Справа № 420/3875/21
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2021-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2021 р.м. ОдесаСправа № 420/3875/21

Головуючий в І інстанції: Токмілова Л.М.

Дата та місце ухвалення рішення: 25.05.2021 р. м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шеметенко Л.П.

судді Стас Л.В.

судді Турецької І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 травня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2021 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якій позивач просить суд: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 в зарахуванні до страхового стажу та в розрахунок коефіцієнту стажу в подвійному розмірі періодів роботи на посаді лікаря анестезіолога з 01.09.1975 по 01.07.1979, з 19.07.1979 по 27.05.1980, з 10.07.1980 по 03.10.1980, з 09.10.1980 по 01.07.1999, з 01.01.2004 по 09.04.2004, з 25.08.2004 по 10.05.2005, з 20.05.2005 по 02.10.2013, з 03.10.2013 по 30.09.2019 та з 01.10.2019 по 29.02.2020 роки; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу та в розрахунок коефіцієнту стажу в подвійному розмірі: з дати призначення пенсії періоди роботи на посаді лікаря анестезіолога з 01.03.1971 по 18.08.1972, з 21.04.1975 по 12.08.1975, з 01.09.1975 по 01.07.1979, з 19.07.1979 по 27.05.1980, з 10.07.1980 по 03.10.1980, з 09.10.1980 по 01.07.1999, з 01.07.1999 по 09.04.2004, з 25.08.2004 по 10.05.2005, з 20.05.2005 по 31.01.2009 роки, з дати перерахунку пенсії з 01.03.2011 року - період роботи на посаді лікаря анестезіолога з 01.02.2009 по 28.02.2011 роки, з дати перерахунку пенсії з 01.03.2013 року період роботи на посаді лікаря анестезіолога з 01.03.2011 по 28.02.2013 роки, з дати перерахунку пенсії з 01.03.2015 року - періоди роботи на посаді лікаря анестезіолога з 01.03.2013 по 02.10.2013, з 03.10.2013 по 28.02.2015 роки, з дати перерахунку пенсії з 01.04.2018 року - період роботи на посаді лікаря анестезіолога з 01.03.2015 по 28.02.2018 роки, з дати перерахунку пенсії 01.04.2020 року - періоди роботи на посаді лікаря анестезіолога з 01.03.2018 по 30.09.2019 та з 01.10.2019 по 29.02.2020 роки.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25 травня 2021 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 в зарахуванні до страхового стажу та в розрахунок коефіцієнту стажу в подвійному розмірі періодів роботи на посаді лікаря анестезіолога з 01.09.1975 по 01.07.1979, з 19.07.1979 по 27.05.1980, з 10.07.1980 по 03.10.1980, з 09.10.1980 по 01.07.1999 роки. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу та в розрахунок коефіцієнту стажу в подвійному розмірі: з дати призначення пенсії періоди роботи на посаді лікаря анестезіолога з 01.03.1971 по 18.08.1972, з 21.04.1975 по 12.08.1975, з 01.09.1975 по 01.07.1979, з 19.07.1979 по 27.05.1980, з 10.07.1980 по 03.10.1980, з 09.10.1980 по 01.07.1999, з 01.07.1999 по 01.01.2004 роки. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі, наголошуючи на неповному з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), згідно якого суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

З трудової книжки позивача вбачається, що

- з 01.03.1971 по 18.08.1972 роки позивач працював у Кемеровському облдиспансері на посаді мед брата у відділенні реанімації;

- з 21.04.1975 по 12.08.1975 роки позивач працював у 301 військовому шпиталю на посаді лікаря анестезіологічного відділення;

- з 01.09.1975 по 01.07.1979 роки позивач працював у Кемеровському обласному онкологічному диспансері на посаді лікаря-анестезіолога в оперблоці;

- з 19.07.1979 по 27.05.1980 роки позивач працював у Старокозацькій районній лікарні № 1 на посаді лікаря анестезіолога;

