Справа № 520/12583/21
Суддя: Котеньов О.Г.
Дата ухвалення: 2021-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

04 жовтня 2021 р. справа № 520/12583/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Котеньова О.Г., розглянувши за правилами спрощеного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Виробничого-комерційного підприємства "Бетонікс" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (вул. Пащенківська, буд. 17, м. Харків, 61017, ) до Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ) про скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Виробниче-комерційне підприємства "Бетонікс" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю, звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, у якому просить суд:

- скасувати податкове повідомлення-рішення від 29.06.2021 № 1 та податкове повідомлення-рішення від 29.06.2021 № 1.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 19.07.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі без виклику сторін.

В обґрунтування позову вказано про відсутність порушень вимог пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 та п. 135.1 ст. 135 Податкового кодексу України щодо заниження показника рядка 2120 Фінансового звіту "Інші операційні доходи" на суму 631 105,00 гривень за господарськими взаємовідносинами з контрагентами: ТОВ "Орланд Груп"; ТОВ "Нортлейк"; ТОВ "Панган", відсутність порушень п. 44.1 ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 198.1 ст. 198 ПКУ, внаслідок чого було здійснено донарахування податку на прибуток на суму 32 834 гривень та ПДВ на суму 36 483 гривень внаслідок здійснення господарських операцій із контрагентами ТОВ "Компанія "Гарант Плюс" та ТОВ "Граніт-Трейд ЛТД", відсутність порушення пп. 14.1.11 ст. 14, пп. 134.1.1 ст. 134 та п. 198.3 ст. 198 ПКУ за що було здійснено донарахування податку на прибуток на суму 17 675 гривень та ПДВ на суму 16 366 гривень внаслідок заниження доходів на суму кредиторської заборгованості із контрагентом АТ "Бетонікс" у розмірі 98 197 гривень, щодо якої минув строк позовної давності, відсутність порушень пп. 14.1.11 ст. 14, п. 50.1 ст. 50, пп. 134.1.1 ст. 134, п. 17 підрозділу 4 розділу ХХ ПКУ за що було здійснено донарахування податку на прибуток на суму 303 097 гривень внаслідок завищення витрат на суму списання дебіторської заборгованості у розмірі 1 683 874 гривень, щодо якої минув термін позовної давності, про протиправність донарахування податку на прибуток у сумі 19 456 гривень внаслідок завищення витрат на суму списаної дебіторської заборгованості із контрагентом ТОВ "Стальконструкція" у розмірі 108 088 гривень з причин припинення (ліквідації) боржника.

Також позивач зазначає, що у нього відсутній обов`язок щодо здійснення коригування фінансового результату на суму витрат на формування резерву сумнівних боргів у сумі 962 782 гривень, оскільки ним було прийнято рішення про незастосування коригувань фінансового результату.

У відзиві відповідач зазначив, що позовні вимоги ґрунтуються на викривленні дійсного змісту чинного законодавства, спірні рішення прийнятті з дотриманням приписів ПК України, а тому у задоволенні позову відповідач просив відмовити.

Інші заяви по суті спору сторони не подавали.

Відповідно до ст.258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Суд розглядає справу у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі п.10 ч.1 ст.4, ч.4 ст.229 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає таке.

Судом встановлено, що ГУ ДПС проведено документальну планову виїзну перевірку ВКП "Бетонікс", результати якої зафіксовано актом від 04.03.2021 № 3575/20-40-07-01-08/32871501 (далі - Акт перевірки).

На підставі висновків актц перевірки ГУ ДПС у Харківській області надіслано на адресу ВКП «Бетонікс» ТОВ податкове повідомлення - рішення від 01.04.2021 року № 00/4465/0701, яким повідомлено про нарахування грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств у сумі 1 009 410 грн. (у тому числі - за основним платежем 672 940 грн., за штрафними санкціями - 336 470 грн.; та податкове повідомлення - рішення від 01.04.2021 року Na 00/4467/0701, яким повідомлено про нарахування грошового зобов`язання з ПДВ у сумі 79 776 грн. (у тому числі - за основним платежем 53 184 грн., за штрафними санкціями - 26 592 грн.).

За результатами адміністративного оскарження вказаних рішень Рішенням ДПС України від 17.06.2021 № 13651/6/99-00-06- 01-05-06 суму донарахувань з податку на прибуток у розмірі 672 940 грн. та суму донарахувань з податку на додану вартість у розмірі 53 184 грн. залишено без змін, а суму штрафних санкцій зменшено з 50% до 10%, що склало суми 67 294 грн. та 5 318,40 грн. відповідно.

На підставі Рішення про результати розгляду скарги, ГУ ДПС у Харківській області надіслано на адресу ВКП «Бетонікс» ТОВ нові податкові повідомлення - рішення, а саме: податкове повідомлення-рішення від 29.06.2021 № 1 про збільшення грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств на суму 740 234 грн. (у тому числі - за основним платежем 672 940 грн., за штрафними санкціями - 67 294 грн.) та податкове повідомлення-рішення від 29.06.2021 № 1 про збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 58 502,40 грн. (у тому числі - за основним платежем 53 184 грн., за штрафними санкціями - 5 318,40 грн.)

