Справа № 640/19148/19
Суддя: Собків Ярослав Мар'янович
Дата ухвалення: 2021-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Собківа Я.М.,

суддів: Василенка Я.М., Єгорової Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 січня 2021 року у справі за позовом Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» до Головного управління Держпродспоживслужби в місті Києві про визнання дій протиправними та скасування рішення та наказу,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в місті Києві, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення № 25 від 07.08.2019 року про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін (далі - рішення) та наказ № 3247 від 12.07.2019 року про проведення позапланового заходу (перевірку).

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 січня 2021 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення № 25 від 07.08.2019 про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, видане Головним управлінням Держпродспоживслужби в місті Києві.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати вказане рішення в частині, якою позовні вимоги задоволено та в цій частині у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, та зазначаючи, що необхідна процедура щодо вимог ч.2 ст.5 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» зокрема, щодо затвердження органом державного нагляду (контролю) та оприлюднення на його офіційному веб-сайті протягом п`яти робочих днів з дня затвердження у порядку, визначеному законодавством Уніфікованої форми актів з переліком питань були чітко виконані Головним управлінням.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 12.07.2019 начальником головного управління виданий наказ № 12.07.2019 №3247 про проведення позапланового заходу, відповідно до якого чотирьом посадовим особам головного управління наказано здійснити позапланову перевірку підприємства у термін з 15.07.2019 по 26.07.2019. Предметом перевірки зазначено стан виконання підприємством п. п. 2, 3 припису головного управління від 22.03.2019 № 314 (з проведенням відеофіксації).

16.07.2019 до підприємства надійшло направлення на проведення заходу від 15.07.2019 № 2622 (далі - направлення). Підставою для здійснення заходу визначено п. п. 2, 3 припису головного управління від 22.03.2019 № 314. Предметом здійснення заходу визначено стан виконання позивачем п. п. 2, 3 припису головного управління від 22.03.2019 № 314 про усунення порушень вимог законодавства (з проведенням відеофіксації).

16.07.2019 до підприємства надійшов запит про надання інформації, підписаний головним спеціалістом І.О. Бондаренко.

У вказаному запиті повідомлялось про здійснення позапланової перевірки підприємства та необхідність підготовки інформації з підтверджуючими матеріалами, а саме: дані про здійснення перерахунку за послуги «Прибирання прибудинкової території» та «Поточний ремонт конструктивних елементів внутрішньобудинкових систем гарячого і холодного водопостачання, водовідведення, теплопостачання та зливової каналізації і технічних пристроїв будинків та елементів зовнішнього упорядження» мешканцям будинків Деснянського району м. Києва; копію паспорта 1, 2 та 11 сторінок керівника підприємства.

Вказані документи необхідно було підготувати для перевірки на 11 год. 00 хв. 18.07.2019.

22.07.2019 року, відповідачем, на адресу позивача, поштою, були надіслані акт № 3247-10 перевірки дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін від 18.07.2019 (далі - акт перевірки) та акт про створення перешкод посадовій особі спеціально уповноваженого органу виконавчої влади з питань дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін у проведенні перевірки від 18.07.2019 (далі - акт про створення перешкод). Вказані акти отримані позивачем 12.08.2019 року.

Також, 12.08.2019 на адресу позивача надійшло рішення.

У акті перевірки зазначено, зокрема, наступне:

- перевірку розпочато 16.07.2019 та завершено 18.07.2019;

- особами, що брали участь у перевірці, є головні спеціалісти ОСОБА_1 та Ведяшкін В.В., директор Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» Бойко І.В.;

- по всім питанням розділу «Питання, що підлягають перевірці» проставлено відмітку в графі «НІ» («ні, не виконано, не дотримано не відповідає, відсутнє»);

- виявлено порушення п. 4 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про ціни і ціноутворення» № 5007-VI (далі - Закон № 5007-VI) та ст. 1883 Кодексу України про адміністративні правопорушення;

- в графі «детальний опис виявленого порушення» зазначено, що створено перешкоди для виконання покладених на уповноважені органи функцій, при здійсненні позапланової перевірки;

- графа «пояснення, зауваження або заперечення щодо проведеної перевірки та складеного акта перевірки, що мають місце з боку суб`єкта господарювання» не заповнена;

- в графі «відмітка про відмову від підписання посадовими особами та/або уповноваженими особами суб`єкта господарювання, третіми особами цього акта перевірки» міститься напис «від підпису відмовились, акт направлено рекомендованим листом, /підпис/, ОСОБА_1 ».

