Справа № 553/1439/21
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2021-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Парахіна Є.В.

05 жовтня 2021 р.Справа № 553/1439/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,

Суддів: Курило Л.В. , Бегунца А.О. ,

за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 29 липня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,-

В с т а н о в и в:

03.06.2021 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, яким просить:

- скасувати постанову заступника начальника управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області Яремченко А.А. (далі - заступник начальника управління виконавчої дирекції ФСС України у Полтавській області Яремченко А.А.) № 232 від 27.05.2021 року про накладення на неї адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 165-5 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. та закрити справу про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що правопорушення, за які її притягнуто до адміністративної відповідальності не є триваючими, адже дію суб`єкта адміністративного правопорушення слід вважати закінченою з моменту використання коштів фонду, які мали місце епізодично 31.01.2018 року,27.04.2018 року, 22.05.2018 року, 27.06.2018 року, 06.08.2018 року, 23.08.2018 року, 27.09.2018 року, 29.01.2019 року, 26.02.2019 року, 23.10.2019 року, а отже понад два місяці до накладення адміністративного стягнення. 27.05.2021 року. Крім того, протокол № 24 у справі про адміністративне правопорушення від 20.05.2021 року не можна вважати належним та допустимим доказом, оскільки він містить дані, що не відповідають дійсності, зокрема, в протоколі вказано, що була планова перевірка, в той час як в направленні та акті перевірки вказано про те, що була позапланова перевірка. Крім того, з тексту протоколу не зрозуміло, яка відповідальність за допущені порушення передбачена, оскільки зазначено про правопорушення, передбачені ст. 165-4, ч.1 ст. 165-5, 188-23 КУпАП, щодо яких вона надавала пояснення, проте оскаржуваною постановою була притягнута до відповідальності за ч.2 ст. 165-5 КУпАП та під час розгляду справи її пояснення не було взято до уваги.

У відзиві на адміністративний позов відповідач заступник начальника управління виконавчої дирекції ФСС України у Полтавській області Яремченко А.А. зазначив, що підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності та винесення оскаржуваної постанови є систематичний аналіз всіх матеріалів зібраних під час проведення перевірки, в тому числі і акта перевірки та протоколу, які безпосередньо стали носіями відображених порушень допущених позивачем, а також пояснень ОСОБА_1 . Перевірка була проведена у відповідності з чинним законодавством, протокол розглянутий у визначені законом строки та 27.05.2021 року прийняте рішення про накладення стягнення на ОСОБА_1 за вчинене правопорушення, передбачене ч.2 ст. 165-5 КУпАП.

Відповідач зазначає, що в протоколі помилково вказано вид перевірки планова, та вказане є незначною опискою, що не впливає на результати перевірки, оскільки в направленні прописано, що перевірка є позаплановою.

Крім того, вказує, що вказані правопорушення є триваючими, стягнення за такі адміністративні правопорушення може бути накладено в строк не пізніше ніж через два місяці з дня його виявлення, тобто в даному випадку з дати складання та підписання акта перевірки, в конкретному випадку починаючи з 20.05.2021 року.

Рішенням Ленінського районного суду м.Полтави від 29.07.2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Так, судовим рішенням скасовано постанову заступника начальника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області Яремченко А.А. № 23 від 27.05.2021 року, по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 165-1 КпАП, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 340 грн. та закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Судом проведений розподіл судових витрат - стягнуто на користь ОСОБА_1 з Управління виконавчої дирекції ФСС України в Полтавській області, понесені у зв`язку зі сплатою судового збору у розмірі 908,00 грн.

Судове рішення мотивоване тим, що постанова у справі про адміністративне правопорушення від 27.05.2021 року не містить достовірних даних на підтвердження того, що ОСОБА_1 протягом року піддавалась адміністративному стягненню за одне з правопорушень, зазначених у ч.1. ст. 165-5 КУпАП. Також зазначено, що строки накладення на позивача адміністративного стягнення, визначені ч.1 ст. 38 КУпАП, за вчинення вказаних порушень сплинули, відтак відсутні підстави для накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за них, а також зміст та конкретні обставини і наслідки кожного з порушень зі змісту оскаржуваної постанови встановити неможливо.

