Справа № 460/9123/21
Суддя: О.М. Дудар
Дата ухвалення: 2021-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
з питань закриття провадження у справі
30 вересня 2021 року м. Рівне №460/9123/21
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дудар О.М., за участю секретаря судового засідання Юрчук А.М., сторін та інших осіб, які беруть участь у справі:
відповідача-1: представник Приходько В.Г.,
відповідача-2: не прибув,
розглянувши адміністративну справу за позовом
доУправління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради, державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради Рівненської області Гакало Олени Михайлівни
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій,
У провадженні суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 (далі позивач) до Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради (далі відповідач-1), державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради Рівненської області Гакало Олени Михайлівни (далі відповідач-2) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій.
Позивач, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить суд визнати протиправним і скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради від 15.04.2021 №57649641 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень.
Справа розглядається за правилами загального позовного провадження.
06.09.2021 державним реєстратором прав на нерухоме майно Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради Рівненської області Гакало О.М. подано відзив на позовну заяву, згідно з яким відповідач-2 просила суд закрити провадження в адміністративній справі, оскільки спірні правовідносини безпосередньо пов`язані з набуттям права власності позивачем на квартиру. Отже, даний спір належить розглядати за правилами Цивільного процесуального кодексу України.
У судовому засіданні представник відповідача-1 заявив усне клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з тим, що справа підлягає розгляду цивільним судом.
Позивач у судовому засіданні не заперечив проти задоволення клопотання відповідачів.
Розглянувши клопотання відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.238 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
За приписами ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Відповідно до частини 1 статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Згідно із ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративна справа переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.
Суд зазначає, що визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
При цьому, Кодекс адміністративного судочинства України регламентує порядок розгляду не усіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів.
При визначенні юрисдикції справи суд виходить з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, суб`єктного складу сторін, предмету спірних правовідносин.
Суд зазначає, що приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (як правило, майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.
Судом встановлено, що предметом позову у даній справі є визнання протиправним рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради від 15.04.2021 №57649641 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, а саме: права власності за померлим ОСОБА_2 на квартиру (за адресою: АДРЕСА_1 ), яке набуто на підставі договору купівлі-продажу від 16.10.2003, посвідченого приватним нотаріусом Костопільського нотаріального округу Рівненської області Скоропадом В.В., зареєстровано в реєстрі за №4029.
Зазначене рішення відповідач-2 прийняла, керуючись статтею 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", пунктами 18 та 23 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127.
З рішення від 15.04.2021 №57649641 вбачається, що підставою прийняття є встановлення державним реєстратором обставин щодо відчуження майна (квартири за адресою: АДРЕСА_1 ) особою, яка на момент проведення реєстрації внесена до Єдиного реєстру боржників, у тому числі за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів, за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці.
Позивач зазначає, що наразі обумовлена квартира зареєстрована в КП "Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації" за реєстровим номером 47-208 (у реєстровій книзі №1), проте за життя його дядько ОСОБА_2 не встиг зареєструвати в реєстрі прав власності на нерухоме майно договір купівлі-продажу від 16.10.2003, згідно з яким останній є власником квартири.
Позивач вказує, що відмовляючи у державній реєстрації права власності за померлим ОСОБА_2 , державний реєстратор не врахувала, що виконавчі провадження щодо відчужувача, ТОВ "Костопільський комбінат будівельних матеріалів", були відкриті після набуття ОСОБА_2 права власності на квартиру.
Тобто, спірне рішення державного реєстратора стосується виключно позивача та не впливає на права інших осіб.
Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень врегульовано Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 №1952-IV (далі Закон №1952-IV).
Частиною першою статті 24 Закону №1952-IV передбачено вичерпний перелік підстав для відмови у державній реєстрації прав.
У даному випадку підставою для відмови був пункт 12 частини першої статті 24 Закону №1952-IV.
Це свідчить про наявність спору між заявником, що звернувся із заявою про реєстрацію прав на нерухоме майно, та державним реєстратором, який вчиняє такі дії.
З огляду на викладене, суд вважає, що у даній справі виникли саме публічно-правові відносини, оскільки державний реєстратор діє як суб`єкт владних повноважень, дії якого щодо позивача останній вважає неправомірними та такими, що порушують його права.
Суд зазначає, що позивач оскаржує дії державного реєстратора з приводу розгляду його заяви у контексті ст.24 Закону №1952-IV, і цей спір не стосується речових прав чи обмежень на нерухоме майно третіх осіб.
Отже, спір у даній справі є публічно-правовим та підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.
Вирішуючи подане клопотання, суд врахував правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.11.2018 у справі №490/5986/17-ц.
При цьому, судом не враховано висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 28.07.2021 у справі №460/4006/20, як про це просив відповідач, оскільки правовідносини у цій справі не є подібними до спірних правовідносин між учасниками даної справи.
У сукупності викладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для закриття провадження у справі.
Керуючись статтями 238, 241, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
У задоволенні клопотання відповідачів про закриття провадження у справі відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала окремо не оскаржується. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Повну ухвалу складено 05 жовтня 2021 року.

Суддя О.М. Дудар