Справа № 440/8542/21
Суддя: Г.В. Костенко
Дата ухвалення: 2021-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/8542/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Костенко Г.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирської митниці про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

29.07.2021 ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою (сформованою в системі "Електронний суд") до Житомирської митниці в якій просить:

- визнати протиправними дії Житомирської митниці, які полягають у неправомірній відмові надати інформацію ОСОБА_1 на запит на публічну інформацію від 21 липня 2021 року,

- зобов`язати Житомирську митницю, що не перевищує п`яти робочих днів направити ОСОБА_1 на адресу: АДРЕСА_1 та на email: ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні відомості про товар, внесені декларантом до митних декларацій від 20 липня 2020 року №UA100530/2020/34909 та від 14 липня 2021 року №UA100530/2020/36141: 1) заявлений митний режим, тип декларації та відомості про особливості переміщення, 2) відомості про найменування країни відправлення та країни призначення товару, 3) найменування товару, 4) код товару згідно з УКТ ЗЕД, 5) найменування країни походження товару, 6) кількість у кілограмах (вага брутто та вага нетто) та інших одиниць виміру, 7) митну вартість товару, 8) метод визначення митної вартості товару,

- встановити судовий контроль.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що звернувся до Житомирської митниці із запитом на отримання публічної інформації, у якому просив повідомити відомості про товар, що були внесені декларантом до митних декларацій від 20 липня 2020 року №UA100530/2020/34909 та від 14 липня 2021 року №UA100530/2020/36141. На вказаний запит 26.07.2021 позивач отримав відповідь, згідно якої Житомирська митниця відмовила у наданні запитуваної інформації, оскільки запитувана інформація є конфіденційною інформацією про особу. Дану відмову позивач вважає протиправною, своє право на отримання доступу до запитуваної публічної інформації з обмеженим доступом - порушеним.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 03.08.2021 позовну заяву залишено без руху.

Позивач у строки встановлені судом усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 16.08.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (в письмовому провадженні).

Відповідач позов не визнав та у відзиві на позовну заяву просив у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність.

За приписами пункту 1 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію.

Відповідно до частин другої, третьої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. У справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

У період із 25.08.2021 по 03.10.2021 суддя Костенко Г.В. перебувала у відпустці, внаслідок чого дана справа розглянута 04.10.2021.

Справу за вказаним позовом розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 звернувся до Житомирської митниці із запитом на публічну інформацію від 21.07.2021 /а.с. 7/. У вказаному запиті з посиланням на норми Закону України "Про доступ до публічної інформації", Митного кодексу України, а також Закон України "Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи" від 14.01.2020 №440-ІХ, що набрав чинності 13.02.2020, просив надати йому відомості про товар, внесені декларантом до митних декларацій від 20 липня 2020 року №UA100530/2020/34909 та від 14 липня 2021 року №UA100530/2020/36141: 1) заявлений митний режим, тип декларації та відомості про особливості переміщення; 2) відомості про найменування країни відправлення товару та країни призначення товару; 3) найменування товару; 4) код товару згідно з УКТ ЗЕД; 5) найменування країни походження товару; 6) кількість у кілограмах (вага брутто та вага нетто) та інших одиницях виміру; 7) митну вартість товару; 8) метод визначення митної вартості товару.

Листом від 26.07.2021 за вих.№7.19-1/28-01/10/456 Житомирська митниця на запит ОСОБА_1 надала відповідь /а.с.8/.

