Справа № 189/1442/20
Суддя: Нечипоренко І. М.
Дата ухвалення: 2021-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа №189/1442/20
провадження №2-а/619/236/21
Рішення

іменем України

01 жовтня 2021 року

м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області у складі: головуючого судді Нечипоренко І.М., за участю секретаря судового засідання Носачової І.В., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу №189/1442/20,

ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідачі:

-Відділ прикордонної служби «Дергачі»,

-начальник віпс (тип А) впс «Дергачі» капіан Няньчур Олександр Сергійович,

-Харківський прикордонний загін Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України.

вимоги позивача: про визнання неправомірною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Стислий виклад позиції позивача.

ОСОБА_1 18.12.2020 звернувся до Покровського районного суду Дніпропетровської області з адміністративним позовом, у якому просить визнати неправомірною та скасувати постанову СхРУ №074278 від 12.12.2020 про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП в розмірі 1700,00 грн, провадження у справі закрити, посилаючись на те, що указаною вище постановою, складеною начальником піпс (тип А) впс «Дергачі» капітаном Няньчуром О.С. , його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді 1700,00 грн. У постанові зазначено, що 12.12.2020 о 07 год 35 хв у пункті пропуску «Гоптівка» на вхід в Україну прикордонним нарядом «Перевірка документів» було виявено перетин ОСОБА_1 11.12.2020 о 18 год 00 хв державного кордону з тимчасово окупованої території України до РФ через тимчасово непрацюючий пунк пропуску «Новоазоськ» в пішому порядку, чим порушено вимоги ст. 12 ЗУ «Про особливості державної поітики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях уДонецькій та Луганській областях» №2268-VІІІ, від 18.01.2018, порядок виїзду з тимчасово окупованої території України. Позивач з постановою про накладення адміністартивного стягнення не згоден у зв`язку з тим, що відділом прикордонної служби «Дергачі», начальником віпс (тип А) впс «Дергаі» капітаном Няньчуром О.С. вимоги п. 1 розділу ІІІ Наказу МВС України №898 від 18.09.2013 «Про затвердження Інструкції з оформлення посадовмими особами Державної пркордонної служби України матеріалів справ про адміністратвині правопорушення», ст. ст. 256, 258 КУпАП не дотримано. У зв`язку з тим, що постанова про адміністратвине правопорушення винесена із суттєвим порушенням норм матеріального та процесуального права, постанова підлягає скасуванню, а справа закриттю, так як протокол про адміністративне правопорушення не складено.

Заяви, клопотання учасників справи.

У судове засідання відповідачі та представники відповідачів не з`явилися, причини неявки не повідомили, хоча про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу.

Згідно з ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, в матеріалах справи міститься заява, якою останній розгляд справи просить здійснити без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обстязі та просить їх задовольнити.

Процесуальні дії у справі.

ОСОБА_1 18.12.2020 звернувся з позовом до Покровського районного суду Дніпропетровської області.

Ухвалою Покровського районного суду Дніпропетровської області від 28.12.2020, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 29 КАС України, справу передано до Дергачівського районного суду Харківської області за підсудністю.

Відповідно до ухвали Дергачівського районного суду Харківської області від 01.02.2021 провадження у справі відкрито.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 12.02.2021, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 29 КАС України, справу передано до Дзержинського районного суду м. Харкова.

22.03.2021 начальником віпс (тип А) відділу прикордонної служби «Дергачі» подано апеляційну скаргу на ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 12.02.2021 по справі 189/1442/20.

Ухвалою суду Другого апеляційного адміністративного суду від 19.04.2021 апеляційну скаргу на ухвалу Дергачівського районного суду Харківької області від 12.02.2021 залишено без руху.

Ухвалою суду Другого апеляційного адміністративного суду від 03.06.2021 апеляційну скаргу повернуто відповідачу.

Згідно з ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 06.08.2021, на підставі п.3 ч. 1 ст. 29 КАС України, справу передано до Дергачівського районного суду Харківської області.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 13.09.2021 справа №189/1442/20 розподілена судді Нечипоренко І.М.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 15.09.2021 прийято до провадження адміністративну справу №189/1442/20 та відкрито провадження у даній справі; залучено до участі відповідача - Харківський пикордонний загін Східного регіонального управління Державної прикордонної служби; розгляд справи призначено на 01.10.2021.

З дотриманням вимог ч. 3 ст. 30 КАС України суд продовжує розгляд справи, враховуючи також, що спори про підсудність заборонені.

Частиною 9 ст. 205 КАС України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явилися, потреби заслухати свідка чи експерта не має, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, норми права, які застосовує суд, мотиви суду.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість прийнятої постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Отже, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності з прийняттям постанови про адміністративне правопорушення з визнанням його вини у вчиненні адміністративного правопорушення та накладення стягнення.

Підставами для визнання протиправними дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є невідповідність їх вимогам чинного законодавства. При цьому, обов`язковою умовою для визнання таких дій/бездіяльності протиправними є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені в порядку адміністративного судочинства. Це право передбачено ч. 2 ст. 55 Конституції України та статтею 6 КАС України.