У акті про створення перешкод зазначено, що його складено головними спеціалістами Бондаренко І.О. та Ведяшкіним В.В. у присутності заступника начальника юридичного відділу Хатченко Т.В. у приміщенні підприємства. Також, у акті про створення перешкод, з посиланням на положення ст. 11 Закону № 877-V встановлено порушення директором КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» Бойко І.В. вимог ст. 11 Закону № 877-V, а саме: створено перешкоди службовим особам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, за що передбачена відповідальність згідно ст. 20 Закону № 5007-VI. Графа «Посадові та/або уповноважені особи суб`єкта господарювання, треті особи: з актом ознайомлено, один примірник цього акта отримано» залишена не заповненою.

У вказаному рішенні зазначено, що т.в.о. заступника начальника головного управління, розглянувши матеріали позапланової перевірки підприємства, проведеної головним спеціалістом відділу контролю за регульованими цінами Бондаренко І.О. (акт перевірки № 3247-10 від 18.07.2019), суб`єкт господарювання - підприємство, директор суб`єкта господарювання - Бойко І. В., встановив порушення позивачем порядку формування, встановлення та застосування державних регульованих цін. Також, зазначено, що перевіркою встановлено, що підприємством створено перешкоди для виконання покладених функцій на посадових осіб головного управління, чим порушено вимоги ст. 11 Закону № 877-V, за що передбачена відповідальність п. 4 ч. 1 ст. 20 Закону № 5007-VI вигляді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З посиланням на п. 6 ч. 1 ст. 18, п. 4 ч. 1 ст. 20 Закону № 5007-VI, ст. 12 Закону № 877-V до підприємства застосовано штраф у розмірі 3400,00 грн.

Позивач, не погоджуючись із рішенням та наказом відповідача, звернувся з позовом до суду.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що акт перевірки та уніфікована форма акта, затверджена наказом № 965 не відповідали п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.08.2013 № 752, п. 2 Методики розроблення уніфікованих форм актів, що складаються за результатами проведення планових (позапланових) заходів державного нагляду та уніфікованій формі акта перевірки, що затверджені цією ж постановою (втратила чинність на підставі Постанови КМУ № 342). Відповідно, рішення № 25 від 07.08.2019 про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, в основу якого покладено висновки акта перевірки, складеного з порушенням норм Законів № 877-V та № 5007-VI та за відсутності факту здійснення перевірки у межах, порядку та спосіб, що визначені цими ж Законами є протиправним та підлягає скасуванню.

Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" визначено, що його дія не поширюється на відносини, що виникають під час здійснення заходів валютного контролю, митного контролю на кордоні, державного експортного контролю, контролю за дотриманням бюджетного законодавства, банківського нагляду, державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції, державного нагляду (контролю) в галузі телебачення і радіомовлення.

Натомість, саме Законом України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" визначені правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні. Даним Законом визначені повноваження Державної аудиторської служби України, види контрольних заходів, які нею здійснюються, а також порядок, строки і підстави їх проведення.

Отже, питання здійснення державного фінансового контролю в Україні перебуває поза межами правового поля регулювання Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", відтак, будь-яке призначення Державною аудиторською службою України перевірки підконтрольного суб`єкта не обмежує повноваження інших контролюючих органів здійснювати плановий захід щодо такого суб`єкта у порядку та спосіб, визначені Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

У свою чергу, згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 4 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.

У разі якщо суб`єкт господарювання на відповідний плановий період включений до планів здійснення заходів державного нагляду (контролю) одночасно кількох органів державного нагляду (контролю), відповідні планові заходи здійснюються органами державного нагляду (контролю) комплексно - одночасно всіма органами державного нагляду (контролю), до планів здійснення заходів державного нагляду (контролю) яких включено суб`єкта господарювання.

Здійснення заходів державного нагляду (контролю) різними органами державного нагляду (контролю) з одного й того самого питання заборонено.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", планові заходи здійснюються відповідно до річних планів, що затверджуються органом державного нагляду (контролю) не пізніше 1 грудня року, що передує плановому. Внесення змін до річних планів здійснення заходів державного нагляду (контролю) не допускається, крім випадків зміни найменування суб`єкта господарювання та виправлення технічних помилок.

