Справа № 460/9753/20
Суддя: В.В. Щербаков
Дата ухвалення: 2021-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

17 серпня 2021 року м. Рівне №460/9753/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щербакова В.В. за участю секретаря судового засідання Трохимчук А.М. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Косів С.П.,

відповідача: представник Охман Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

до Поліського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки

про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом до Поліського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (далі по тексту - відповідач), відповідно до якого (з врахуванням заяви від 22.01.2021) просить визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративного - господарського штрафу від 15.12.2020 №223623.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за наслідками рейдової перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів посадовими особами Укртрансбезпеки складено акт, у якому зафіксовано порушення, зокрема: надання послуг з перевезення вантажів без оформлення необхідних документів, відповідальність за яке передбачена ч.1 абз.14 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», у зв`язку з чим до нього застосовано адміністративно-господарський штраф в розмірі 1700 грн. Звертає увагу на те, що до відповідальності притягнуто власника транспортного засобу, а не перевізника. Додатково зазначає, що транспортний засіб марки DAF, державний номерний знак НОМЕР_1 був переданий в безоплатне користування ОСОБА_2 , який останній використовував у своїх діяльності. Також вказує, що перевезення товару здійснював ОСОБА_3 огляду на вищезазначене та враховуючи, що позивач не має статусу автомобільного перевізника, а відповідно і не може бути суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт, просить суд позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 08.02.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання у справі.

У строк встановлений судом, відповідачем подано відзив на позовну заяву. В обґрунтування своїх заперечень зазначає, що у відповідності до ст. 49 Закону України "Про автомобільний транспорт", п.4 Порядку №422, водій транспортного засобу марки DAF, номерний знак НОМЕР_1 , повинен був надати для перевірки посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, товарно-транспортну накладну. Однак, водієм товарно-транспортну накладну не було надано, пред`явлено лише видаткову накладну. Представник зазначає, що жодних інших документів, які б підтверджували, що вказаний автомобіль вибув з користування його власника, інспекторам для перевірки надано не було. Зазначає, передаючи в транспортний засіб в користування, позивач повинен був отримати тимчасовий реєстраційний талон. Додатково зазначає про те, що строк дії договору позички закінчився 05.11.2019 року. Зауважує, що 03.11.2020 в Поліському міжрегіональному управлінні Укртрансбезпеки була розглянута справа щодо порушення позивачем законодавства про автомобільний транспорт в частині перевезення вантажів з порушенням ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» щодо того ж транспортного засобу з державним номерним знаком НОМЕР_1 , за результатами розгляду якого, до позивача як власника транспортного засобу, було застосовано адміністративно-господарський штраф. Зазначає, що постанова не заперечувалась та не оскаржувалась з підстав невірного зазначення автомобільного перевізника.

За сукупності вищенаведений обставин, просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Позивачем було подано відповідь на відзив, відповідно до якого, останній висловив заперечення щодо доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву. Додатково зазначив, що згідно накладної №14 від 12.11.2020 року, ФОП ОСОБА_4 відпустив товар ОСОБА_3 , який перебуває у трудових відносинах з ОСОБА_2 та з яким позивачем укладено договір позички транспортного засобу. Зазначив, що саме ОСОБА_3 перевозив транспортним засобом DAF, державний номерний знак НОМЕР_1 товар. З огляду на зазначене, просив задоволити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 11.03.2021 закрито підготовче провадження у справі. Розгляд справи по суті призначено у відкритому судовому засіданні.

31.05.2021 року на підставі розпорядження керівника апарату щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судді та відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справ між суддями справа надійшла до провадження судді Щербакова В.В.

29.06.2021 ухвалою суду, постановленою без виходу судді до нарадчої кімнати, закрито підготовче провадження у справі. Розгляд справи по суті призначено у відкритому судовому засіданні.

17.08.2021 в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 з 12 квітня 2001 року зареєстрований як фізична особа-підприємець. Основним видом діяльності підприємця за КВЕД є 10.71 Виробництво хліба та хлібобулочних виробів, виробництво борошняних кондитерських виробів, тортів і тістечок нетривалого зберігання.

