Справа № 440/5987/21
Суддя: Т.С. Канигіна
Дата ухвалення: 2021-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/5987/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Канигіної Т.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Подільської районної у м. Полтаві ради про визнання протиправним та скасування рішення, визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

08.06.2021 ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління соціального захисту населення Подільської районної у м. Полтаві ради (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення, визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, а саме просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Управління соціального захисту населення Подільської районної у м. Полтаві ради, оформлене протоколом №5 засідання комісії по розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу ветеранів війни від 29.04.2021 щодо припинення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Управління соціального захисту населення Подільської районної у м. Полтаві ради поновити ОСОБА_1 статус особи з інвалідністю внаслідок війни (другої групи) з 29.04.2021 безтерміново;

- визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради щодо зобов`язання ОСОБА_1 повернути до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни, яке викладене у листі від 07.05.2021 №07-2494 "Щодо статусу особи з інвалідністю внаслідок війни".

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що протоколом №5 засідання комісії по розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу ветеранів війни Управління соціального захисту населення Подільської районної у м. Полтаві ради від 29.04.2021, припинено статус особи з інвалідністю внаслідок війни ОСОБА_1 . Водночас, на думку позивача, зазначене рішення прийнято без урахування норм чинного законодавства, з огляду на що підлягає скасуванню.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 14.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №440/5987/21; вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано докази /а.с. 37/.

29.06.2022 відповідачем надані додаткові докази у справі та відзив, у якому представник відповідача зазначив, що позивач отримав травму, перебуваючи на посаді старшого оперуповноваженого відділу протидії злочинам у паливо - енергетичному комплексі, сфері природних ресурсів та екології Управління захисту економіки у Полтавській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейським є громадянин України, який склав присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції. Згідно з абзацом 2 пункту 1 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою КМУ РСР №114 від 29.07.1991, до рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ належать особи, які перебувають у кадрах Міністерства внутрішніх справ і яким присвоєно спеціальні звання, встановлені законодавством. Департамент персоналу Міністерства внутрішніх справ України листом №14376/22-2021 від 08.04.2021 повідомив, що пункт 2 частини другої статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" не поширюється на поліцейських. Законом України "Про Національну поліцію" або будь-яким іншим актом законодавства не передбачено правонаступництва міліції. Таким чином, поліцейські не відносяться до осіб начальницького і рядового складу Міністерства внутрішніх справ України /а.с. 40-66/.

09.07.2021 до суду надана відповідь на відзив, у якій позивач підтримав заявлені позовні вимоги та додаткові докази у справі /а.с. 67-112/.

26.07.2021 до суду надано заперечення на відповідь на відзив, у якій представник відповідача підтримав фактичні обставини, відкладені у наданому до суду відзиві /а.с. 113-115/.

Відповідно до частини восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ з 14.08.2000 по 06.11.2015, в Національній поліції України з 07.11.2015 по 15.10.2019, що підтверджується свідоцтвом про хворобу від 24.09.2019 №240/С та наказом голови ліквідаційної комісії Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 04.10.2019 №311о/с /а.с. 43-44, 46/.

Протоколом засідання комісії по розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу ветерана війни, від 18.11.2019 №13 встановлено, що позивачем надані документи (оригінали та копії): копія паспорта: копія МСЕК, де вказано, що травма, так пов`язана з виконанням службових обов`язків; копія свідоцтва про хворобу №240/С та продовження свідоцтва про хворобу №240/С; копія тимчасового посвідчення військовозобов`язаного: копія наказу Національної поліції України. З огляду на зазначене, гр. ОСОБА_1 встановлено статус "Інвалід війни" та видано посвідчення "Інвалід війни" /а.с. 13/.

18.11.2019 позивачу видано посвідчення особи з інвалідністю другої групи серії НОМЕР_1 /а.с. 14/.

Водночас, відповідно до протоколу засідання комісії по розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу ветерана війни, від 29.04.2021 №5, керуючись положеннями статті 17 Закону України "Про Національну поліцію", пункту 2 частини другої статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", абзацом 2 пункту 1 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою КМ УРСР від 29.07.1991 №114 (зі змінами), а також у зв`язку з додатковими роз`ясненнями, викладеними у листах Міністерства у справах ветеранів України, прийнято рішення припинити статус особи з інвалідністю внаслідок війни ОСОБА_1 /а.с. 32-33/.

Також у протоколі зазначено, що згідно з довідкою МСЕК від 18.11.2019 №0080900 причиною інвалідності позивача визначено травму, пов`язану з виконанням службових завдань; відповідно до свідоцтва про хворобу ВЛК ДУ "ТМО МВС України по Полтавській області" від 24.09.219 №240/С закрита черепно-мозкова травма із струсом головного мозку майора поліції ОСОБА_1 , що сталася 18.01.2018, пов`язана з виконанням службових обов`язків; згідно з наданими документами з 2018 року позивач перебував на службі в Національній поліції України. У зв`язку з чим інвалідність ОСОБА_1 пов`язана з виконанням службових обов`язків під час перебування на службі в Національній поліції України.

Листом Управління соціального захисту населення від 07.05.2021 №07-2794 повідомлено позивача про припинення надання пільг відповідно до статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Додатково повідомлено про необхідність повернення посвідчення особи з інвалідністю /а.с. 30-31/.

