Справа № 280/5217/21
Суддя: Калашник Юлія Вікторівна
Дата ухвалення: 2021-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

04 жовтня 2021 року (09:45)Справа № 280/5217/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Калашник Ю.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району (вул. Чумаченка, 32, м. Запоріжжя, 69104) про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

23.06.2021 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району (далі - відповідач), в якій позивач просить суд: визнати рішення Управління соціального захисту населення по Комунарському району про відмову у наданні державної допомоги незаконним та скасувати його.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 29.01.2021 від відповідача надійшло повідомлення про відмову у наданні державної допомоги, мотивуючи своє рішення наявністю у володінні сім`ї більше ніж однієї квартири. Позивач зазначає, що 10.02.2017 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кушніренком О.Г. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, в якому спадкоємцем зазначеного в заповіті майна зареєстрованого в реєстрі за № 679 є гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . За своїм змістом право власності включає в себе належні конкретному власнику правомочності володіння, користування та розпорядження своїм майном. Ця тріада правомочностей належить у сукупності тільки власнику. Таким чином, малолітня донька позивача не наділена усією тріадою правомочностей, які включає в себе право власності. Саме по собі свідоцтво про право на спадщину за заповітом не наділяє її відповідними повноваженнями до досягнення нею 18 річного віку, тобто набуття повної цивільної дієздатності. Беручи до уваги вищезазначене, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою суду від 09.08.2021 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

02.09.2021 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 50510), в якому зазначає, що у позивач знаходилась на обліку в управлінні з 2011 року як отримувач державної допомоги на дітей одиноким матерям (отримувала у період з вересня 2011 року по вересень 2020 року на доньку - ОСОБА_2 2011 року народження). Призначення та виплата державної допомоги на дітей одиноким матерям здійснюється управлінням відповідно до норм законодавства України: Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» та постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 №1751, якою затверджено Порядок призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми (далі - Порядок). В черговий раз за призначенням допомоги на дітей одиноким матерям позивач звернулася 22.01.2021. В призначенні зазначеної допомоги позивачу відмовлено в зв`язку з наявністю в родині другої квартири. Рішення про відмову у призначенні допомоги прийнято управлінням на підставі п.п.3 п.35-2 Порядку (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 року № 632), яким зазначено: допомога на дітей одиноким матерям не призначається, якщо у власності сім`ї є друга квартира (будинок), крім житла, яке розташоване на тимчасово окупованій території в Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, у населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово' не здійснюють своїх повноважень, та у населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, або житла, непридатного для проживання, що підтверджено актом обстеження технічного стану житлового приміщення (будинку, квартири), за формою згідно з додатком до Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо перемішеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 505. Про факт наявності у власності сім`ї другої квартири управлінню стало відомо під час перевірки, проведеної у лютому 2020 року відділом державних соціальних інспекторів (інформацію отримано з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно). Так, власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 є позивач - ОСОБА_1 ; власником квартири за адресою: АДРЕСА_3 є донька позивача - ОСОБА_2 (свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 10 02 2017 № 380). У деклараціях про доходи та майновий стан, що подавалися позивачем для призначення допомоги зазначено лише одне житло, власником якого є сам позивач (квартира за адресою: АДРЕСА_1 ). Відповідач зауважує, що питання того, в якій мірі та яким чином реалізуються права малолітньої дитини щодо її власності та якими саме повноваженнями володіє малолітня дитина, жодним чином не впливає на прийняття рішення про призначення/відмову у призначення допомоги на дітей одиноким матерям. На призначення/відмову у призначенні допомоги на дітей одиноким матерям впливає факт наявності у власності сім`ї другої квартири (будинку), та не вливає те, хто саме з членів родини є власником житла та яким чином реалізується право власності на житло (самостійно або через законного представника малолітньої дитини). Просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Згідно зі ст. 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, в порядку письмового провадження.

Суд, оцінивши повідомлені обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 22.01.2021 позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення допомоги як одинокій матері (а.с.31).

За наслідком розгляду заяви, 29.01.2021 управлінням надіслано повідомлення про відмову у наданні державної допомоги сім`ям з дітьми, з підстав того, що у володінні сім`ї є більше однієї квартири (а.с.4).

На виконання ухвали суду від 09.08.2021 відповідачем надано рішення УСЗН ЗМР по Комунарському району від 29.01.2021, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні допомоги одиноким матерям (з урахуванням доходів), у зв`язку із тим, що у ОСОБА_1 не має права на допомогу з 01.01.2021 на підставі абз. 5 п. 35-2 постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 №1751 (два житла) (а.с.30).

Вважаючи протиправним рішення відповідача про відмову щодо відмови у призначенні допомоги одиноким матерям, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Частиною 2 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги встановлює Закон України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» від 21 листопада 1992 року № 2811-XII (далі Закон - № 2811-XII). Даний Закон спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім`ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення.

Відповідно до частини першої статті 1 цього Закону № 2811-XII громадяни України, в сім`ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених Законом та іншими законами України.

Частиною першою статті 18-1 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» визначено, що право на допомогу на дітей одиноким матерям мають одинокі матері (які не перебувають у шлюбі), одинокі усиновлювачі, якщо у свідоцтві про народження дитини або документі про народження дитини, виданому компетентними органами іноземної держави, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку (рішенні про усиновлення дитини), відсутній запис про батька (матір) або запис про батька (матір) проведено в установленому порядку органом державної реєстрації актів цивільного стану за вказівкою матері (батька, усиновлювача) дитини.