Згідно з направленням на рейдову перевірку №012028 від 09.11.2020 року інспекторами Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки на території Харківської області була проведена рейдова перевірка транспортних засобів щодо дотримання Закону України "Про автомобільний транспорт", положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, Правил надання послуг пасажирського перевезення автомобільного транспорту, з 09 листопада 2020 року по 15 листопада 2020 року.

13.11.2020 інспекторами Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки на 395 км автомобільної дороги М-03 Київ-Харків-Довжанський була проведена рейдова перевірка транспортного засобу марки DAF, номерний знак НОМЕР_1 , власником якого на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 є ОСОБА_1 .

За результатами проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом складено акт №246711 від 13.11.2020, зі змісту якого вбачається, що під час перевірки вищезазначеного транспортного засобу - автомобіля DAF, виявлено порушення, а саме: під час надання послуг з перевезення вантажу водій не надав для перевірки уповноваженим посадовим особам посвідчення водія, а також надавав послуг з перевезення без оформлення документів, перелік яких визначений статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: відсутня товарно-транспортна накладна, встановленої форми, передбаченої п.11.1 Наказу Міністерства Транспорту України №363 від 14.10.1997.

25 листопада 2020 року Слобожанське міжрегіонального управління Укртрансбезпеки відповідно до пункту 25 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 р. № 1567, надіслало за належністю до Поліського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, для подальшого розгляду та вжиття заходів, за місцезнаходженням суб`єкта господарювання, акти проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом.

Повідомленням від 07.12.2020 №95811/22.3/24-20 Поліське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки повідомило позивача щодо розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт.

15.12.2020 в.о. заступника начальника Поліського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №223623. Відповідно до постанови, ураховуючи те, що СПД ОСОБА_1 допущено порушення ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачена абз.3 ч.1 абз.3 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт", постановлено стягнути з нього адміністративно-господарський штраф у сумі 1700 грн.

Вважаючи дії Поліського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки щодо винесення постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103 (далі Положення) встановлено, що Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи (п.8 Положення).

Згідно з ст. 2 Закону України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 №2344-III (далі - Закон №2344-III) законодавство про автомобільний транспорт складається із цього Закону, законів України "Про транспорт", «Про дорожній рух», чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень.

Відповідно до статті 6 Закону №2344-III, встановлено, що державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України. Державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок. Державний контроль за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів законодавчо регульованої сфери, що визначають організацію перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснює урядовий орган державного управління з питань контролю на автомобільному транспорті.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами врегульовано положеннями порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 р. № 1567 (далі - Порядок №1567).

Пунктом 4 Порядку №1567 встановлено, що державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Пунктом 12 Порядку №1567 визначено, що рейдова перевірка додержання суб`єктом господарювання вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка, який складається та затверджується наказом Укртрансбезпеки або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин (п.13 Порядку №1567).

Згідно з пунктом 14 Порядку №1567, рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Відповідно до пункту 15 Порядку №1567, під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Статтею 48 Закону №2344-III встановлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення небезпечних вантажів крім документів, передбачених частиною другою цієї статті, обов`язковими документами також є:

для автомобільного перевізника - ліцензія на надання відповідних послуг;

для водія - свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення певних небезпечних вантажів, свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, письмові інструкції на випадок аварії або надзвичайної ситуації.

Згідно з ст. 1 Закону №2344-III автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах (ч. 1 ст. 33 Закону №2344-III).

Відповідно до абз.3, 15 ч.1 ст.60 Закону №2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, відповідальність за порушення вимог законодавства сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів несуть саме перевізники.

Така позиція суду відповідає правовому висновку Верховного Суду у поставові від 09.08.2019 справа №806/1450/16, який в силу положень ч.5 ст. 242 КАС України, є обов`язковим для врахування, а саме: "оскільки, вказаний транспортний засіб у відповідності до вимог чинного законодавства був переданий позивачем у користуванні іншій особі, а тому позивач у спірних правовідносинах не мав статусу автомобільного перевізника, та не може бути суб`єктом відповідальності передбаченої абз.3 ч.1 ст.60 Закону №2344-III».

