Справа № 260/2634/21
Суддя: Плеханова З.Б.
Дата ухвалення: 2021-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

05 жовтня 2021 року м. Ужгород№ 260/2634/21
Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Плеханова З.Б. розглянувши в письмовому спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 (Мукачівський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України) ( АДРЕСА_2 ) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) , яким просить: 1.Ухвалити рішення, яким визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з вересня 2010 року по серпень 2018 року включно; 2. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 28.09.2010р. по 01.08.2018р.3. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахування індексації проводити із застосуванням наступного базового місяця (як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення): базовий місяць січень 2008 року - за період з 28.09-2010р. по 28.02.2018р. включно; базовий місяць березень 2018 року - за період з 01.03.2018р. по 01.08.2018р. включно.

1.Позиції сторін.
Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 (далі в/ч НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач) з 28.09.2010 по 01.08.2018. Наказом начальника в/ч НОМЕР_1 від 01.08.2018 № 268-ОС ОСОБА_1 з 01.08.2018 виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 28.09.2010р. по 01.08.2018р.

Із змісту листа в/ч НОМЕР_1 від 05.05.2021 року № 11/М-47 за 2010-2018 роки, слідує, що позивачу не виплачувалася індексація за період 2010-2013 роки та 2015-2018 роки, в інший період індексація склала 3469,97 грн. Протягом 2010 року - лютий 2018 року розміри посадового окладу (950 - 1135 грн.), окладу за військовим званням (120-125 грн.) позивача фактично залишалися незмінними. З огляду на викладене, під час нарахування та виплати відповідачем індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з вересня 2010 року по 28.02.2018р. Мукачівський прикордонний загін мав застосовувати базовий місяць січень 2008 року. Відповідно до листа в/ч НОМЕР_1 від 05.05.2021 року № 11/М-47 у березні 2018 року відбулось збільшення посадового окладу, передбаченого для посади позивача, з 1135 грн. до 5360 грн. Отже, після 01.03.2018р. базовим місяцем для нарахування військовослужбовцям індексації став березень 2018 року. Підсумовуючи наведене, зазначає, що базовими місяцями для нарахування індексації грошового забезпечення позивача повинні бути січень 2008 року та березень 2018 року.

07 липня 2021 року до суду від ІНФОРМАЦІЯ_3 надійшов відзив на позовну заяву. Відповідно до якого просив залишити позовну заяву без задоволення, так як індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка". Зазначає, що за оскаржуваний період у позивача згідно архівних відомостей грошового забезпечення неодноразово збільшувався посадовий оклад, а саме у 2011 році , квітні 2012 року, у жовтні 2016 р. У 2014 році індексацію було нараховано та виплачено у повному обсязі відповідно до даних, зазначених в архівних відомостях. Що стосується 2015 року, то індексація нараховувалась та була виплачена відповідачем в листопаді та грудні того ж року разом з виплатою заробітної плати. Саме тому твердження позивача, що нарахована сума індексації у розмірі 3469.97 за період 2013-2015 років фактично не була виплачена є на думку відповідача - безпідставними. У жовтні 2016 року у позивача відбулось чергове підвищення посадового окладу з 1050 гривень до 1135 гривень, окрім того у місяці підвищення необхідно враховувати і підвищення розміру інших постійних складових. У період з січня 2016 року до березня 2018 року індексація не виплачувалась у зв`язку з відсутністю бюджетних асигнувань.

20 липня 2021 року від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої заперечує щодо доводів відповідача викладених у відзиві з мотивів аналогічних, що наведені у позові.

Обставини встановлені судом.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 (далі в/ч НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач) з 28.09.2010 по 01.08.2018. Наказом начальника в/ч НОМЕР_1 від 01.08.2018 № 268-ОС ОСОБА_1 з 01.08.2018 виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Позивачем в адресу Мукачівського прикордонного загону була направлена заява, якою він просив нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період проходження служби на посадах офіцерського складу. Крім того, позивач запитував розрахунки виплаченого грошового забезпечення та нарахованої/виплаченої індексації.

Листом від 05.05.2021 року № 11/М-47 відповідач надав інформацію щодо розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, а також повідомив, що у період з 2013 по 2015 роки була виплачена індексація грошового забезпечення у розмірі 3496,97 грн., заборгованість буде виплачена.

При цьому документального підтвердження виплати зазначеного вище розміру індексації грошового забезпечення у період з 2013 по 2015 року суду не надано.