- з 10.07.1980 по 03.10.1980 роки позивач працював у Кавказській центральній районній лікарні на посаді лікаря анестезіолога;

- з 09.10.1980 по 01.07.1999 роки позивач працював у Кодимській центральній районній лікарні на посаді лікаря-анестезіолога із суміщенням з посадою анестезіолога-реаніматолога;

- з 01.07.1999 по 09.04.2004 роки позивач працював у Міській клінічній лікарні № 11 м. Одеси на посаді лікаря - анестезіолога відділення анестезіології;

- з 25.08.2004 по 10.05.2005 роки позивач працював у Березовській районній лікарні на посаді лікаря анестезіолога;

- з 20.05.2005 по 30.06.2005 роки позивач працював в Одеській обласній клінічній лікарні на посаді лікаря анестезіолога центру термінової акушерсько-гінекологічної допомоги;

- з 01.07.2005 по 02.10.2013 роки позивач працював в Одеській обласній клінічній лікарні на посаді лікаря анестезіолога відділення анестезіології з ліжками інтенсивної терапії пологового будинку.

- з 03.10.2013 по 30.09.2019 роки позивач працював у Комунальній установі «Пологовий будинок № 1» на посаді лікаря - анестезіолога відділення анестезіології;

- з 01.10.2019 року по теперішній час позивач працює на посаді лікаря-анестезіолога відділення анестезіології в Комунальному некомерційному підприємстві «Пологовий будинок № 1» Одеської міської ради.

Позивач вважає, що вказані періоди його роботи протиправно не враховані відповідачем в розрахунок коефіцієнту стажу в подвійному розмірі згідно ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Вирішуючи справу та задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що періоди роботи позивача на посаді лікаря анестезіолога підпадають під дію статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги щодо визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 в зарахуванні до страхового стажу та в розрахунок коефіцієнту стажу в подвійному розмірі періодів роботи на посаді лікаря анестезіолога з 01.09.1975 по 01.07.1979, з 19.07.1979 по 27.05.1980, з 10.07.1980 по 03.10.1980, з 09.10.1980 по 01.07.1999 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Водночас, суд першої інстанції зазначив, що пенсія позивачу призначена з 26.02.2009 року відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який набрав чинності з 01.01.2004 року.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» набрав чинності 01.01.2004 року, то в подвійному розмірі на підставі ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» підлягають зарахуванню періоди роботи до 01.01.2004 року.

Враховуючи, що позивач отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а не за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», суд першої інстанції дійшов висновку, що у відповідача відсутні підстави для зарахування періоду роботи позивача після 01.01.2004 року в подвійному розмірі.

Рішення суду першої інстанції оскаржено лише позивачем в частині відмови у задоволенні позову.

В свою чергу, відповідачем апеляційну скаргу не подано.

Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Таким чином, предметом апеляційного перегляду є рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову.

Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на викладене.

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон №1788-XII) робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 303 від 08 жовтня 1997 року проведено реорганізацію анестезіологічної служби у складі лікувально-профілактичних закладів охорони здоров`я. Замість відділень (груп) анестезіології реанімації та відділень реанімації і інтенсивної терапії були створені анестезіологічні відділення або відділення анестезіології, анестезіологічні відділення з ліжками (палатами) для інтенсивної терапії, анестезіологічні групи, відділення інтенсивної терапії, вузькоспеціалізовані відділення інтенсивної терапії.

Згідно роз`яснення, наданого Міністерством охорони здоров`я і Міністерства праці та соціальної політики України у листах від 28 травня 2002 року № 10.02.11/450 та від 21 червня 2002 року № 02-886з-08, період роботи працівників у відділеннях анестезіології та інтенсивної терапії зараховуються до стажу у подвійному розмірі, як це передбачено ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Таким чином, посади на яких працював позивач дають йому право на зарахування спірного періоду трудового стажу у пільговому обчисленні, що передбачено ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зазначені обставини відповідачем в апеляційному порядку не оскаржуються.

