Справа № 200/10485/21
Суддя: Кошкош О.О.
Дата ухвалення: 2021-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2021 р. Справа№200/10485/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кошкош О.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 (23 загону морської охорони Регіонального управління Морської охорони Адміністрації ДПСУ) про визнання бездіяльності протиправною, стягнення одноразової грошової допомоги,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (23 загону морської охорони Регіонального управління Морської охорони Адміністрації ДПСУ) (ідентифікаційний код 14321541, 87510, Донецька область, м.Маріуполь, Приморський бульвар, 24) про визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати одноразової грошової допомоги при звільненні у відповідності до ч.2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»; стягнення одноразової грошової допомоги при звільненні у відповідності до ч.2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в розмірі 150548,58 грн. В обґрунтування зазначено, що на дату звільнення зі служби календарна вислуга 6 років 08 місяців 16 днів, пільгова 11 років 06 місяців 11 днів; загальна 18 років 02 місяці 27 днів. Вважає наявним право на отримання одноразової грошової допомоги при звільнені в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення отриманого за останній місяць служби та загальної вислуги років. Сума 150548,58 грн. розрахована виходячи із 18 років служби.

01 вересня 2021 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідачем надано відзив, в якому зазначено, що умовою для призначення одноразової грошової допомоги є наявність вислуги 10 років і більше. Позивач на день звільнення мав вислугу у календарному обчислені 6 років 08 місяців 16 днів. Відсутність достатньої вислуги років унеможливлює виплату допомоги. Зазначив, що позивачем невірно здійснений розрахунок. Просив відмовити у задоволені позовних вимог.

Суд дослідивши матеріали справи встановив наступне.

ОСОБА_1 проходив військову службу. Звільнений 24.04.2020 з підстав «закінчення строку контракту». Вислуга років станом на 24 квітня 2020 року: календарна - 6 років 08 місяців 16 днів, пільгова 11 років 06 місяців 11 днів. Всього 18 років 02 місяці 27 днів, про що свідчить витяг з наказу.

Вважаючи бездіяльність відповідача протиправною щодо виплати разової грошової допомоги при звільненні, передбаченою ч.2 ст.15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» позивач звернувся до суду.

Згідно абз.1 ч.2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011) військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, на підставах, визначених пунктом 1 частини другої статті 36 Закону України "Про розвідку", а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Зазначена норма кореспондується з п. 10 постанови КМУ від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей»(далі - Порядок № 393).

За змістом правових норм абзацу першого пункту 2 статті 15 Закону № 2011 та абзацу третього пункту 10 Порядку № 393 законодавець розмежовує визначення самого права військовослужбовця, крім військовослужбовців строкової військової служби, на таку одноразову грошову допомогу при звільненні та визначення розміру такої допомоги.

У розумінні вказаних правових норм військовослужбовець, що звільнений з військової служби за закінченням контракту, крім військовослужбовців строкової військової служби, має право на виплату одноразової грошової допомоги «за наявності вислуги 10 років і більше». При цьому законодавець не передбачає, що таке право набувається за умови наявності певного виду вислуги (календарної, пільгової, тощо).

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 11.04.2018 року у справі № 806/2104/17, від 24.11.2020 у справі №822/3008/17, від 21.04.2021 у справі №380/2427/20, яка відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 КАС України підлягає врахуванню судом до спірних правовідносин.

Таким чином, у випадку звільнення з військової служби за закінченням контракту такі військовослужбовці мають права на одноразову грошову допомогу за наявності вислуги 10 років і більше, незалежно від способу її обчислення (у календарному обчисленні чи на то пільгових умовах). Розмір такої одноразової грошової допомоги для такої категорії військовослужбовців знаходиться в прямій залежності від кількості повних календарних років їх служби.

Суд зауважує, що згідно наказу командира 23 загону морської охорони Регіонального управління Морської охорони адміністрації Державної прикордонної служби України від 24.04.2020 №123-ос загальна вислуга років (в т.ч. пільгова) перевищує 10 років.