Плановим періодом вважається рік, який обчислюється з 1 січня по 31 грудня планового року.

Плани здійснення заходів державного нагляду (контролю) на наступний плановий період повинні містити дати початку кожного планового заходу державного нагляду (контролю) та строки їх здійснення.

Протягом планового періоду здійснення більш як одного планового заходу державного нагляду (контролю) щодо одного суб`єкта господарювання одним і тим самим органом державного нагляду (контролю) не допускається.

Внесення одного й того самого суб`єкта господарювання до планів здійснення заходів державного нагляду (контролю) різних органів державного нагляду (контролю) є підставою для проведення щодо такого суб`єкта господарювання комплексного планового заходу державного нагляду (контролю).

Суб`єкт господарювання має право відмовитися від проведення комплексного планового заходу державного нагляду (контролю) шляхом письмового звернення до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну регуляторну політику, політику з питань нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, ліцензування та дозвільної системи у сфері господарської діяльності та дерегуляції господарської діяльності. У такому разі перевірка такого суб`єкта господарювання проводиться згідно з річними планами органів державного нагляду (контролю).

Органи державного нагляду (контролю) щороку визначають перелік суб`єктів господарювання, які підлягають плановим заходам державного нагляду (контролю) у плановому періоді, та не пізніше 15 жовтня року, що передує плановому, забезпечують внесення відомостей про таких суб`єктів господарювання до інтегрованої автоматизованої системи державного нагляду (контролю) для автоматичного виявлення нею суб`єктів господарювання, які підлягають комплексним плановим заходам державного нагляду (контролю).

Проєкт плану здійснення комплексних заходів державного нагляду (контролю) формується інтегрованою автоматизованою системою державного нагляду (контролю).

У разі виникнення потреби у внесенні змін до сформованого проекту плану здійснення комплексних заходів державного нагляду (контролю) щодо узгоджених між органами державного нагляду (контролю) інших дат початку та строків здійснення комплексних планових заходів державного нагляду (контролю) органи державного нагляду (контролю) звертаються письмово з відповідними пропозиціями не пізніше 1 листопада року, що передує плановому, до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну регуляторну політику, політику з питань нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, ліцензування та дозвільної системи у сфері господарської діяльності та дерегуляції господарської діяльності, який має право вносити такі зміни до інтегрованої автоматизованої системи державного нагляду (контролю).

План здійснення комплексних заходів державного нагляду (контролю) на відповідний плановий період для всіх органів державного нагляду (контролю) затверджує центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну регуляторну політику, політику з питань нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, ліцензування та дозвільної системи у сфері господарської діяльності та дерегуляції господарської діяльності, оприлюднює на своєму офіційному веб-сайті та вносить відомості до інтегрованої автоматизованої системи державного нагляду (контролю) до 15 листопада року, що передує плановому.

Річні плани здійснення планових заходів державного нагляду (контролю) на відповідний плановий період з урахуванням узгоджених дат початку та строків здійснення визначених у плані здійснення комплексних заходів державного нагляду (контролю) затверджують органи державного нагляду (контролю), оприлюднюють на своїх офіційних веб-сайтах та вносять відомості до інтегрованої автоматизованої системи державного нагляду (контролю) до 1 грудня року, що передує плановому.

Вимоги до оформлення річних та комплексного планів здійснення заходів державного нагляду (контролю), внесення змін до них та звіту щодо їх виконання визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну регуляторну політику, політику з питань нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, ліцензування та дозвільної системи у сфері господарської діяльності та дерегуляції господарської діяльності.

Комплексні планові заходи державного нагляду (контролю) здійснюються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, положеннями Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" встановлено заборону з проведення протягом планового періоду більш як одного планового заходу державного нагляду (контролю) щодо одного суб`єкта господарювання одним і тим самим органом державного нагляду (контролю). Поряд з цим, застережень щодо включення до планового заходу державного контролю щодо одного суб`єкта господарювання декілька предметів перевірки, які охоплюються повноваженнями одного й того ж державного органу, приписи Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" не містять.