Не погоджуючись з такими рішеннями контролюючого органу, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Відповідачем у ході перевірки встановлено взаємовідносини ВКП «БЕТОНІКС» ТОВ (Підрядник) з ТОВ «ОРЛАНД ГРУП» (Замовник, пн 40880259) за Договором від 08.09.2017 р. № 08/09/2017 (стор.5 Акту перевірки).

За умовами договору Підрядник зобов`язується на свій ризик та своїми силами виконати роботи по обробці вантажу Замовника. Під обробкою вантажу Замовника розуміється прийняття вантажу Замовника на під`їзний шлях Підрядника, вивантаження вантажу (цемент) Замовника із залізничних вагонів на вантажний майданчик Підрядника, складування вантажу та завантаження вантажу в автомобілі Замовника, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконані роботи на умовах, визначених договором.

Договір підписано та скріплено печатками зі сторони Замовника ОСОБА_1, зі сторони Підрядника Ровенським К.М.

ВКП «БЕТОНІКС» TOB склало на адресу TOB «ОРЛАНД ГРУП» акти виконаних робіт (перелік наведено на стор.б Акту перевірки), видаткові накладні та ТТН на постачання бетону (перелік наведено на стор.7 Акту перевірки), податкові накладні на реалізовані послуги та продукцію (перелік наведено на стор.8 Акту перевірки).

Податкові зобов`язання з ПДВ за операціями реалізації послуг та продукції включено до податкових декларацій з ПДВ у відповідних податкових періодах у сумі 21 966,67 грн.

Розрахунки за наведеними операціями були проведені ТОВ «ОРЛАНД ГРУП» у безготівковій формі на р/рахунки ВКП «БЕТОНІКС» ТОВ. Заборгованість станом на 31.12.2019 року відсутня (стор.8 Акту перевірки).

Відповідачем в ході перевірки встановлено взаємовідносини ВКП «БЕТОНІКС» ТОВ (Підрядник) з ТОВ «НОРТЛЕЙК» (Замовник, пн 40044609) за Договором від 10.01.2018 р. №10/01/18 та Договором від 23.12.2017 №23/12/17 (стор.8 - 9 Акту перевірки).

За умовами договорів Підрядник зобов`язується на свій ризик та своїми силами виконати роботи по обробці вантажу Замовника. Під обробкою вантажу Замовника розуміється прийняття вантажу Замовника на під`їзний шлях Підрядника, вивантаження вантажу (щебінь, відсів, пісок та шлаки різноманітних фракцій, цемент) Замовника із залізничних вагонів на вантажний майданчик Підрядника, складування вантажу та завантаження вантажу в автомобілі Замовника а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконані роботи на умовах, визначених договором.

Договори підписано та скріплено печатками зі сторони Замовника ОСОБА_1 , зі сторони Підрядника - Ровенським К.М.

ВКП «БЕТОНІКС» ТОВ склало на адресу ТОВ «НОРТЛЕЙК» акти виконаних робіт (перелік наведено на стор.9 Акту перевірки), податкові накладні на реалізовані послуги (перелік наведено на стор.11 Акту перевірки).

Податкові зобов`язання з ПДВ за операціями реалізації послуг включено до податкових декларацій з ПДВ у відповідних податкових періодах у сумі 40 649,99 грн.

Розрахунки за наведеними операціями були проведені ТОВ «НОРТЛЕЙК» у безготівковій формі на р/рахунки ВКП «БЕТОНІКС» ТОВ. Заборгованість станом на 31.12.2019 року відсутня (стор.8 Акту перевірки).

Відповідачем в ході перевірки встановлено взаємовідносини ВКП «БЕТОНІКС» ТОВ (Постачальник) з ТОВ «Панган» (Покупець, пн 40347207) за Договором від 26.06.2019 №26- 1/06/2019 (стор. 16 Акту перевірки).

За умовами договору Постачальник зобов`язується надати Покупцю у власність, а Покупець зобов`язується прийняти та сплатити за бетонні суміші (товар), асортимент, кількість, якість, ціна, терміни та умови поставки яких зазначені у дійсному договорі та узгоджені у специфікаціях.

Договори підписано та скріплено печатками зі сторони Покупця С.В. Сокол, зі сторони Постачальника - Ровенським К.М.

ВКП «БЕТОНІКС» ТОВ склало на адресу ТОВ «Панган» видаткові накладні (перелік наведено на стор. 16-21 Акту перевірки), товарно-транспортні накладні (перелік наведено на стор.21 Акту перевірки), податкові накладні на реалізовану продукцію (перелік наведено на стор.21 Акту перевірки).

Податкові зобов`язання з ПДВ за операціями реалізації продукції включено до податкових декларацій з ПДВ у відповідних податкових періодах у загальній сумі 42 567,50 грн.

Розрахунки за наведеними операціями були проведені ТОВ «Панган» у безготівковій формі на р/рахунки ВКП «БЕТОНІКС» ТОВ. Заборгованість станом на 31.12.2019 року відсутня (стор.21 Акту перевірки).