Отже, позивач, як військовослужбовець, який звільнений з військової служби за закінченням контракту та за наявності вислуги років, що перевищує 10 років, має право на одноразову грошову допомогу, передбачену абзацом першим пункту 2 статті 15 Закону № 2011 в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Посилання відповідача на позицію викладену Верховним Судом 10.06.2020 у справі № 400/2324/19 суд вважає некоректним, оскільки така позиція викладена в ухвалі про повернення касаційної скарги, і в указаній ухвалі відсутнє покликання на те, що суд відступив від правової позиції викладеної в постанові Верховного Суду від 11.04.2018 у справі №806/2104/17.

Суд також критично ставиться до обрахованої позивачем суми (150548,58 грн.) виходячи із загальної вислуги років та зазначає, що згідно вимог частини другої статті 15 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» для визначення розміру грошової допомоги застосовується «календарна вислуга» років.

Суд зауважує, що нарахування грошової допомоги належить до безпосередніх повноважень відповідача.

На підставі частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Пунктом 4 частини другої статті 245 КАС України передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Оскільки до повноважень суду відноситься перевірка правомірності вчиненої дії чи бездіяльності, а нарахування та виплата грошової допомоги відноситься до компетенції відповідача, у спірних правовідносинах відповідач не нараховував допомогу, тому суд позбавлений можливості стягнути на користь позивача її суму. За таких обставин наданий позивачем розрахунок суми допомоги не приймається.

Іншими словами, у разі вчинення бездіяльності, суд, за умови встановлення під час розгляду справи протиправності такої, може лише спонукати вчинити певну дію.

Завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення, а тому належним способом захисту прав позивача у даному випадку є зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу, а не стягнення визначеної суми заборгованості.

З огляду на наведене, з метою захисту та відновлення порушених прав позивача похідні позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за шість повних календарних років.

Що стосується дотримання позивачем строків звернення до суду з цим позовом, то суд звертає увагу на положення частини 2 статті 233 Кодексу законів про працю України, згідно якої у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Конституційний Суд України в рішенні від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 дійшов висновку, що у випадку порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, що йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат. У разі пред`явлення вимог про стягнення будь-яких виплат, що входять до структури заробітної плати, і застосування цих положень, не пов`язане з фактом нарахування чи не нарахування роботодавцем спірних виплат.

Суд зазначає, що перебування особи на публічній службі, у тому числі військовій службі за контрактом, є однією із форм реалізації закріпленого в статті 43 Конституції України права на працю.

Отже, в аспекті спірних правовідносин суд дійшов висновку, що поняття «грошове забезпечення», «одноразова грошова допомога при звільненні» та «заробітна плата», які використано у чинному законодавстві, що регулює трудові правовідносини, є рівнозначними, а тому спір в даній адміністративній справі охоплюється застосованим у частині 2 ст.233 Кодексу Законів про працю України визначенням «законодавство про оплату праці».

Подібну правову позицію було неодноразово висловлено Верховним Судом у постановах від 25 вересня 2018 року в справі №815/4421/15, від 13 березня 2019 року у справі №807/363/18, від 25 квітня 2019 року у справі №804/496/18, від 26 червня 2019 року в справі №820/4748/17.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.90,139,143,241-246,250,255,295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 (23 загону морської охорони Регіонального управління Морської охорони Адміністрації ДПСУ) про визнання бездіяльності протиправною, стягнення одноразової грошової допомоги задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 (23 загону морської охорони Регіонального управління Морської охорони Адміністрації ДПСУ) щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні ОСОБА_1 в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за шість повних календарних років служби.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_3 (23 загону морської охорони Регіонального управління Морської охорони Адміністрації ДПСУ) (ідентифікаційний код 14321541, 87510, Донецька область, м.Маріуполь, Приморський бульвар, 24) нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу при звільнені ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за шість повних календарних років.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Донецький окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Кошкош