Що стосується висновків суду першої інстанції про те, що зарахування стажу в подвійному розмірі, передбачене ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», стосується наявного стажу роботи до 01 січня 2004 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-ІV (далі - Закон № 1058-IV), колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з п. 3 ст. 40 Закону № 1058-IV у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, то провадиться перерахунок пенсії з врахуванням страхового стажу після призначення пенсії.

Вимогами п. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених Законом.

Колегія суддів констатує, що редакція ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є чинною на теперішній час.

Стаття 24 Закону № 1058-IV не скасовує ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та не зупиняє її дію.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що зарахування стажу в подвійному розмірі, передбачене ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», не пов`язано із набранням чинності Закону № 1058-IV, а тому, не обмежується наявним стажем роботи до 01 січня 2004 року.

Висновки у цій справі узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, висловленою, зокрема, у постановах від 11 грудня 2018 року у справі № 310/385/17(2-а/310/47/17), від 23 січня 2019 року у справі № 485/103/17 та від 4 грудня 2019 року у справі № 689/872/17, від 27 лютого 2020 року у справі № 462/1713/17.

На підставі наведеного, колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення заявленого позову з 01.01.2004 року.

При цьому, доходячи вказаного висновку, колегія суддів враховує останню правову позицію Верховного Суду, зокрема, від 27 лютого 2020 року у справі № 462/1713/17.

В свою чергу, доводи відзиву на апеляційну скаргу колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони не спростовують наведених висновків суду та фактично відповідач у відзиві на апеляційну скаргу зазначає доводи щодо незгоди з рішенням суду першої інстанції в частині, яка не є предметом апеляційного розгляду.

Колегія суддів наголошує, що відповідач не звертався з апеляційною скаргою, а тому, відхиляє доводи відзиву на апеляційну скаргу.

Таким чином, на підставі ст. 317 КАС України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині із прийняттям нового судового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 241, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 травня 2021 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії скасувати та прийняти нове судове рішення у цій частині про задоволення позову.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 та в розрахунок коефіцієнту стажу в подвійному розмірі періодів роботи на посаді лікаря анестезіолога з 01.01.2004 по 09.04.2004, з 25.08.2004 по 10.05.2005, з 20.05.2005 по 02.10.2013, з 03.10.2013 по 30.09.2019 та з 01.10.2019 по 29.02.2020 роки.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу та в розрахунок коефіцієнту стажу в подвійному розмірі: з дати призначення пенсії періоди роботи на посаді лікаря анестезіолога з 01.01.2004 по 09.04.2004, з 25.08.2004 по 10.05.2005, з 20.05.2005 по 31.01.2009 роки, з дати перерахунку пенсії з 01.03.2011 року період роботи на посаді лікаря анестезіолога з 01.02.2009 по 28.02.2011 роки, з дати перерахунку пенсії з 01.03.2013 року період роботи на посаді лікаря анестезіолога з 01.03.2011 по 28.02.2013 роки, з дати перерахунку пенсії з 01.03.2015 року - періоди роботи на посаді лікаря анестезіолога з 01.03.2013 по 02.10.2013, з 03.10.2013 по 28.02.2015 роки, з дати перерахунку пенсії з 01.04.2018 року - період роботи на посаді лікаря анестезіолога з 01.03.2015 по 28.02.2018 роки, з дати перерахунку пенсії 01.04.2020 року - періоди роботи на посаді лікаря анестезіолога з 01.03.2018 по 30.09.2019 та з 01.10.2019 по 29.02.2020 роки.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верховного Суду.

Судове рішення складено у повному обсязі 04.10.2021 р.

Суддя-доповідач: Л.П. Шеметенко

Суддя: Л.В. Стас

Суддя: І.О. Турецька