Відповідачем зроблено висновок про порушення позивачем пп.134.1.1, п. 135.1 Податкового кодексу України, п.5, п.7 ПС(Б)У N» 15 «Дохід», та знижено доходи на суму 631 105 грн., у т.ч. по періодах: за 4 квартал 2017 року - у сумі 131800 грн; за 1 квартал 2018 року - у сумі 89100 грн.; за 2 квартал 2018 року - у сумі 30100 грн.; за 3 квартал 2018 року - у сумі 64500 грн.; за 4 квартал 2018 року - у сумі 51600 грн.; за 1 квартал 2019 року - у сумі 8600 грн.; за 2 квартал 2019 року - у сумі 254 150 грн.; за 4 квартал 2019 року - у сумі 1 255 грн., внаслідок чого контролюючим органо донараховано позивачу грошові зобов`язання з податку на прибуток на загальну суму 113 598,90 грн., у т.ч. по періодах: за 4 квартал 2017 року - у сумі 23724 грн; за 1 квартал 2018 року - у сумі 16038 грн.; за 2 квартал 2018 року - у сумі 5418 грн.; за 3 квартал 2018 року - у сумі 11610 грн.; за 4 квартал 2018 року - у сумі 9288 грн.; за 1 квартал 2019 року - у сумі 1548 грн.; за 2 квартал 2019 року - у сумі 45747 грн.; за 4 квартал 2019 року - у сумі 226 грн.

Аргументи позивач щодо вказаних господарських операцій, викладені у позові, суд вважає неприйнятними з огляду на таке.

Сторонами не заперечувалось ані у ході перевірки, ані під час розгляду справи, що договір з ТОВ "Орланд Груп" від 08.09.2017 № 08/09/2017 та договір з ТОВ "Нортлейк" від 23.12.2017 № 23/12/17 зі сторони замовників підписано директором - ОСОБА_1 .

Оперативним управління Головного управління ДФС у Харківській області надано протокол допиту свідка ОСОБА_1 , в рамках досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001273 від 30.10.2018, згідно якого допитаний як свідок ОСОБА_1 повідомив, що з моменту реєстрації на його ім`я ТОВ "Орланд Груп"; ТОВ "Нортлейк" ніякою фінансово-господарською діяльністю від імені вказаних юридичних осіб не займався, договори, бухгалтерські і податкові документи не складав і не підписував, товари, роботи і послуги як керівник не отримував і не надавав, із представниками підприємств-контрагентів не зустрічався.

Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію щодо неможливості декларування показників податкової звітності на підставі документів, підписаних особами, які заперечують свою участь у створенні та діяльності контрагентів платника податків, зокрема й у підписанні будь-яких первинних документів. Такі документи не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення сум ПДВ за такими документами до податкового кредиту є безпідставним.

Вказана правова позиція знайшла своє відображення у постановах Верховного Суду від 26.02.2020 у справі № 826/1308/18, від 28.10.2019 у справі № 280/5058/18, від 06.05.2020 у справі № 640/4687/19, від 24.05.2021 у справі № 520/3336/19 тощо.

З урахуванням вимог ч.4 ст.78 КАС України суд враховує висновки Другого апеляційного адміністративного суду, викладені у постанові від 25.02.2021, якою залишено без змін рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.11.2020 у справі № 520/3451/2020.

У межах розгляду цієї справи предметом дослідження також були взаємовідносини з контрагентами ТОВ "Орланд Груп" та ТОВ "Нортлейк", які виникли внаслідок укладення договорів, підписаних ОСОБА_1 .

Під час розгляду справи № 520/3451/2020 ОСОБА_1 було допитано яксвідка у суді першої інстанції, де він додатково підтвердив свою непричетність до діяльності ТОВ "Орланд Груп" та ТОВ "Нортлейк" та спростував факт підписання будь-яких первинних документів, з огляду на що суди констатували, що статус фіктивного, нелегального підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю, а тому господарські операції з ТОВ "Орланд Груп" та ТОВ "Нортлейк" не можуть бути легалізовані навіть у разі формального підтвердження документами бухгалтерського обліку.

Відповідачем вказано, що фахівцями ГУ ДПС у Івано-Франківській області відносно ТОВ "Панган" складено податкову інформацію від 29.04.2020 № /09-19-04-01/40347207 з питань декларування ПДВ за період 2019 року - лютий 2020 року, складеною у зв`язку з причини неможливості проведення документальної позапланової виїзної перевірки.

Відповідно до зазначеної податкової інформації встановлено, що ТОВ "Панган" не мало можливості здійснювати операції з придбання та продажу товарів/послуг згідно зареєстрованих податкових накладних, в зв`язку з незначною чисельністю працівників, відсутністю інформації щодо наявності достатньої кількості основних засобів, об`єктів оподаткування, що необхідні для здійснення фінансово-господарської діяльності підприємства, об`єктів оподаткування. Також відсутня інформація щодо наявності автомобільного чи іншого транспорту, устаткування, що необхідні для здійснення документально оформлених операцій з реалізацій вищезазначених послуг підприємства.