Умови призначення допомоги на дітей одиноким матерям передбачено статтею 18-2 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми».

Так, допомога на дітей одиноким матерям призначається за наявності витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження дитини, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану, або довідки про народження, виданої виконавчим органом сільської, селищної, міської (крім міст обласного значення) ради, із зазначенням підстави внесення відомостей про батька дитини до актового запису про народження дитини відповідно до абзацу першого частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, або документа про народження, виданого компетентним органом іноземної держави, в якому відсутні відомості про батька, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку. Допомога на дітей одиноким матерям призначається незалежно від одержання на дітей інших видів допомоги, передбачених цим Законом.

Для призначення, виплати та припинення виплати допомоги на дітей одиноким матерям додатково застосовуються умови призначення, виплати та підстави для припинення виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Положеннями ст. 18-3 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» передбачено, що допомога на дітей одиноким матерям, одиноким усиновлювачам, матері (батьку) у разі смерті одного з батьків, які мають дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх, професійно- технічних, а також вищих навчальних закладах І-ІУ рівнів акредитації, - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років), надається у розмірі, що дорівнює різниці між 100 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців.

Вказані норми Закону кореспондуються з положеннями Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1751 від 27 грудня 2001 року (далі - Порядок №1751).

Відповідно до приписів статті 18-4 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» виплата допомоги на дітей одиноким матерям (батькам) припиняється у разі: 1) позбавлення отримувача допомоги батьківських прав; 2) позбавлення отримувача допомоги волі за вироком суду; 3) скасування рішення про усиновлення дитини або визнання його недійсним; 4) реєстрації дитиною шлюбу до досягнення нею 18-річного віку; 5) надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності у випадках, передбачених законом; 6) смерті дитини; 7) смерті отримувача допомоги.

Виплата допомоги на дітей одиноким матерям (батькам) призупиняється у разі: 1) тимчасового влаштування дитини на повне державне утримання; 2) відібрання дитини в отримувача допомоги без позбавлення батьківських прав; 3) тимчасового працевлаштування дитини.

У разі припинення дії обставин, передбачених частиною другою цієї статті, виплата допомоги поновлюється за письмовою заявою отримувача допомоги до органу, який призначає допомогу, з місяця, що настає за місяцем, в якому припинилася дія зазначених обставин. Припинення або призупинення виплати допомоги здійснюється на підставі відомостей про обставини, зазначені у частинах першій та другій цієї статті, з місяця, що настає за місяцем, в якому було виявлено зазначені обставини, за рішенням органу, який призначив допомогу.

Наявність у позивачки визначеного законом статусу та надання нею разом із заявою про призначення допомоги необхідних документів не є спірною обставиною даної справи та не заперечується відповідачем.

При цьому, відповідач вказує, що відсутні підстави для призначення спірної допомоги, оскільки у володінні сім`ї є більше однієї квартири (абз. 5 п. 35-2 постанови № 1751 від 27.12.2001).

Оцінюючи дані мотиви, суд зазначає наступне.

Відповідно до пп.3 п. 35-2 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1751 від 27 грудня 2001 року (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 632), допомога на дітей одиноким матерям не призначається, якщо: у власності сім`ї є друга квартира (будинок), крім житла, яке розташоване на тимчасово окупованій території в Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, у населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють своїх повноважень, та у населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, або житла, непридатного для проживання, що підтверджено актом обстеження технічного стану житлового приміщення (будинку, квартири), за формою згідно з додатком до Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 505 (Офіційний вісник України, 2014 р., № 80, ст. 2271; 2015 р., № 70, ст. 2312).

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно станом на 05.02.2020, встановлено що у гр. ОСОБА_1 у власності перебуває квартира по АДРЕСА_1 (загальною площею 15,3 кв.м.), у гр. ОСОБА_2 у власності перебуває квартира по АДРЕСА_3 (загальною площею 45,15 кв.м.), підстава виникнення права власності: свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

Вказані обставини сторонами не заперечуються.

Слід зазначити, що пп.3 п. 35-2 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1751 від 27 грудня 2001 року (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 632) передбачає, що допомога на дітей одиноким матерям не призначається, якщо у власності сім`ї є друга квартира (будинок).

Так, згідно декларації поданої позивачем до складу сім`ї входить донька ОСОБА_2 .

Суд погоджується з доводами відповідача щодо того, що питання, в якій мірі та яким чином реалізуються права малолітньої дитини щодо її власності та якими саме повноваженнями володіє малолітня дитина, жодним чином не впливає на прийняття рішення про призначення/відмову у призначення допомоги на дітей одиноким матерям.

На призначення/відмову у призначенні допомоги на дітей одиноким матерям впливає факт наявності у власності сім`ї другої квартири (будинку), та не вливає те, хто саме з членів родини є власником житла та яким чином реалізується право власності на житло (самостійно або через законного представника малолітньої дитини).

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а викладені в позовній заяві вимоги позивача є необґрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

За приписами ч. 1, 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району (вул. Чумаченка, 32, м. Запоріжжя, 69104) про визнання протиправним та скасування рішення, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 04.10.2021.

Суддя Ю.В. Калашник