Не погоджуючись з судовим рішенням, в апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Аргументи, наведені відповідачем в обґрунтування вимог апеляційної скарги, фактично аналогічні наведеним у відзиві на адміністративний позов. Окрім того, відповідач зазначив, що Акт перевірки та протокол у справі про адміністративне правопорушення підписано позивачем, із запереченнями, які в подальшому нею викладені письмово та враховані посадовою особою відповідача під час притягнення до адміністративної відповідальності. Разом з тим, вказує, що датами вчинення порушень вважаються дати оплати страхувальником листків непрацездатності, за якими були допущені порушення вказані вище, за рахунок коштів Фонду. Дати порушень відображено в акті перевірки та дублюються в самому протоколі у справі про адміністративне правопорушення. Виходячи з того, що в 2018 році ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності за ті самі дії, постановою № 14 від 01.02.2018 року, копію якої надано разом з апеляційною скаргою, шляхом накладення штрафу у розмірі 204,00 грн., відповідач вказує, що таким чином позивачем допущені чергові порушення порядку використання коштів Фонду.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що не перешкоджає апеляційному перегляду справи.

За приписами ст. 268 КАС України у справах, визначених статтями 273 - 277, 280 - 283, 285 - 289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку (ч. 1 ст. 268 КАС України).

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду (ч. 2 ст. 268 КАС України).

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій (ч. 3 ст. 268 КАС України).

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а судове рішення на підставі ст. 316 КАС України слід залишити без змін, з наступних підстав.

Судом установлено, що згідно направлення на проведення документальної перевірки № 27 від 07.05.2021 року, що видане Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області відповідно до Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 1105-XIV), на підставі п. 2.18 Порядку перевірки правильності використання страхувальниками страхових коштів Фонду соціального страхування України та застосування фінансових санкцій за порушення встановленого порядку їх використання, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування України від 02.10.2020 року № 23 та згідно наказом управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області від 07.05.2021 року № 153-оД з 11.05.2021 року- по 20.05.2021 року мала бути проведена документальна позапланова перевірка.

Крім того, згідно направлення на проведення документальної перевірки № 59 від 07.05.2021 року, що видане Полтавським міським відділенням Управління виконавчої дирекції фонду у Полтавській області відповідно до Закону № 1105-XIV на підставі п. 2.18 Порядку перевірки правильності використання страхувальниками страхових коштів Фонду соціального страхування України та застосування фінансових санкцій за порушення встановленого порядку їх використання, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування України від 02.10.2020 року № 23 та згідно наказом управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області від 07.05.2021 року № 54-лд вирішено провести з 11.05.2021 року по 21.05.2021 року документальну позапланову перевірку.