Зважаючи на здійснений аналіз та факт відсутності платника за податковою адресою, діяльність підприємства має наступні ознаки нереальності здійснення операцій, а саме:

- відсутність ТОВ "Панган" за податковою адресою згідно інформації від оперативного управління;

- невідповідність номенклатури та обсягів придбаних та реалізованих товарів/послуг, реалізація товарів за ціною, що дорівнює та/або нижче ціни придбання;

- відсутні фізичні, технічні та технологічні можливості до вчинення задекларованих господарських операцій;

- відсутність можливості виконання операцій з постачання товарів/послуг в обсягах згідно зареєстрованих податкових накладних наявним трудовим ресурсом;

- неможливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару та надання послуг у відповідні строки з урахуванням часу, оперативності проведення операцій, місцезнаходження майна, віддаленості контрагентів один від одного;;

- відсутність інформації щодо наявності власних або орендованих транспортних засобів, що необхідні для надання відповідних послуг, згідно зареєстрованих податкових накладних.

Верховним Судом було неодноразово зазначено, що платник податків при виборі контрагента та укладенні з ним договорів має керуватись і належною обачністю, оскільки від цього залежить подальше фактичне виконання таких договорів, отримання прибутку та права на отримання певних преференцій, зокрема формування податкового кредиту з ПДВ. На підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, товариство повинно мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами та які в сукупності зі встановленими обставинами справи, зокрема і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для виконання умов, обумовлених договорами, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником податкового обліку.

Вказаний висновок щодо застосування положень ст. 134 та ст. 198 ПКУ знайшов своє відображення у постановах від 18.03.2020 у справі № 826/8114/15, від 19.05.2021 у справі

№ 815/1021/16, від 12.02.2021 у справі № 820/1953/16 тощо.

Відповідно до п. 42.2 ст. 42 ПКУ для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

За змістом ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення (ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні").

Відповідно до абз. 7 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України, у тому числі, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

У порушення абз. 7 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" документи (договори, акти виконаних робіт, видаткові накладні, ТТН) складені між ВКП "Бетонікс" та ТОВ "Орланд Груп" і ТОВ "Нортлейк" підписані з боку контрагентів невстановленою особою.

Згідно п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, первинні документи (на паперових та машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості мають обов`язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складено документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному та вартісному виразі), посади, прізвища та підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Відповідно до п.2.15 та п.2.16 вищевказаного Положення забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.

Отже, для надання юридичної сили і доказовості, первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства, чого позивачем не було дотримано.

За таких обставин суд приходить до висновку про неприйнятність аргументів позивача щодо відсутності порушень за господарськими взаємовідносинами з контрагентами ТОВ "Орланд Груп", ТОВ "Нортлейк" та ТОВ "Панган".

Відповідачем у ході перевірки встановлено взаємовідносини ВКП «БЕТОНІКС» ТОВ (Покупець) з ТОВ «КОМПАНІЯ «ГАРАНТ ПЛЮС» (Постачальник, пн 41603454) за Договором поставки №17 від 01.11.2017 р. (стор.26 Акту перевірки).

За умовами договору Постачальник зобов`язується поставити Покупцю, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар: щебеневу продукцію, шлак доменний, пісок будівельний.

Договір підписано та скріплено печатками зі сторони Покупця директором К.М.Ровенським, зі сторони Постачальника директором Н.Е.Перміновою.

ТОВ «КОМПАНІЯ «ГАРАНТ ПЛЮС» надало на адресу ВКП «БЕТОНІКС» ТОВ видаткові накладні (перелік наведено на стор.27 Акт)' перевірки), залізничні накладні на отримання щебеню (перелік наведено на стор.27 Акту перевірки), податкові накладні на реалізовану продукцію (перелік наведено на стор.27 Акту перевірки).

Податковий кредит з ПДВ за операціями придбання продукції включено до податкових декларацій з ПДВ у відповідних податкових періодах у сумі 9 012 грн.: за листопад 2017 р. - 9012 грн.

Розрахунки за наведеними операціями були проведені ВКП «БЕТОНІКС» ТОВ у безготівковій формі на р/рахунки ТОВ «КОМПАНІЯ «ГАРАНТ ПЛЮС». Заборгованість станом на 31.12.2019 року відсутня (стор.27 Акту перевірки).

Відповідачем у ході перевірки встановлено взаємовідносини ВКП «БЕТОНІКС» ТОВ з ТОВ «ГРАНІТ-ТРЕЙД ЛТД» (ПН 42570357) щодо придбання щебеню (стор.27 Акту перевірки).

ТОВ «ГРАНІТ-ТРЕЙД ЛТД» надало на адресу ВКП «БЕТОНІКС» ТОВ видаткові накладні (перелік наведено на стор.27 Акту перевірки), залізничні накладні на отримання щебню (перелік наведено на стор.28 Акту перевірки), податкові накладні на реалізовану продукцію (перелік наведено на стор.28 Акту перевірки).

Податковий кредит з ПДВ за операціями придбання продукції включено до податкових декларацій з ПДВ у відповідних податкових періодах у сумі 27 471 грн., за вересень 2019 р. - 20471 грн., за жовтень 2019 р. - 7000 грн.

Відповідачем надано до суду докази того, що щодо ТОВ "Компанія "Гарант Плюс" наявна узагальнена податкова інформація, відповідно до якої, поміж іншого встановлено, що до оперативного управління Головного управління ДФС у Харківській області неодноразово направлялися запити про встановлення місцезнаходження платника податків за податковою адресою від 08.08.2018 № 1106/20-40-14-21-08, від 13.09.2018 № 1355/20-40-14-21-08, від 01.10.2018 № 1493/20-40-14-21-08, від 14.02.2019 № 360/20-40-14-21-18, від 07.03.2019 № 493/20-40-14-21-18.