В ході розгляду справи судом встановлено, що 16.11.2018 року між позивачем та ОСОБА_2 укладено договір позички транспортного засобу, відповідно до умов якого, позивачем передано ОСОБА_2 в безоплатне користування користувача транспортний засіб для його використання в повсякденній господарській діяльності.

Предметом даного договору, згідно п.1.1., визначено вантажний автомобіль марки DAF, білого кольору, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1 з напівпичіпом марки SCHMITZ, сірого кольору, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_3 .

Як зазначала представник відповідача у відзиві на позовну заяву, строк дії договору закінчився 05 листопаду 2019 року.

Суд, критично оцінює твердження сторони відповідача та зауважує, що п.4.1 вищезазначеного договору визначено, що договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 05 листопада 2019 року. Водночас, пунктом 4.2. передбачено, що у випадку, якщо жодна зі сторін не заявила про свій намір припинити дію договору не пізніше ніж за 10 календарних днів до дати закінчення дії Договору, цей договір вважається продовженим ще на 1 рік.

Отже, з наведеного слідує, що на час складання акта перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 13.11.2020 автомобіль марки DAF, білого кольору, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1 з напівпичіпом марки SCHMITZ, сірого кольору, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_3 переданий позивачем в безоплатне користування третій особі, а тому фізична особа підприємець ОСОБА_1 у спірних правовідносинах не має статусу автомобільного перевізника, та не може бути суб`єктом відповідальності.

Також не заслуговують на увагу аргументи відповідача про те, що позивач повинен був при передачі в оренду транспортного засобу отримати тимчасовий реєстраційний талон.

Так, відповідно до пункту 16 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1388 від 07.09.1998, за бажанням власника транспортного засобу - фізичної особи надати право керування таким засобом іншій фізичній особі чи за бажанням фізичної або юридичної особи, якій власник транспортного засобу передав у встановленому порядку право користування і (або) розпорядження транспортними засобами, сервісний центр МВС видає за зверненням такого власника тимчасовий реєстраційний талон на строк, зазначений у його заяві, або документах, які підтверджують право користування і (або) розпорядження транспортним засобом.

З аналізу змісту цієї норми суд констатує, що вона за своєю правовою природою є регулятивною дозвільною нормою, а не зобов`язальною. Відтак, її положення не зобов`язують позивача отримувати тимчасовий реєстраційний талон, надаючи право керування транспортним засобом ТОВ «Здолбунів-Буд», яке його орендує.

При цьому, суд відхиляє і доводи сторони відповідача про його необізнаність з фактом передачі транспортного засобу позивачем в оренду третій особі і необізнаність з тим фактом, що автомобільним перевізником виступав не позивач, а третя особа, з огляду на те, що саме на відповідачеві лежить відповідальність за повне і коректне складання акту перевірки.

Інші доводи та аргументи, наведені сторонами, судом не оцінюються, позаяк не впливають на правомірність оскаржуваного рішення, а тому не мають значення для правильного вирішення судового спору по суті.

Отже, у ході судового розгляду справи не знайшли свого підтвердження висновки акту перевірки від 13.11.2020 №246711 про порушення саме позивачем вимог законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за які ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (заява N 4909/04) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п.58) (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruizv. ) від 09.12.1994, серія A, №303-A, п. 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Враховуючи викладене, суд не вбачає необхідності аналізували кожен аргумент відповідача окремо.

За наведених обставин, суд прийшов до висновку, що оскаржувана постанови від №223623 від 15.12.2020 прийнята відповідачем протиправно.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи наведене, позивачем на підставі належних та допустимих доказів доведено обставини на яких ґрунтуються його вимоги, а відповідачем не доведено правомірність своїх дій, відтак позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Поліського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки судовий збір у сумі 2102, 00 грн., сплачений відповідно до платіжного доручення №189 від 24.12.2020. Оригінал платіжного доручення знаходиться в матеріалах справи.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Поліського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (33013, м.Рівне, вул.Небесної Сотні, 34, ) про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Поліського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки у Рівненській області про застосування адміністративно-господарського штрафу від 15 грудня 2020 року №223623.

Стягнути на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Поліського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки судовий збір у розмірі 2102, 00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 01 жовтня 2021 року

Суддя В.В. Щербаков