За результатами перевірки було складено Акт документальної перевірки дотримання порядку використання страхувальником страхових коштів Фонду соціального страхування України № 39 від 20.05.2021 року (а.с.- 14-34), яким встановлено детальний опис виявлених порушень вимог законодавства, зокрема, виявлено ряд порушень, в тому числі: п. 1 ч. 2 ст. 15, абз. 2 ч. 1 ст. Закону № 1105-XIV - до заяви-розрахунку внесено недостовірну інформацію (не відповідає документу, на підставі якого здійснено призначення матеріального забезпечення: в листках непрацездатності ОСОБА_2 - 19.12.2019 року, ОСОБА_3 - 07.12.2018 року, ОСОБА_4 - 27.04.2018 року позначено "5", а в заяві- розрахунку - "1"; п. 1 ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. Закону № 1105-XIV - невірно обчислений страховий стаж по листках непрацездатності ОСОБА_5 -12.02.2020 року, 06.03.2020 року, 23.01.2020 року, 27.12.2019 року, 05.12.2019 року, 14.11.2019 року, 27.04.2019 року, 05.05.2018 року, 01.06.2018 року, 27.06.2018 року, 12.10.2018 року, 31.10.2018 року, 21.12.2018 року, 24.01.2019 року, 20.02.2019 року, ОСОБА_6 27.09.2018 року; п. 1 ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 30, ч. 2 ст. Закону № 1105-XIV - невірно обчислений страховий стаж, місяць розрахункового періоду (з першого числа до першого числа), в якому застрахована особа не працювала з поважних причин (тимчасова непрацездатність) не виключено з розрахункового періоду по листках непрацездатності ОСОБА_5 13.05.2019 року, 14.08.019 року, 26.09.2019 року; п. 1 ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 30, ч. 1 ст. Закону № 1105-XIV - нарахування та виплата допомоги по тимчасовій непрацездатності на підставі листка непрацездатності, виданого не у встановленому порядку (відсутні печатки лікувального закладу "Для листків непрацездатності") по листках непрацездатності ОСОБА_7 - 22.05.2018 року, ОСОБА_8 27.04.2018 року, ОСОБА_9 від 27.04.2018 року, ОСОБА_10 від 29.01.2019 року, ОСОБА_11 від 26.02.2019 року, ОСОБА_12 від 23.10.2019 року; п. 1 ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 23 Закону № 1105-XIV - при порушенні режиму, встановленого, лікарем, застрахованій особі призначена допомога за весь час хвороби, по листках непрацездатності ОСОБА_13 від 31.01.2018 року, ОСОБА_14 від 27.04.2018 року; п.1 ч.2 ст. 15, ч.1 ст.30, ч.2 ст. 33 Закону № 1105-XIV, абз. 1 п. 2 Постанови від 26 вересня 2001 р. № 1266 «Про обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням» (далі- Закон № 1266)-сума страхових виплат застрахованій особі обчислена не з денної виплати, розмір якої встановлюється у відсотках середньоденної заробітної плати залежно від страхового стажу, а обмежена розміром мінімальної заробітної плати ОСОБА_15 від 07.04.21 року; п.1 ч.2 ст. 15 ч. 3 ст. 30 Закону № 1105-XIV - нарахування та виплата допомоги по тимчасовій непрацездатності, виданому не у встановленому порядку ( не вказана причина тимчасової непрацездатності, не вказаний період перебування в стаціонарі ОСОБА_2 від 27.06.2018 року; п.1 ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 30 30 Закону № 1105-XIV призначена допомога по тимчасовій непрацездатності у разі травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві без розслідування та з`ясування обставин, за яких стався нещасний випадок ОСОБА_2 від 06.08.2018 року, 23.08.2018 року.

20.05.2021 року головним спеціалістом відділу по роботі зі страхувальниками Полтавського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області складено протокол № 24 від 20.05.2021 року у справі про адміністративне правопорушення відносно головного бухгалтера ПАТ «Домінік» ОСОБА_1 , відповідно до якого, виявлено такі порушення: невірно обчислений страховий стаж; при порушенні режиму, встановленого, лікарем, застрахованій особі призначена допомога за весь час хвороби; нарахування та виплата допомоги по тимчасовій непрацездатності на підставі листка непрацездатності, виданого не у встановленому порядку (відсутні печатки лікувального закладу "Для листків непрацездатності"); до заяви-розрахунку, внесено недостовірну інформацію (не відповідає документам, на підставі яких здійснено призначення матеріального забезпечення (на момент перевірки порушення не усунено): з січня 2018 року по травень 2021 року (31.01.18, 27.04.18, 22.05.18, 27.06.18, 06.08.18, 23.08.18, 27.09.18, 29.01.19, 26.02.19, 23.10.19), чим порушено п. 1 ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 30, ч. 1 ст. 31, ч. 2, ч. 3 ст. 33, абз. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування"; абз. 2 п. 4, абз. 3 п. 7, п. 12 Порядку Фінансування страхувальників для надання матеріального забезпечення застрахованим особам у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та окремих виплат потерпілим на виробництві за рахунок коштів Фонду соціального страхування України, затверджений постановою правління ФССУ від 19.07.2018 № 12 (а.с.35).