За змістом цієї відповіді митниця повідомила ОСОБА_1 , що згідно норм статті 11 Митного кодексу України інформація, що стосується митної справи, отримана митними органами, може використовуватися ними виключно для митних цілей і не може розголошуватися без дозволу суб`єкта, осіб чи органу, що надав таку інформацію, зокрема, передаватися третім особам, у тому числі іншим органам державної влади, крім випадків, визначених цим Кодексом та іншими законами України. За припасами статті 56 Митного кодексу України інформація, що стосується митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, не може без спеціального дозволу особи чи органу, які подають таку інформацію, розголошуватися або передаватися третім особам, включаючи інші органи державної влади, крім подання її в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України. Не вважається розголошенням інформації з обмеженим доступом, конфіденційної інформації та комерційної таємниці та не потребує спеціального дозволу особи чи органу, які подають таку інформацію, оприлюднення митним органом знеособленої інформації щодо конкретних експортно-імпортних операцій, внесених декларантами до митної декларації відповідно до частини восьмої статті 257 цього Кодексу, за виключенням пунктів 2, 4, підпунктів "б", "в", "д", "є", "з" пункту 5, пунктів 6, 7 і 9 частини восьмої зазначеної статті, у тому числі інформації, що стосується митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України в обсягах, що не суперечать міжнародним договорам України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Керуючись вказаними нормами відповідач відмовив у наданні запитуваної інформації.

Вважаючи відмову у наданні інформації на запит протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Оцінюючи обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 , суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Статтею 40 Конституції України передбачено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Закон України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 №2939-VI визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Стаття 1 цього Закону надає визначення, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 3 Закону встановлено, що право на доступ до публічної інформації гарантується, зокрема, обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Визначення інформації з обмеженим доступом надано статтею 6 Закону, за змістом якої інформацією з обмеженим доступом є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація.

Обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог:

1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи кримінальним правопорушенням, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя;

2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам;

3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Статтею 13 Закону визначено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, зокрема, суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Статтею 20 Закону внормовано строк розгляду запитів на інформацію: розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Підстави для відмови в задоволенні запиту на інформацію передбачені статтею 22 Закону.

Так, згідно вказаної статті розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

Розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

У відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено: 1) прізвище, ім`я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації; 2) дату відмови; 3) мотивовану підставу відмови; 4) порядок оскарження відмови; 5) підпис.

Відмова в задоволенні запиту на інформацію надається в письмовій формі.

При цьому, суд звертає увагу, що визначений Законом перелік підстав для відмови в задоволенні запиту на інформацію, є вичерпним.

Статтею 11 Митного кодексу України внормовано додержання вимог щодо конфіденційності інформації та встановлено, що інформація, що стосується митної справи, отримана митними органами, може використовуватися ними виключно для митних цілей і не може розголошуватися без дозволу суб`єкта, осіб чи органу, що надав таку інформацію, зокрема, передаватися третім особам, у тому числі іншим органам державної влади, крім випадків, визначених цим Кодексом та іншими законами України.

Інформація щодо підприємств, громадян, а також товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються ними через митний кордон України, що збирається, використовується та формується митними органами, вноситься до інформаційних баз даних і використовується з урахуванням обмежень, передбачених для інформації з обмеженим доступом. Обробка персональних даних осіб, відомості про яких отримані митними органами, здійснюється без згоди таких осіб.

За розголошення інформації, зазначеної у цій статті, посадові особи митних органів несуть відповідальність згідно із законом.

Не належать до інформації з обмеженим доступом і не можуть становити комерційної таємниці відомості щодо конкретних експортно-імпортних операцій, згоду на оприлюднення яких надано декларантом (крім випадків віднесення таких відомостей до державної таємниці) за формою, визначеною центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, а також відомості, внесені декларантами до митної декларації відповідно до частини восьмої статті 257 цього Кодексу, за виключенням пунктів 2, 4, підпунктів "б", "в", "д", "є", "з" пункту 5, пунктів 6, 7 і 9 частини восьмої зазначеної статті.