Судом установлено, що 12.12.2020 начальником віпс (тип А) впс «Дергачі» капітаном Няньчуром О.С. складено постанову про накладення адміністративого стягнення СхРУ №074278, згідно даним якої 12.12.2020 о 07 год 35 хв в пункті пропуску «Гоптівка», на вхід в Україну прикордонним нарядом «Перевірка документів» було виявлено громадянина України ОСОБА_1 , який пояснив, що він виїхав до тимасово окупованої території Донецької області 10.02.2020 о 15 год 35 хв через КПВВ «Мар`янка» (Курахове), а 11.12.2020 приблизно о 10 год 00 хв перетнув державний кордон з пропуску «Новоазовськ» у пішому порядку. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги статті 12 ЗУ «Про особливості державної політики із забезпеченням державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Лагунській областях» № 2268-VIII від 18.01.2018, порядок виїзду з тимчасово окупованої території України, чим вчинив адміністратвине правопорушення, відповідальність за яке передбачене ч. 1 ст. 204-2 КУпАП. Даною постановою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 1700,00 грн (а.с. 6).

За ч. 1 ст. 204-2 КУпАП передбачена відповідальність за порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї.

Вказана норма є бланкетною та відсилає до відповідного нормативного акту, який регулює процедуру в`їзду/виїзду осіб і транспортних засобів, за допомогою яких вони переміщуються, і переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях.

Положеннями ч.ч. 1-3 ст. 12 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях» визначено, що в`їзд осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзд осіб, переміщення товарів з таких територій здійснюються через контрольні пункти в`їзду-виїзду. Командувач об`єднаних сил у разі реальної загрози життю та здоров`ю осіб, які перетинають лінію розмежування, має право обмежити в`їзд цих осіб на тимчасово окуповані території Донецької та Луганської областей на період існування цієї загрози.

Порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів із таких територій визначаються Кабінетом Міністрів України.

Порядок, який визначає процедуру в`їзду/виїзду осіб і транспортних засобів, за допомогою яких вони переміщуються, і переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях (далі - тимчасово окуповані території) та з таких територій є «Порядок в`їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзду осіб, переміщення товарів з таких територій», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2019 року № 815 (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 3 вказаного Порядку в`їзд/виїзд осіб, у тому числі транспортних засобів, за допомогою яких вони переміщуються, а також переміщення товарів на тимчасово окуповані території та з таких територій здійснюється виключно через визначені контрольні пункти відповідно до вимог цього Порядку. Поза визначеними контрольними пунктами в`їзду/виїзду переміщення через лінію розмежування осіб, транспортних засобів та товарів заборонено.

Наказом Командувача об`єднаних сил від 31.10.2020 № 861 затверджено перелік контрольних пунктів в`їзду/виїзду для перетинання лінії розмежування в межах Донецької та Луганської областей.

Положеннями ч.ч.1-2 ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» визначено, що перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, у морських і річкових портах, аеропортах (аеродромах) з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна.

Положеннями п. 3, ч. 1 п. 9 Положення про пункти пропуску через державний кордон та пункти контролю, затверджене постановою KM України від 18.08.2010 № 751, встановлено, що у разі виникнення потреби у створенні умов для здійснення прикордонного, митного та інших видів контролю осіб, транспортних засобів, вантажів і товарів, зберігання транспортних засобів, використання розвантажувально навантажувальної та іншої спеціалізованої техніки, застосування технічних і спеціальних засобів митного контролю, використання яких у пунктах пропуску обмежене або неможливе, на території окремих залізничних станцій, аеропортів (аеродромів), морських і річкових портів та на території, що суміщається з їх акваторіями, за рішенням Кабінету Міністрів України можуть створюватися пункти контролю (далі - пункт контролю). Пункти контролю, на які поширюється дія цього Положення, можуть функціонувати самостійно або для забезпечення діяльності у відповідних пунктах пропуску.

Відкриття, закриття (тимчасове закриття) пунктів пропуску та пунктів контролю здійснюється за рішенням Кабінету Міністрів України.

Положеннями ст. 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» визначено, що перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред`явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону.

Розпорядженням від 18.02.2015 № 106-р «Про закриття пунктів пропуску через державний кордон» Кабінет Міністрів України закрив 23 пункти пропуску, з яких 1 міжнародний, 4 міждержавних та 18 місцевих на кордоні з Російською Федерацією, зокрема дані рішення стосуються пунктів пропуску (пунктів контролю) «Маринівка», «Новоазовськ», «Успенка», «Іловайськ», «Квашине», «Донецьк», «Должанський», «Червона Могила», «Ізварине», «Красна Талівка», «Юганівка», «Герасимівка», « Петрівка », « Луганськ ».

З вищевикладеного вбачається, що в Україні функціонує відповідний порядок перетинання державного кордону України на шляхах міжнародного сполучення через спеціально виділені території місцевості з комплексом технічних засобів і споруд, які забезпечують право осіб на вільне пересування з дотриманням встановлених правил та функціонують на підставі рішень Кабінету Міністрів України.