Оперативне управління Головного управління ДФС листами від 13.08.2018 № 2504/20-40-21-13-08, від 19.09.2018 № 3537/20-40-21-13-08, від 26.10.2018 № 4516/20-40-21-13-08, від 20.02.2019 № 1315/20-40-21-13-07, від 14.03.2019 № 2022/20-40-21-13-07 повідомило, що за результатами здійснених заходів, встановити місцезнаходження ТОВ "Компанія "Гарант Плюс" та посадових осіб підприємства не є можливим.

Відповідно до податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ) штатна чисельність працюючих осіб за трудовим договором у ТОВ "Компанія "Гарант Плюс" складала у різні періоди від 1 до 2 осіб.

Факт неподання ТОВ "Компанія "Гарант Плюс" фінансової звітності свідчить про те, що у підприємства відсутні основні засоби. Аналогічно платником податків не подавались відомості про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність відповідно до форми 20-ОПП.

Зважаючи на наведене відповідачем зроблено висновок про відсутність у ТОВ "Компанія "Гарант Плюс" необхідної кількості трудових ресурсів, документального підтвердження щодо рівня освіти, кваліфікації, професіональних знань, фахової належності робітників підприємства, виробничо-складських приміщень та транспортних засобів, які економічно необхідні для виконання постачання товару у значних об`ємах, що свідчить про відсутність необхідних умов для результатів відповідної господарської діяльності, технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень і транспортних засобів.

Аналогічні обставини було встановлено щодо контрагента ТОВ "Граніт-Трейд ЛТД" (детальну податкову інформацію наведено на сторінках 28 - 34 Акту перевірки).

Отже, ВКП "Бетонікс" взяло на себе ризик негативних наслідків у вигляді неможливості застосування податкової вигоди на підставі документів від спірних контрагентів, що не відповідає вимогам чинного законодавства. Нездійснення заходів з перевірки правоздатності контрагента є ризиком самого платника, а тому саме на нього покладаються негативні наслідки неналежної організації своєї господарської діяльності, зокрема у вигляді не підтвердження права на формування у податковому обліку податкових преференцій.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постановах Верховного Суду від 30.05.2019 у справі № 804/7585/17, від 21.05.2019 у справі № 810/2264/17, від 21.01.2020 у справі № 804/15214/15 тощо.

Відповідачем у ході перевірки встановлено, що за оборотно-сальдовими відомостями ВКП «БЕТОНІКС» ТОВ по рахункам 361 «Розрахунки з вітчизняними покупцями» та 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» станом на 01.01.2017 та станом на 31.12.2019 обліковується сума заборгованості на користь деяких контрагентів (перелік заборгованості наведено на стор.41 Акту перевірки).

На думку відповідача, наявна заборгованість має ознаки безнадійної кредиторської заборгованості, щодо якої минув термін позовної давності, та суму такої заборгованості необхідно включити до складу інших доходів, що не знайшло відображення у фінансовій звітності ВКП «БЕТОНІКС» ТОВ та не враховано при визначенні об`єкта оподаткування податком на прибуток підприємства.

Відповідач вважає, що було порушено п.п.14.1.1, п.п.134.1.1 Податкового кодексу України, п.15 ПС(Б)У N« 15 «Дохід», та знижено доходи на суму 98 197 грн., у т.ч. по періодах: за 4 квартал 2019 року - у сумі 98 197 грн., внаслідок чого, на думку податкового органу, знижено податок на прибуток на загальну суму 17 675 грн., у т.ч. по періодах: за 4 квартал 2019 року - у сумі 17675 грн.

Також за фактом визнання безнадійної кредиторської заборгованості відповідач вважає, що ВКП «БЕТОНІКС» ТОВ має обов`язок здійснити коригування податкового кредиту з ПДВ, який було сплачено (нараховано) у вартості придбаного товару у сумі 16366 грн. за грудень 2019 року.

Не є спірними обставини, що за даними бухгалтерського обліку ВКП «БЕТОНІКС» ТОВ станом на 31.12.2019 року обліковується кредиторська заборгованість за придбані товари перед постачальником АТ «БЕТОНІКС» у сумі 98 197,13 грн.

В Єдиному реєстрі податкових накладних лічиться складена та зареєстрована податкова накладна від 31.08.2016 № 11 на загальну суму 98 197,13 грн, у тому числі ПДВ 16 366,19 грн, виписана на адресу ВКП "Бетонікс".

Позивачем до складу податкового кредиту декларації з ПДВ за серпень 2016 року включено суму ПДВ по постачальнику АТ "Бетонікс" у розмірі 16 366,19 гривень.

Згідно з ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України (далі - ЦКУ) перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦКУ).

Позивач стверджує, що умовами договору купівлі-продажу від 26.08.2016

№ 26/08/16 між АТ "Бетонікс" та ВКП "Бетонікс" не визначено строк виконання зобов`язання.

Як вважає відповідач, наявність кредиторської заборгованості станом на 01.01.2017 додатково підтверджує те, що обов`язок із виконання зобов`язання настав до цієї дати. Будь-яких доказів вжиття заходів з метою стягнення такої заборгованості матеріали справи не містить.