Не вважається розголошенням інформації з обмеженим доступом надання або оприлюднення знеособленої зведеної інформації для статистичних цілей, знеособленої аналітичної інформації, знеособленої інформації щодо конкретних експортно-імпортних операцій, внесених декларантами до митної декларації відповідно до частини восьмої статті 257 цього Кодексу, за виключенням пунктів 2, 4, підпунктів "б", "в", "д", "є", "з" пункту 5, пунктів 6, 7 і 9 частини восьмої зазначеної статті, включаючи інформацію, що стосується митної вартості товарів, знеособленої інформації щодо загальних питань роботи митного органу, знеособленої інформації, яка стосується правопорушень, а також публічне обговорення в засобах масової інформації та суспільстві питань, що стосуються митної справи.

Надання та оприлюднення такої інформації здійснюються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, на безоплатній основі та у формі відкритих даних в обсягах, що не суперечать міжнародним договорам України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Визначення інформації, яка частиною четвертою статті 11 Митного кодексу України виключається з переліку інформації з обмеженим доступом, відсилає до частини восьмої статті 257 Митного кодексу України "Процедура декларування", відповідно до якої митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів:

1) заявлений митний режим, тип декларації та відомості про особливості переміщення;

2) відомості про декларанта, уповноважену особу, яка склала декларацію, відправника, одержувача, перевізника товарів і сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або іншого документа, що використовується в міжнародній практиці замість договору (контракту), а в разі якщо зовнішньоекономічний договір (контракт) укладено на підставі посередницького договору, - також про іншу, крім сторони зовнішньоекономічного договору (контракту), сторону такого посередницького договору;

3) відомості про найменування країн відправлення та призначення;

4) відомості про транспортні засоби комерційного призначення, що використовуються для міжнародного перевезення товарів та/або їх перевезення митною територією України під митним контролем, та контейнери;

5) відомості про товари: а) найменування; б) звичайний торговельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар; в) торговельна марка та виробник товарів (за наявності у товаросупровідних та комерційних документах); г) код товару згідно з УКТ ЗЕД; ґ) найменування країни походження товарів (за наявності); д) опис упаковки (кількість, вид); е) кількість у кілограмах (вага брутто та вага нетто) та інших одиницях виміру; є) фактурна вартість товарів; ж) митна вартість товарів та метод її визначення; з) відомості про уповноважені банки декларанта; и) статистична вартість товарів;

6) відомості про нарахування митних та інших платежів, а також про застосування заходів гарантування їх сплати: а) ставки митних платежів; б) застосування пільг зі сплати митних платежів; в) суми митних платежів; г) офіційний курс валюти України до іноземної валюти, у якій складені рахунки, визначений відповідно до статті 3-1 цього Кодексу; ґ) спосіб і особливості нарахування та сплати митних платежів; д) спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати);

7) відомості про зовнішньоекономічний договір (контракт) або інший документ, що використовується в міжнародній практиці замість договору (контракту), та його основні умови;

8) відомості, що підтверджують дотримання встановлених законодавством заборон та обмежень щодо переміщення товарів через митний кордон України;

9) відомості про документи, передбачені частиною третьою статті 335 цього Кодексу;

10) довідковий номер декларації (за бажанням декларанта).

У даній справі спір між сторонами зводиться до того, чи є інформація, надання якої запитував позивач у Житомирської митниці у запиті про надання публічної інформації, інформацією з обмеженим доступом. З відповіді на це питання слідували протилежні висновки сторін щодо того, чи мала Житомирська митниця обов`язок надати цю інформацію за запит про надання публічної інформації.

Отже, у своєму запиті про надання публічної інформації ОСОБА_1 просив надати відомості про товар, внесені декларантом до митних декларацій від 20 липня 2020 року №UA100530/2020/34909 та від 14 липня 2021 року №UA100530/2020/36141: 1) заявлений митний режим, тип декларації та відомості про особливості переміщення; 2) відомості про найменування країни відправлення товару та країни призначення товару; 3) найменування товару; 4) код товару згідно з УКТ ЗЕД; 5) найменування країни походження товару; 6) кількість у кілограмах (вага брутто та вага нетто) та інших одиницях виміру; 7) митну вартість товару; 8) метод визначення митної вартості товару.