Відповідно до ст. 222-1 КУпАП органи Державної прикордонної України розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням прикордонного режиму, режиму в пунктах пропуску через державний кордон України або режимних правил у контрольних пунктах в`їзду - виїзду, порушенням іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні і транзитного проїзду через її територію, невиконанням рішення про заборону в`їзду в Україну, порушенням порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України або виїзду з неї, а також з порушенням порядку в`їзду до району проведення антитерористичної операції або виїзду з нього (стаття 202, частина друга статті 203, стаття 2031 (щодо порушень, виявлених у пункті пропуску (пункті контролю) через державний кордон України, контрольному пункті в`їзду-виїзду або контрольованому прикордонному районі), статті 204-2, 204-4).

Від імені органів Державної прикордонної служби України розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право: начальники органів охорони державного кордону та Морської охорони Державної прикордонної служби України та їх заступники; інші посадові особи, уповноважені керівником центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону України.

Порядок оформлення, розгляду та обліку матеріалів про адміністративні правопорушення, протидію яким віднесено до компетенції Державної прикордонної служби України врегульовано Інструкцією з оформлення посадовими особами Державної прикордонної служби України матеріалів справ про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 вересня 2013 року № 898, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09 жовтня 2013 року за № 1729/24261 (із змінами).

Пунктом 3 цієї Інструкції встановлено, що від імені Держприкордонслужби розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 222-1 КУпАП та накладати адміністративні стягнення мають право: начальники органів охорони державного кордону, командири загонів морської охорони та їх заступники; начальники відділів прикордонної служби та їх перші заступники; коменданти оперативно-бойових прикордонних комендатур та їх перші заступники; -начальники підрозділів (відділень (груп) інспекторів прикордонної служби, відділень (груп) дільничних інспекторів прикордонної служби, відділів спеціальних дій на воді) та командири кораблів, катерів і дивізіонів, які безпосередньо виконують завдання з охорони державного кордону України або суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні чи залучаються та беруть безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів; старші змін прикордонних нарядів, старші прикордонних нарядів у пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон або контрольних пунктах в`їзду-виїзду.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення, складання та підписання оспорюваної постанови №074278 від 12.12.2020 здійснювались Відділом прикордонної служби «Дергачі» Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України в особі начальника віпс (тип А) впс «Дергачі» Харківського прикордонного загону капітана Няньчура Олександра Сергійовича, тобто уповноваженою на те особою.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Пункт пропуску «Новоазовськ» закритий протягом тривалого часу, та крім того, суд враховує, що незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності (ст. 68 Конституції України).

Твердження позивача про порушення посадовими особами, які здійснювали складення протоколу про адміністравне правопорушення, вимоги п. 1 розділу ІІІ Наказу МВС України №898 від 18.09.2013 «Про затвердження Інструкції з оформлення посадовмими особами Державної пркордонної служби України матеріалів справ про адміністратвині правопорушення», ст. ст. 256, 258 КУпАП не знайшли своє відображення у дійсності, з огляду на таке.

За змістом ст. 258 КУпАП протокол не складається в разі вчинення адміністративного правопорушення, в т.ч. передбаченого ст. 204-2 КУпАП (у випадках виявлення цих правопорушень у пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України чи контрольних пунктах в`їзду-виїзду) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Так, в матеріалах справи містяться пояснення позивача, у яких зазначено, що останній здійснив перетин кордону Україн в РФ через тимчасово непрацюючий пп «Новоазовськ» (а.с. 42), будь-яких даних щодо оспорення ОСОБА_1 допущеного порушення і адміністративного стягнення, що на нього накладено, матеріали справи не містять.

Суд зазначає, що докази, які б спростовували факт порушення позивачем порядку виїзду (в`їзду) з тимчасово окупованої території України, а відтак вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною першою статті 204-2 КпАП України, з урахуванням визнання вини позивача, судом не встановлені, за таких підстав суд вважає вимоги позивача про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення необґрунтованими.

Суд вважає за необхідне зазначити, що оскаржувана постанова містить усі необхідні реквізити, передбачені статтею 283 КУпАП, при розгляді справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Зібрані посадовою особою докази про вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП, є належними та допустимими, оскільки зібрані в установленому законом порядку, і у своїй сукупності, взаємозв`язку, достатності та достовірності повністю підтверджують фактичні обставини вчинення даного адміністративного правопорушення, та винуватість в них позивача.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Суд, надавши правову оцінку змісту обґрунтування складу адміністративного правопорушення, викладеного в оскаржуваній постанові, з урахуванням вимог ст.ст. 256, 280 КпАП України, вважає, що посадовою особою повністю були з`ясовані усі обставини, які підлягають з`я суванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, отже правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 відсутні.

Оскільки у позові відмовляється, судові витрати, пов`язані зі сплатою позивачем судового збору з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 2,9,10,73-77,139,241-246,286 КАС України, суд

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) сторін, їх місцезнаходження, проживання чи перебування:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 ,

відповідачі:

- Відділ прикордонної служби «Дергачі», начальник віпс (тип А) впс «Дергачі» капітан Няньчур Олександр Сергійович, Харківський прикордонний загін Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, місцезнаходження: м. Харків, вул. Клочківська, 228П.

Суддя І. М. Нечипоренко