Відповідно до ч. 15 ст. 4 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", при здійсненні заходів державного нагляду (контролю) посадові особи органів державного нагляду (контролю) зобов`язані використовувати виключно уніфіковані форми актів.

Згідно з ч. 2 ст. 5 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", орган державного нагляду (контролю) визначає у віднесеній до його відання сфері критерії, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності.

Залежно від ступеня ризику органом державного нагляду (контролю) визначається періодичність проведення планових заходів державного нагляду (контролю)

Критерії, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності та визначається періодичність проведення планових заходів державного нагляду (контролю), затверджуються Кабінетом Міністрів України за поданням органу державного нагляду (контролю).

Залежно від ступеня ризику орган державного нагляду (контролю) визначає перелік питань для здійснення планових заходів (далі - перелік питань), що затверджується наказом такого органу.

Уніфіковані форми актів з переліком питань затверджуються органом державного нагляду (контролю) та оприлюднюються на його офіційному вебсайті протягом п`яти робочих днів з дня затвердження у порядку, визначеному законодавством.

Виключно в межах переліку питань орган державного нагляду (контролю) залежно від цілей заходу та ступеня ризику визначає питання, щодо яких буде здійснюватися державний нагляд (контроль), та зазначає їх у направленні на перевірку.

Зі змісту ч. 2 ст. 5 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" також випливає, що методика розроблення критеріїв, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності та визначається періодичність проведення планових заходів державного нагляду (контролю), та методика розроблення уніфікованих форм актів, що складаються за результатами проведення планових (позапланових) заходів державного нагляду (контролю) (далі - Методики), розробляються Державною регуляторною службою України, і затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідні Методики затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10.05.2018 року №342, п. 2 якої визнані такими, що втратили чинність:

(1) Постанова Кабінету Міністрів України від 28.08.2013 №752 "Про затвердження методик розроблення критеріїв, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності та визначається періодичність проведення планових заходів державного нагляду (контролю), а також уніфікованих форм актів, що складаються за результатами проведення планових (позапланових) заходів державного нагляду (контролю)";

(2) Постанова Кабінету Міністрів України від 24.05.2017 № 362 "Про внесення змін до методик розроблення критеріїв, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності та визначається періодичність проведення планових заходів державного нагляду (контролю), а також уніфікованих форм актів, що складаються за результатами проведення планових (позапланових) заходів державного нагляду (контролю)";

пункт 20 змін, що вносяться до Постанов Кабінету Міністрів України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2017 №1103.

Таким чином, колегія судів звертає увагу, що уніфіковані форми актів, розроблені відповідно до вимог Методики, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.08.2013 №752, не містили переліку питань залежно від ступеня ризику. Натомість, переліки питань залежно від ступеня ризику містяться виключно в уніфікованих формах актів, затверджених органами державного нагляду (контролю) відповідно до Методики, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 10.05.2018 №342.

За таких обставин, органи державного нагляду (контролю), які не затвердили та не оприлюднили у встановленому Законом порядку уніфіковані форми актів, що відповідають новій Методиці, втратили можливість проведення заходів державного нагляду (контролю), оскільки за результатами перевірок можливо складання актів перевірок виключно за уніфікованою формою.

Крім того, колегія суддів підтримує позицію суду першої інстанції, що відповідно до ст. 10 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", суб`єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) має право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення державного нагляду (контролю), якщо, зокрема, органом державного нагляду (контролю) не була затверджена та оприлюднена на власному офіційному веб-сайті уніфікована форма акта, в якій передбачається перелік питань залежно від ступеня ризику; використання посадовими особами органу державного нагляду (контролю) неуніфікованих форм актів.

Отже, відсутність затвердженої та оприлюдненої на власному офіційному веб-сайті уніфікованої форми акту органу державного нагляду (контролю) є підставою для недопуску посадових осіб такого органу до проведення перевірки.

Відтак, колегія суддів цілком погоджується із висновком суду першої інстанції, що рішення № 25 від 07.08.2019 про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, в основу якого покладено висновки акта перевірки, складеного з порушенням норм Законів № 877-V та № 5007-VI та за відсутності факту здійснення перевірки у межах, порядку та спосіб, що визначені цими ж Законами є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Всі наведені апелянтом доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в місті Києві - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 січня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач Собків Я.М.

Суддя Василенко Я.М.

Суддя Єгорова Н.М.