Розгляд справи за вищевказаним протоколом призначено на 25.05.2021 року та перенесено за клопотанням позивача на 27.05.2021 року. Також, в цей день вона подала письмові пояснення щодо виявлених правопорушень, в яких висловила свою незгоду по факту порушень, виявлених під час перевірки.

Постановою про накладення адміністративного стягнення заступника начальника управління виконавчої дирекції ФСС України у Полтавській області Яремченко А.А. від 27.05.2021 року позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 165-1 КпАП та застосовано стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340.00 грн. за порушення законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності при наданні матеріального забезпечення, а саме порушення порядку використання коштів Фонду: невірно обчислений страховий стаж; при порушенні режиму, встановленого лікарем, застрахованій особі призначена допомога за весь час хвороби; нарахування та виплата допомоги по тимчасовій непрацездатності проведені по листку непрацездатності, виданому не у встановленому порядку; до заяви-розрахунку внесено недостовірну інформацію (не відповідає документам, на підставі яких здійснено призначення матеріального забезпечення); призначена допомога по тимчасовій непрацездатності у разі травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві, без розслідування та з`ясування обставин, за яких стався нещасний випадок, сума неправомірних витрат складає 21681 грн. 12 коп., що є порушенням п. 1 ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 21, ч. 2 ст. 23, ч. 3 ст. 30, ч. 1 ст. 31, абз. 2 ч. 1 ст. Закону № 1105-XIV, абз. 2 п. 2, 6 "Порядку фінансування страхувальників для надання застрахованим особам матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності", затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 22.12.2010 року № 26, абз. 2 п. 4, абз. 3 п. 7 "Порядку фінансування страхувальників для надання матеріального забезпечення застрахованим особам у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та окремих виплат потерпілим на виробництві за рахунок коштів Фонду соціального Страхування України", затвердженого постановою правління Фонду від 19.07.2018 року № 12.

При цьому, зміст постанови не містить ніяких посилань на те, що при прийнятті рішення пояснення ОСОБА_1 оцінювались.

Погоджуючись із висновком суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з положеннями ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Адміністративним правопорушенням (проступком), у розумінні частини першої ст. 9 КУпАП визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Питання, пов`язані із здійсненням провадження в справах про адміністративні правопорушення, унормовані Розділом IV КУпАП (статті 245-297-10).

Зокрема, у ст. 245 зазначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст. 251 КУпАП).

Також, у відповідності з положеннями ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 254 КУпАП передбачено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності

При цьому, згідно з ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Своєю чергою, частиною першою ст. 268 КУпАП визначено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В порядку підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення, як передбачає ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

За змістом же ст.ст. 279, 280 КУпАП головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

По справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи (ст. 284 КУпАП).

За приписами ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.

Адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого частинами третьою - шостою статті 16414 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 21215, 21221 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.

Адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтями 2041 і 2042 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня їх виявлення, але не пізніше року з дня їх вчинення, а у разі вчинення таких правопорушень іноземцями або особами без громадянства, стосовно яких у встановленому законом порядку прийнято рішення про примусове повернення чи примусове видворення з України, - протягом часу, необхідного для їх виїзду з України, але не пізніше строку, визначеного законом для виїзду цих осіб з України чи забезпечення їх примусового видворення з України.

Адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтею 130 цього Кодексу, може бути накладено протягом одного року з дня його вчинення.

У разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Як вбачається з правових висновків, викладених в п. 17, 18 постанови Верховного Суду від 03.05.2018 року по справі № 487/2854/17, - Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить визначення поняття «триваюче» правопорушення. Проте, в теорії адміністративного права під триваючим правопорушенням розуміють тривале невиконання вимог правової норми у вигляді дії або бездіяльності. Характер триваючого правопорушення оцінюється судом в кожному конкретному випадку індивідуально. Верховний Суд у постанові від 11.04.2018 року у справі № 804/401/17 зазначив, що триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

Відповідно до ст. 165-5 КУпАП порушення посадовими особами підприємств, установ, організацій, фізичними особами, які використовують найману працю, порядку використання коштів загальнообов`язкового державного соціального страхування, несвоєчасне або неповне їх повернення, несвоєчасне подання або неподання встановленої звітності, подання недостовірної звітності щодо використання страхових коштів - тягнуть за собою накладення штрафу від восьми до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 1 ст. 165-5).

Ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з правопорушень, зазначених у частині першій цієї статті, - тягнуть за собою накладення штрафу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 2 ст. 165-5).

Згідно з частини 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Погоджуючись з висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості вимог адміністративного позову ОСОБА_1 , колегія суддів зазначає, що об`єктивна сторона правопорушення це, зокрема, зовнішня характеристика правопорушення, що включає протиправне діяння (дію чи бездіяльність), результат діяння і причинний зв`язок між діянням і результатом.

Як убачається з постанови, що є предметом судового оскарження, до об`єктивної сторони правопорушення відповідачем віднесений елемент повторності, тобто відповідач визначає, позивач, яка була притягнута до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 165-5 КУпАП, та яка була піддана відповідному адміністративному стягненню, на протязі одного календарного року (з дати винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності) знову вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 165-5 КУпАП.

Колегія суддів зазначає, що доказів в обґрунтування твердження про те, що на протязі одного року позивач була піддана адміністративному стягненню за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 165-5 КУпАП, судам першої та апеляційної інстанцій відповідач не надав.

Додану до апеляційної скарги постанову від 01.02.2018 року №14 про накладення адміністративного стягнення, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки цей доказ поданий суду апеляційної інстанції з порушенням порядку, що встановлений ст. 79 КАС України. Крім того, означений доказ не підтверджує факт скоєння позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 165-5 КУпАП, на протязі одного року з дати, коли позивач вже була піддана адміністративному стягненню за скоєння аналогічного правопорушення, тобто правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 165-5 КУпАП. Колегія суддів також звертає увагу на ту обставину, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 20.05.2021 року №24 суть адміністративного правопорушення (його об`єктивна сторона) визначена, як дії позивача, відповідальність за які, встановлена ч. 1 ст. 165-5 КУпАП, а не ч. 2 цієї статті.

Крім того, колегія суддів зазначає, що мотивувальна частина оскаржуваної постанови має лише узагальнену інформацію щодо суті порушень, які, як вважає відповідач, були допущені позивачем ОСОБА_1 . Визначене відповідачем у постанові про накладення адміністративного стягнення від 27.05.2021 року № 232 порушення - «призначена допомога по тимчасовій непрацездатності у разі травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві без розслідування та з`ясування обставин, за яких стався нещасний випадок», останнім не визначено в протоколі про адміністративне правопорушення від 20.05.2021 року №24. Також в мотивувальній частині постанови відповідачем не наведені мотиви відхилення доводів позивача, що наведені ОСОБА_1 в письмових поясненнях від 27.05.2021 року.

За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що постанова заступника начальника управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області Яремченко А.А. про накладення адміністративного стягнення від 27.05.2021 року № 232 не відповідає критеріям, встановленим п.п. 1, 3 ч. 2 КАС України щодо законності та обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, та про те, що доводи апеляційної скарги означених висновків суду не спростовують.

Інші доводи апеляційної скарги відповідача на висновки колегії суддів не впливають.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 292, 293, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області залишити без задоволення, а рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 29 липня 2021 року, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Мельнікова
Судді Л.В. Курило А.О. Бегунц
Постанова у повному обсязі виготовлена і підписана 05 жовтня 2021 року.