у вказаному рішенні відповідача не зазначено які саме періоди роботи позивача не було враховано під час прийняття спірного рішення та з яких саме підстав.

З наданого відповідачем витягу з розрахунку стажує позивача, судом встановлено, що загальний стаж позивача склав 25 років 5 днів, що складається із періодів роботи в радгоспі "Іскра" з 10 вересня 1976 року по 12 грудня 1977 року, з 01 березня 1978 року по 31 жовтня 1985 року, з 15 березня 1993 по 28 червня 1999 року, з 09 серпня 1999 року по 30 вересня 2002 року та періоду роботи в радгоспі ім. Дзержинського з 20 березня 1989 року по 30 грудня 1992 року (а.с.а.с. 31, 35-37).

Таким чином, з вказаного слідує, що його страхового стажу позивача не відповідачем не було зараховано періоди роботи з 01 грудня 1985 року по 14 листопада 1988 року у П`ятихатській птахофабриці, як вказує, відповідач у відзиві на позов, у зв`язку з відсутністю уточнюючої довідки, яка б підтвердила факт зайнятості останнього на зазначеному підприємстві.

Статтею 26 частиною 2 Закону України № 1058-ІV, зокрема передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Даною нормою встановлений порядок обчислення страхового стажу.

Відповідно до статі 56 частини 1, 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788 ХІІ (далі по тексту Закон України -№ 1788 ХІІ ) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Відповідно до статтею 56 частини 3 підпункту "а" Закону України № 1788 ХІІ до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Як передбачено статтею 62 Закону України Закон України № 1788 ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29 липня 1993 року № 58, та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № ПО, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі по тексту Порядок № 637) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 2 Порядку № 637 передбачено, у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Оскільки, судом встановлено, що згідно трудової книжки від 05 лютого 1986 року позивача є, записи з №№ 1-2, а саме, дата про прийом на роботу та звільнення з роботи, відповідні номери наказів, назва організації є чіткими, відомості завірені підписом посадової особи та печаткою, то суд вважає їх прийнятними, що дає право на зарахування ОСОБА_1 періоду його роботи з 01 грудня 1985 року по 14 листопада 1988 року у П`ятихатській птахофабриці, а тому суд вважає, що відповідачем неправомірно не зараховано вищезазначений стаж (а.с. 6).

При цьому, відповідач відповідно до положень пункту 4.2. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1, як орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Суд вказує на те, що записи у трудовій книжці позивача скріплені печатками підприємств, дефектів не мають та чітко містять відомості щодо роботи позивача у П`ятихатській птахофабриці у спірний період. А надавати уточнюючі довідки для підтвердження трудового стажу необхідно лише в разі коли відсутні відомості в трудовій книжці.

В даному випадку відповідачем не дотримано норм чинного законодавства, щодо врахування спірних періодів до трудового стажу для призначення пенсії по віку, а відтак відповідач в даному випадку діяв не в межах та не в спосіб встановлений чинним законодавством щодо визначення трудового стажу, який дає право позивачу на призначення відповідної пенсії.

Враховуючи викладене, суд вважає, що Пенсійний орган повинен використовувати всі передбачені законом повноваження за для повного та об`єктивного розгляду заяви про призначення пенсії, виходячи з тих обставин, що склалися.

В даному випадку позивач не може бути позбавлений свого права на призначення йому пенсії за віком, у зв`язку з неможливістю пенсійного органу встановити відповідний стаж за наявності оригіналів трудової книжки яка є основним документом необхідним для його підтвердження.

Відповідно до статті 87 Закону України № 1788 ХІ суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає, або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до статті 46 частини 2 Закону України № 1058-ІV передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

В частині позовних вимог щодо зобов`язання відповідача зарахувати ОСОБА_1 до загального трудового стажу періодів роботи в радгоспі "Іскра" з 10 вересня 1976 року по 12 грудня 1977 року, з 01 березня 1978 року по 31 жовтня 1985 року, з 15 березня 1993 по 28 червня 1999 року, з 09 серпня 1999 року по 30 вересня 2002 року та періоду роботи в радгоспі ім. Дзержинського з 20 березня 1989 року по 30 грудня 1992 року, суд вважає за необхідне відмовити, оскільки під час розгляду даної справи судом встановлено, що вказані періоди позивачеві були зараховані до загального стажу позивача, який складав склав 25 років 5 днів (а.с.а.с. 31, 35-37).

При прийнятті рішення суд також враховує, що згідно із статті 6 частини 1 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За правилами встановленими статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до статті 77 частини 2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що адміністративний позов необхідно задовольнити частково.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до статті 139 частини 4 КАС України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Визначаючи співмірність понесених витрат з урахуванням складності справи та задоволення позов, суд вважає, що понесені позивачем у даній справі судові витрати у вигляді сплати судового збору підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в розмірі 908 грн.

Керуючись 139, 242-246 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88008, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, 4, ) про визнання протиправними дій та рішення та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області № 55 від 18 січня 2021 року "Про відмову в призначені пенсії" ОСОБА_1 відповідно до статті 26 пункту 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати ОСОБА_1 до загального трудового стажу період його роботи у П`ятихатській птахофабриці, а саме: з 01 грудня 1985 року по 14 листопада 1988 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з врахуванням періоду його роботи у П`ятихатській птахофабриці з 01 грудня 1985 року по 14 листопада 1988 року починаючи з часу набуття ним права на пенсію.

У задоволенні позову у частині інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, 4 ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім гривень) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяС.Є. Гаврилко