За змістом ч. 1 ст. 692 ЦКУ покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

З огляду на те, що договором від 26.08.2016 № 26/08/16 не визначено строку виконання зобов`язання, суд приходить до висновку про те, що обов`язок зі сплати вартості товару виник у ВКП "Бетонікс" після отримання такого товару, а тому строк позовної давності слід відраховувати саме з цієї дати.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 19.08.2014 у справі № 3-78гс14, у якій вказано, що за загальним правилом, обов`язок покупця оплатити товар виникає після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на товар. Це правило діє, якщо спеціальними правилами або договором купівлі-продажу не встановлено іншого строку оплати. Отже, обов`язок відповідача оплатити товар (з огляду на приписи ст.692 ЦКУ) виникає з моменту його прийняття".

Відповідно до ст. 605 ЦКУ зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Підпунктом 14.1.13 п. 14.1 ст. 14 ПКУ передбачено, зокрема, що безоплатно наданими товарами, роботами, послугами є: а) товари, що надаються згідно з договорами дарування, іншими договорами, за якими не передбачається грошова або інша компенсація вартості таких товарів чи їх повернення, або без укладення таких договорів; б) роботи (послуги), що виконуються (надаються) без висування вимоги щодо компенсації їх вартості.

Наведені положення чинного законодавства свідчать про те, що активи, які отримані платником податку на додану вартість та не оплачені протягом терміну позовної давності, вважаються безоплатно отриманими, оскільки відсутній факт їх придбання, як це передбачено у п. 198.3 ст. 198 ПКУ, а тому право на податковий кредит щодо таких активів у платника податку відсутнє.

З огляду на те, що отримання здійснювалось фактично без оплати, позивач повинен був здійснити коригування сум податкового кредиту по зазначених товарно-матеріальних цінностях по закінченню звітного періоду 2019 рік.

Отже, якщо платник податку при придбанні товарів/послуг на підставі отриманої податкової накладної сформував податковий кредит, але такі товари/послуги не були оплачені протягом терміну позовної давності, то в податковому періоді, в якому відбувається списання кредиторської заборгованості, платнику податку необхідно відкоригувати суму податкового кредиту.

Вказаний підхід відповідає висновкам Верховного Суду щодо застосування відповідних норм права, зокрема, висновкам постанови Верховного Суду від 11.09.2018 у справі № 804/4180/17, де Суд вказав, що сума безнадійної кредиторської заборгованості, як зобов`язання, яке не підлягає погашенню, включається до складу доходу за правилами Положення (Стандарту) бухгалтерського обліку 15 "Дохід" та за правилами пп. 135.5.4 п. 135 ст. 135 ПКУ, що призводить до зміни суми компенсації вартості за отримані товари/послуги та є підставою для коригування податкового кредиту відповідно до пункту 192.1 статті 192 ПКУ.

Аналогічний висновок щодо правозастосування міститься у постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 804/7561/15.

Щодо інших порушень, виявлених під час перевірки, судом встановлено із заяв по суті сапви та доданих документів, що у бухгалтерському обліку позивача у складі витрат за 3 квартал 2017 року відображено наступні суми списаної дебіторської заборгованості:

- ТОВ "Укрпінотерм" - 45 139,12 гривень (дата виникнення за наданими даними обліку 30.03.2012);

- ТОВ "Будівельна фірма Крафт" - 379 208,75 гривень (дата виникнення за наданими даними обліку 30.03.2012);

- ТОВ "Реал-НП" - 17 837,80 гривень (дата виникнення за наданими даними обліку 30.03.2012).

У складі витрат за 4 квартал 2018 року відображено суми списаної дебіторської заборгованості ТОВ "Макрокап Девелопмент Україна" - 1 286 827,00 гривень (дата виникнення за наданими даними обліку 30.03.2012).

Підпунктом 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 ПКУ визначено, що безнадійна заборгованість - це, у тому числі, заборгованість за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності.

Згідно з Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 10 "Дебіторська заборгованість", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 08.10.1999 № 237, виключення безнадійної дебіторської заборгованості з активів здійснюється з одночасним зменшенням величини резерву сумнівних боргів. У разі недостатності суми нарахованого резерву сумнівних боргів безнадійна дебіторська заборгованість за продукцію, товари, роботи, послуги списується з активів на інші операційні витрати. Сума відшкодування раніше списаної безнадійної дебіторської заборгованості включається до складу інших операційних доходів. Поточна дебіторська заборгованість, щодо якої створення резерву сумнівних боргів не передбачено, у разі визнання її безнадійною списується з балансу з відображенням у складі інших операційних витрат.

Будь-які резерви сумнівної заборгованості підприємством по вказаним сумам не створювались, заборгованість було списано з обліку з статусом "заборгованість, по якій минув термін позовної давнини".

Як вже зазначалось вище, згідно з ч. 1 ст. 261 ЦКУ перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦКУ).

Водночас за змістом ч. 1 ст. 692 ЦКУ покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 19.08.2014 у справі № 3-78гс14, у якій вказано: "за загальним правилом, обов`язок покупця оплатити товар виникає після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на товар. Це правило діє, якщо спеціальними правилами або договором купівлі-продажу не встановлено іншого строку оплати. Отже, обов`язок відповідача оплатити товар (з огляду на приписи ст.692 ЦКУ) виникає з моменту його прийняття".