Не погодившись з викладеним, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяння формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них, є Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 №3551-XII (далі - Закон №3551-XII).

Відповідно до статті 4 Закону №3551-XII ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав.

До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

Перелік осіб, які належать до осіб з інвалідністю внаслідок війни, визначений у статті 7 Закону №3551-XII.

Пунктом 2 частини другої статті 7 Закону №3551 передбачено, що до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ і органів Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України та інших військових формувань, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання службових обов`язків, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами.

Правила видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранам війни визначаються Положенням про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 №302 (далі - Положення № 302).

Пунктом 2 Положення №302 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", на основі котрого надаються відповідні пільги і компенсації.

Згідно із пунктом 3 Положення №302 особам з інвалідністю внаслідок війни (стаття 7 зазначеного Закону) видаються посвідчення з написом "Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни" та нагрудний знак "Ветеран війни - особа з інвалідністю внаслідок війни".

Пунктом 7 Положення №302 визначено, що "Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни", "Посвідчення учасника війни" і відповідні нагрудні знаки, "Посвідчення члена сім`ї загиблого" видаються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у місті (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення) за місцем реєстрації громадянина.

Відповідно до пункту 10 Положення № 302 "Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни" видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності.

Отже, відповідно до пункту 2 частини другої статті 7 Закону №3551 для визначення права на встановлення статусу "особи з інвалідністю внаслідок війни" потрібна наявність сукупності умов: 1) особа, яка претендує на встановлення такого статусу, є особою з числа осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ і органів Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України та інших військових формувань; 2) такій особі встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання службових обов`язків, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами.

Судом встановлено, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ з 14.08.2000 по 06.11.2015, в Національній поліції України з 07.11.2015 по 15.10.2019, а також те, що позивачу встановлено ІІ групу інвалідності з 18.11.2019, причина інвалідності: травма, так, пов`язана з виконанням службових обов`язків.

Суд враховує, що 07.11.2015 набрав чинності Закон України "Про Національну поліцію" №580-VIII від 02.07.2015, який не містить законодавчої дефініції "особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ", натомість, застосовує термін "поліцейський" для позначення осіб, що проходять службу в органах поліції.

При цьому вищезазначений закон не містить норм, які б прирівнювали правовий статус осіб рядового та начальницького органу внутрішніх справ та поліцейських.

Суд звертає увагу на інформацію, викладену у листі Національної поліції від 22.04.2020 №5006/01/12-2020) та Міністерства соціальної політики України №03-20/1921 від 04.03.2020, згідно з якими законодавством не передбачено застосування до осіб, які проходять службу у поліції, узагальнюючого поняття - особи рядового і начальницького складу, а Національна поліція як центральний орган виконавчої влади не належить до військових формувань /а.с. 54-55/.

Отже, законодавством не передбачено застосування до осіб, які проходять службу у поліції, узагальнюючого поняття - особи рядового і начальницького складу, а перехід зі служби в органах внутрішніх справ на службу в органах поліції не свідчить про автоматичне поширення правового статусу "особа рядового та начальницького органу внутрішніх справ" на поліцейських.

Таким чином, зважаючи на те, що позивач отримав травму, пов`язану з виконанням службових обов`язків, що настала під час проходження служби у Національній поліції України, а не під час проходження служби в органах внутрішніх справ, беручи до уваги те, що законодавством не передбачено застосування до осіб, які проходять службу у поліції, узагальнюючого поняття - особи рядового і начальницького складу, суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати, що позивач належить до складу осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ, а тому до нього не можуть бути застосовні положення пункту 2 частини другої статті 7 Закону №3551.

Крім того, суд зазначає, що у позивача право на встановлення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни відсутнє, оскільки останній отримав травму, пов`язану з виконанням службових обов`язків, а не під час виконання військового обов`язку.

Встановлення медичною комісією групи інвалідності з формулюванням "травма пов`язана з виконанням службових обов`язків", не є безперечною підставою для надання позивачу статусу інваліда війни, оскільки такий статус може бути визначений тільки відповідно до вимог Закону.

Верховний Суд України в постановах від 20.01.2015 у справі № 21-528а14 та від 06.11.2013 у справі № 21-377а13 дійшов висновку, що не може вважатися інвалідом війни особа, інвалідність якої не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби в контексті статті 7 Закону № 3551-XII (під час воєнних дій), а одержана внаслідок виконання службових обов`язків.

При цьому, віднесення особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до статті 7 Закону №3551-XIІ безпосередньо пов`язано з визначенням самого поняття "ветеран війни", якими є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав.

Таким чином, визначальною ознакою категорії осіб, які відносяться до "осіб з інвалідністю внаслідок війни", є те, що такі особи безпосередньо брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав.

Оскільки травма, яку отримав позивач та внаслідок якої йому встановлено інвалідність, не пов`язана із участю позивача у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав, відсутні правові підстави для встановлення позивачу статусу особи з інвалідністю внаслідок війни на підставі пункту 2 частини другої статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Враховуючи зазначене, позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, а тому у їх задоволенні належить відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 243-246, 250, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) до Управління соціального захисту населення Подільської районної у м. Полтаві ради (вул. А. Кукоби, 39, м. Полтава, Полтавська область, 36022, ) про визнання протиправним та скасування рішення, визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.С. Канигіна