Справа № 369/7243/21
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2021-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження у справі

04 жовтня 2021 року м.Київ №369/7243/21

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Реєстраційної служби Києво-Святошинського РУ юстиції у Київській області про зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду в порядку ст. 29 КАС України від Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшла справа №369/7243/21 за позовом ОСОБА_1 до Реєстраційної служби Києво-Святошинського РУ юстиції у Київській області про зобов`язання вчинити певні дії.

З матеріалів позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що вона просить суд:

- зобов`язати Реєстраційну службу Києво-Святошинського РУ юстиції Київської області внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно запис про скасування державної реєстрації права приватної власності 1/8 будинку ( ОСОБА_2 );

- зобов`язати правоохоронні органи внести інформацію про злочин в ЄРДР за ознаками ст.ст. 361, 362 КК України щодо:

- протиправного втручання в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно та Реєстр прав власності на нерухоме майно;

- внесення в офіційні документи завідомо невірних відомостей шляхом злочинної зміни інформації на неправдиві відомості, а саме: підстави виникнення прав власності, підстави внесення запису, номер запису про право власності, з метою протиправного відчуження частини будинку, що належить ОСОБА_1 одноосібно, на користь члена ОЗУ «Тріумф» ОСОБА_3 .

Відповідно до частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

За результатом розгляду матеріалів позовної заяви суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження, з огляду на таке.

Відповідно до п. 4 та п. 6 ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності та чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Вивчивши матеріали позовної заяви, судом встановлено наступне.

Предметом розгляду у даній справі є зобов`язання відповідача внести запис про скасування державної реєстрації права приватної власності 1/8 будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 .

На обґрунтування позовних вимог, ОСОБА_1 зазначає, що вона є одноосібним власником одноквартирного будинку та ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 ,: 1/4 частини будинку - на підставі договору дарування від 25.02.2003 та на 3/4 частини будинку - на підставі свідоцтва про право власності на житло від 21.11.2012.

З Інформації з Державної реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що до цього реєстру, окрім реєстрації права власності за позивачкою, неодноразово відповідачем вносилися реєстраційні зміни щодо інших власників житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема, про реєстрацію:

- права приватної власності на 1/8 частку житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , 24.09.2007, зареєстровано за ОСОБА_2 , на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду у справі №2-2379/2005 від 17.05.2006;

- права приватної власності на 1/8 частку житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , 25.01.2013 зареєстровано за ОСОБА_1 , запис №131301 на підставі свідоцтва про право власності на житло серії НОМЕР_1 від 21.11.2012, виданого Боярською міською радою;

- права приватної власності на 1/8 частку житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , 03.06.2013, зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду у справі №2-2379/2005 від 17.05.2006.

Проте, як стверджує позивачка, внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відбулось на підставі підроблених копій неіснуючого рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17.05.2006 №2-2379/2005, оскільки така справа судом не розглядалася.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС (тут і далі - у редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваних судових рішень) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Справою адміністративної юрисдикції у розумінні пункту 1 частини першої статті 3 КАС є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

За правилами пункту 1 частини другої статті 17 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до частини другої статті 4 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Водночас визначальними ознаками приватноправових відносин є, зокрема, наявність майнового чи немайнового особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Спір у цій справі не може вважатися спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки відповідач, приймаючи оскаржуване рішення про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно (права власності на об`єкт нерухомості), не мав публічно-правових відносин саме з позивачем. Прийняте рішення про державну реєстрацію права власності стосується реєстрації права третіх осіб, зокрема, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Визнання протиправними та скасування рішення про державну реєстрацію певних речових прав, запису про їх реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за третіми особами ( ОСОБА_2 чи ОСОБА_3 ) є способом захисту права позивача на спірний об`єкт нерухомості (житловий будинок АДРЕСА_1 ) від його порушення іншими особами, за якими зареєстровані аналогічні права щодо того ж нерухомого майна.

Тобто, позивачка, зазначаючи про протиправність дій відповідача при здійсненні державної реєстрації права власності на будинок, фактично вказує на наявність такого права виключно у неї та його відсутність у третіх осіб, і, як наслідок, відсутність у них правомірного інтересу щодо фіксації свого права власності шляхом здійснення державної реєстрації та внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Отже, цей спір про скасування рішення про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно має розглядатись як спір, пов`язаний з порушенням цивільних прав позивачки на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване аналогічне право щодо того ж нерухомого майна. Належним відповідачем у такому спорі є особа, речове право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Участь у такому спорі реєстратора як співвідповідача (якщо позивач вважає його винним у порушенні своїх прав) не змінює приватноправового характеру спору.

Оскільки позивачка не була заявником стосовно оскаржуваної реєстраційної дії, тобто вони вчинені за заявою іншої особи, то спір щодо його оскарження є спором про цивільне право незалежно від того, чи здійснено таку державну реєстрацію речового права на нерухоме майно з дотриманням вимог законодавства та чи заявлено вимогу про зобов`язання відповідачів зареєструвати аналогічне речове право за позивачем.

Оскарження рішення про державну реєстрацію права власності на будинок безпосередньо пов`язане із захистом позивачем свого цивільного права у спорі щодо об`єкту нерухомості з особою, яка не заперечує законності дій та рішень державного реєстратора з реєстрації за нею аналогічного права на цей же об`єкт нерухомості, що свідчить про приватноправовий характер цього спору.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду вже вирішувала питання предметної юрисдикції у подібних справах (постанови від 4 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16, від 28 листопада 2018 року у справі № 823/1508/16, від 16 січня 2019 року у справі № 823/692/17, від 04 грудня 2019 року у справі №823/588/16 та інші).

У вказаних судових рішеннях Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що спір про скасування рішення та/або запису про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно за іншою особою є цивільно-правовим та залежно від суб`єктного складу має бути вирішений за правилами цивільного або господарського судочинства.

Відповідно до ч.5 ст.13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Згідно з ч.6 ст.13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відтак, в силу вищенаведених законодавчих приписів, судовий розгляд даного спору повинен здійснюватися за правилами цивільного судочинства, а тому у відкритті провадження в адміністративній справі необхідно відмовити.

Разом з тим суд роз`яснює позивачу, що відповідно до ч.1 ст.19 Цивільного процесуального кодексу України позивач може звернутись з даним позовом до відповідного місцевого загального суду за правилами цивільного судочинства.

Керуючись статтями 19, 170, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

1. У відкритті провадження за адміністративним позовом ОСОБА_1 (код РНОКПП - НОМЕР_2 ) до Реєстраційної служби Києво-Святошинського РУ юстиції у Київській області (код ЄДРПОУ - не зазначено) про зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

2. Роз`яснити позивачці, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

3. Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі надіслати позивачеві разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Лисенко В.І.