Пунктом 17 підрозділу 4 розділу ХХ Податкового кодексу України визначено, що з метою оподаткування відображення в обліку продавця та покупця заборгованості, що виникла у зв`язку із затримкою в оплаті товарів, виконаних робіт, наданих послуг, якщо заходи щодо стягнення таких боргів розпочато відповідно до пункту 159.1 статті 159 розділу III цього Кодексу у редакції, що діяла до 1 січня 2015 року, здійснюється до повного погашення чи визнання такої заборгованості безнадійною у такому порядку:

1.1. Платник податку - продавець у разі, якщо суд не задовольняє позову (заяви) продавця або задовольняє його частково чи не приймає позову (заяви) до провадження (розгляду) або задовольняє позов (заяву) покупця про визнання недійсними вимог щодо погашення цієї заборгованості або її частини (крім припинення судом провадження у справі повністю або частково, у зв`язку з погашенням покупцем заборгованості або її частини після подання продавцем позову (заяви)) зобов`язаний:

а) збільшити фінансовий результат до оподаткування відповідного податкового періоду на суму заборгованості (її частини), попередньо віднесеної ним до зменшення доходу згідно з підпунктом 159.1.1 пункту 159.1 статті 159 розділу III цього Кодексу у редакції, що діяла до 1 січня 2015 року;

б) зменшити фінансовий результат до оподаткування відповідного податкового періоду на собівартість (її частини, визначеної пропорційно сумі заборгованості, включеної до доходу відповідно до цього пункту) товарів, робіт, послуг, за якими виникла така заборгованість, попередньо віднесену ним до зменшення витрат відповідно до пункту 159.1 статті 159 розділу III цього Кодексу у редакції, що діяла до 1 січня 2015 року.

На суму додаткового податкового зобов`язання, розрахованого внаслідок такого коригування фінансового результату до оподаткування, нараховується пеня, визначена з розрахунку 120 відсотків річної облікової ставки Національного банку України, що діяла на день виникнення додаткового податкового зобов`язання. Зазначена пеня розраховується за строк із першого дня податкового періоду, що настає за періодом, протягом якого відбулося зменшення доходу та витрат згідно з підпунктом 159.1.1 пункту 159.1 статті 159 розділу III цього Кодексу у редакції, що діяла до 1 січня 2015 року, до останнього дня податкового періоду, на який припадає коригування фінансового результату до оподаткування, та сплачується незалежно від значення податкового зобов`язання платника податку за відповідний звітний період. Пеня не нараховується на заборгованість (її частину), списану або розстрочену внаслідок укладення мирової угоди відповідно до законодавства з питань банкрутства, починаючи з дати укладення такої мирової угоди.

Платник податку - покупець зобов`язаний збільшити фінансовий результат до оподаткування після 1 січня 2015 року на вартість заборгованості, визнану судом чи за виконавчим написом нотаріуса, у податковому періоді, на який припадає день набрання законної сили рішення суду про визнання (стягнення) такої заборгованості (її частини) або вчинення нотаріусом виконавчого напису.

1.2. Якщо в наступних податкових періодах після 1 січня 2015 року покупець погашає суму визнаної заборгованості або її частину (самостійно або за процедурою примусового стягнення) та віднесеної на зменшення витрат згідно з підпунктом 159.1.2 пункту 159.1 статті 159 розділу III цього Кодексу у редакції, що діяла до 1 січня 2015 року, такий покупець зменшує фінансовий результат до оподаткування на суму такої заборгованості (її частини) за наслідками податкового періоду, на який припадає таке погашення.

Водночас продавець, який зменшив суму доходу звітного періоду на вартість відвантажених товарів, виконаних робіт, наданих послуг, відповідно до підпункту 159.1.1 пункту 159.1 статті 159 розділу III цього Кодексу у редакції, що діяла до 1 січня 2015 року, збільшує фінансовий результат до оподаткування на суму заборгованості (її частини) за такі товари, роботи, послуги, погашену покупцем, та зменшує фінансовий результат до оподаткування на собівартість (її частину, визначену пропорційно сумі погашеної заборгованості) цих товарів, робіт, послуг за наслідками податкового періоду, на який припадає таке погашення».

Судом встановлено, що до перевірки не надано жодних документів, що свідчать про вжиття ВКП "Бетонікс" заходів щодо стягнення вищезазначеної заборгованості із контрагентів-боржників. До суду таких документів також не надано.

Постановою Господарського суду Харківської області від 21.01.2016 у справі № 922/3903/14 визнано банкрутом ТОВ "Макрокап Девелопмент Україна" та відкрито ліквідаційну процедуру.

Щодо факту визнання банкрутом ТОВ "Макрокап Девелопмент Україна" позивач вказує, що це не може впливати на строки позовної давності з огляду на те, що ВКП "Бетонікс" не було обізнане про відкриття провадження у справі про банкрутство.

У той же час, за змістом пп. 14.1.11 п. 14.1 ст. 14 ПКУ, поміж іншого, безнадійна заборгованість - це заборгованість суб`єктів господарювання, визнаних банкрутами у встановленому законом порядку або припинених як юридичні особи у зв`язку з їх ліквідацією.