Відповідні відомості про імпортовані товари передбачені підпунктами 1, 3, 5 (підпункти а, г, ѓ, е, ж) частини восьмої статті 257 Митного кодексу України.

На саме ці підпункти частини восьмої статті 257 вказує частина четверта статті 11 Митного кодексу України, прямо виключаючи передбачену ними інформацію з такої, що належить до інформації з обмеженим доступом і може становити комерційну таємницю.

Отже, суд в повній мірі погоджується з позивачем у тому, що запитувана ним інформація не належить до інформації з обмеженим доступом, а тому відповідно до вимог Закону України "Про доступ до публічної інформації" повинна була бути надана розпорядником, Житомирською митницею, на запит ОСОБА_1 .

На думку суду, обов`язок надання публічної інформації відкритого характеру, про яку запитував позивач, передбачений імперативними нормами Закону України "Про доступ до публічної інформації", які не потребують будь-якого додаткового нормативно-правового акту для свого застосування.

Крім того, вичерпний перелік підстав для відмови у наданні публічної інформації передбачений статтею 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" і серед цих підстав відсутня вказівка на необхідність додатково визначеного Кабінетом Міністрів України порядку надання якогось виду інформації.

За викладених обставин, суд доходить висновку, що відмовляючи у наданні публічної інформації на запит ОСОБА_1 , відповідач невірно застосував норми Закону, а тому відмова митниці оцінюється судом як протиправна та така, що підлягає скасуванню.

Відтак, належним засобом захисту порушеного права позивача у даному випадку є визнання протиправною відмови Житомирської митниці у наданні ОСОБА_1 інформації на запит на публічну інформацію від 21.07.2021, а також зобов`язання Житомирську митницю у порядку та у строк, передбачені Законом України "Про доступ до публічної інформації", надати ОСОБА_1 інформацію щодо відомостей, внесених декларантом до митних декларацій від 20 липня 2020 року №UA100530/2020/34909 та від 14 липня 2021 року №UA100530/2020/36141: 1) заявлений митний режим, тип декларації та відомості про особливості переміщення; 2) відомості про найменування країни відправлення товару та країни призначення товару; 3) найменування товару; 4) код товару згідно з УКТ ЗЕД; 5) найменування країни походження товару; 6) кількість у кілограмах (вага брутто та вага нетто) та інших одиницях виміру; 7) митну вартість товару; 8) метод визначення митної вартості товару.

Таким чином, позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Щодо вимоги позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання відповідача подати до суду у звіт про його виконання, суд зазначає про відсутність підстав для його задоволення, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, за приписами вказаної норми покладення таких зобов`язань на суб`єкта владних повноважень є правом, а не обов`язком суду. При цьому, у суду відсутні підстави вважати, що відповідач добровільно не виконає рішення суду.

Підстави для розподілу судових витрат у справі відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Житомирської митниці (вул. Перемоги, буд. 25, м.Житомир, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною відмову Житомирської митниці у наданні ОСОБА_1 інформації на запит на публічну інформацію від 21.07.2021.

Зобов`язати Житомирську митницю у порядку та у строк, передбачені Законом України "Про доступ до публічної інформації", надати ОСОБА_1 інформацію щодо відомостей, внесених декларантом до митних декларацій від 20 липня 2020 року №UA100530/2020/34909 та від 14 липня 2021 року №UA100530/2020/36141: 1) заявлений митний режим, тип декларації та відомості про особливості переміщення; 2) відомості про найменування країни відправлення товару та країни призначення товару; 3) найменування товару; 4) код товару згідно з УКТ ЗЕД; 5) найменування країни походження товару; 6) кількість у кілограмах (вага брутто та вага нетто) та інших одиницях виміру; 7) митну вартість товару; 8) метод визначення митної вартості товару.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Г.В. Костенко