Зі змісту постанови Господарського суду Харківської області від 21.01.2016 у справі № 922/3903/14 вбачається, що офіційне оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство ТОВ "Макрокап Девелопмент Україна" було здійснено на офіційному веб-сайті ВГСУ 16.10.2014 (№ 10133).

Відтак, суд вважає що факт офіційного оприлюднення інформації про порушення справи про банкрутство ставить під сумнів твердження позивача про необізнаність щодо вказаного факту.

За таких обставин суд приходить до висновку про обгрунтованість тверджень контолюючого органу про те, що дебіторська заборгованість, що виникла станом на 30.03.2012, фактично станом на 30.03.2015 має статус безнадійної заборгованості та відповідно повинна бути відображена у складі витрат підприємства у 2015 році за фактом визнання заборгованості безнадійною та списана з балансу підприємства.

Станом на 01.01.2017р. на балансі підприємства обліковувалась заборгованість ТОВ "Стальконструкція" на користь ВКП "Бетонікс" ТОВ у розмірі 108 088,00 гривень.

Відповідно до ухвали Господарського суду Харківської області від 15.03.2018 у справі

№ 922/3609/15 було затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс у справі про банкрутство ТОВ "Стальконструкція" та визнано вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений строк або відхилені господарським судом, погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнано такими, що не підлягають виконанню.

Матеріали справи не містять доказів заявлення ВКП "Бетонікс" кредиторських вимог під час проведення процедури банкрутства ТОВ "Стальконструкція".

Підпунктом 139.2 ст. 139 ПКУ визначено, що фінансовий результат до оподаткування збільшується:

- на суму витрат на формування резерву сумнівних боргів відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності;

- на суму витрат від списання дебіторської заборгованості понад суму резерву сумнівних боргів.

З огляду на те, що ухвалою Господарського суду Харківської області від 15.03.2018 у справі № 922/3609/15 було визначено статус заборгованості як "погашена", а тому, вказана заборгованість не відповідає ознакам безнадійної заборгованості, які визначено п. 14.1.11 п. 14.1 ст. 14 ПКУ.

До перевірки та до суду не надано документи щодо утворення ВКП "Бетонікс" резерву сумнівних боргів, в тому числі за рахунок заборгованості ТОВ "Стальконструкція".

У той же час, ВКП "Бетонікс" не здійснило відображення у додатку РІ до декларації з податку на прибуток сум списаної дебіторської заборгованості ТОВ "Стальконструкція".

Зважаючи на наведене, відповідачем зроблено висновок про те, що у порушення пп. 139.2.1 п. 139.2 ст. 139 ПКУ ВКП "Бетонікс" занижено збільшення фінансового результату до оподаткування внаслідок не включення до додатку РІ різниць, які виникають відповідно до ПКУ, сум списаної дебіторської заборгованості, внаслідок чого занижено різниці, які виникають відповідно до ПКУ на суму 108 088 грн, в тому числі 2 квартал 2019 - 108 088 гривень.

Відповідно до пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПКУ платник податку, у якого річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку, за останній річний звітний (податковий) період не перевищує двадцяти мільйонів гривень, має право прийняти рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень розділу ІІІ ПКУ, не більше одного разу протягом безперервної сукупності років, в кожному з яких виконується цей критерій щодо розміру доходу. Про прийняте рішення платник податку зазначає у податковій звітності з цього податку, що подається за перший рік в такій безперервній сукупності років. В подальші роки такої сукупності коригування фінансового результату також не застосовуються (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років).

За такого правового регулювання суд зважає на той факт, що у податковій декларації з податку на прибуток за 2015 рік вказано суму доходу від будь-якої діяльності у розмірі 23 625 000 гривень, що саме по собі унеможливлює прийняття такого рішення. Рішення про незастосування коригувань фінансового результату не надано ні до перевірки, ні до суду.

Окрім того, у декларації, яку надано позивачем до контролюючого органу, відсутня відмітка про прийняття рішення про незастосування коригувань фінансового результату. У декларації, яку надано позивачем до суду, також відсутні будь-які реквізити прийнятого рішення про незастосування коригувань фінансового результату.

У наступному звітному періоді (2016 рік) позивачем самостійно подано декларацію з податку на прибуток, додатком до якої подано додаток РІ, що, як аргументовано вказав відповідач, спростовує твердження про прийняття рішення про незастосування коригувань фінансового результату.

За таких обставин суд вважає обґрунтованими висновки акту перевірки про недотримання позивачем вимог податкового законодавства, що також свідчить про правомірність прийнятих контролюючим органом податкових повідомлень-рішень, що є предметом цього спору.

Із врахуванням викладеного суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 19, 139, 205, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Виробничого-комерційного підприємства "Бетонікс" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (вул. Пащенківська, буд. 17, м. Харків, 61017, ) до Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ) про скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До визначення Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), можливості вчинення передбачених цим Кодексом дій з використанням підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності редакцією Кодексу адміністративного судочинства України від 15.12.2017.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення у повному обсязі виготовлено 04 жовтня 2021 року.

Суддя О.Г. Котеньов