Із змісту листа в/ч НОМЕР_1 від 05.05.2021 року № 11/М-47 за 2010-2018 роки, слідує, що позивачу не виплачувалася індексація за період 2010-2013 роки та 2015-2018 роки, в інший період індексація склала 3469,97 грн.

Протягом 2010 року - лютий 2018 року розміри посадового окладу (950 - 1135 грн.), окладу за військовим званням (120-125 грн.) позивача фактично залишалися незмінними.

Відповідно до листа в/ч 2142 від 05.05.2021 року № 11/М-47 у березні 2018 року відбулось збільшення посадового окладу, передбаченого для посади позивача, з 1135 грн. до 5360 грн.

Із копій архівних відомостей ОСОБА_1 із Мукачівського прикордонного загону із 2010 по 2018 роки вбачається, що позивачу було нараховано індексацію грошового забезпечення із травня по грудень 2014 року , із листопада по грудень 2015 року.

Мотиви суду та норми права застосовані судом.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно з ст.18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 № 2017-III (далі - Закон № 2017-III) законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Статтею 19 Закону №2017-III передбачено, що державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Спеціальним законом, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII).

Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України № 2011-XII від 20.12.1991р. «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (ч.3 ст.9 вказаного Закону).

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України № 1282-ХІІ від 03.07.1991р. «Про індексацію грошових доходів населення».

Відповідно до ст.1 цього Закону індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення (ст.2 вказаного Закону).

Згідно з ст.5 зазначеного Закону підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів.

Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Відповідно до п.1-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затв. постановою КМ України № 1078 від 17.07.2003р., підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка.

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003р. - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003р. № 491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абз. 2 цього пункту.

У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства (абз.8 п.4 наведеного Порядку).

Згідно з п.6 цього Порядку виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

В рішенні Конституційного Суду України від 15.10.2013р. у справі № 9-рп/2013 за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення ч.2 ст.233 КЗпП України зазначено, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

З аналізу наведених положень законодавства вбачається , що індексація грошового забезпечення як складова грошового забезпечення військовослужбовців є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Відповідно до ст.1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У справі «Кечко проти України» Європейський суд з прав людини встановив, що мало місце порушення ст.1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету.

Держава може вводити, призупиняти чи припинити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне законодавство передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (п.23 рішення від 08.11.2005р., заява № 63134/00).

Так, реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням коштів і базується на спеціальних і чинних, на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не залежить від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути підставою для порушення прав громадян.

У зв`язку з цим, Європейський суд з прав людини не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Отож Суд зазначає, що обмежене фінансування жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у позивача права на нарахування індексації грошового забезпечення, що є предметом спору у цій справі.

Проведення індексації грошових доходів виключно у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів є необґрунтованим, оскільки ч. 6 ст. 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення, не обмежує проведення, передбачених чинним законодавством України, виплат, а вказує на джерела походження цих коштів.

Із врахуванням наведеного, виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування жодним чином не впливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення, що є предметом спору у цій справі.

Доцільно звернути увагу, що звільнення особи з військової служби жодним чином не позбавляє її права на отримання виплат, на які вона має право, проте не отримувала їх під час проходження служби за незалежних від неї обставин.

Щодо базових місяців для обчислення індексації необхідно зазначити наступне.

Пунктом З постанови КМ України № 1294 від 07.11.2007р. затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців (тарифних сіток), яка набрала чинності 01.01.2008р.

Звідси, січень 2008 року є місяцем підвищенням тарифних ставок (посадових окладів), а тому відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затв. постановою КМ України № 1078 від 17.07.2003р., січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення військовослужбовців.

Із змісту листа в/ч 2142 від 05.05.2021 року № 11/М-47 за 2010-2018 роки, слідує, що позивачу не виплачувалася індексація за період 2010-2013 роки та 2015-2018 роки, в інший період індексація склала 3469,97 грн.

Протягом 2010 року - лютий 2018 року розміри посадового окладу (950 - 1135 грн.), окладу за військовим званням (120-125 грн.) позивача фактично залишалися незмінними.

З огляду на викладене, під час нарахування та виплати відповідачем індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з вересня 2010 року по 28.02.2018р. Мукачівський прикордонний загін мав застосовувати базовий місяць січень 2008 року.

01.03.2018р. вступила в дію постанова КМ України № 704 від 30.08.2017р. «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу т деяких інших осіб», якою було затверджено нові схеми тарифних розрядів військовослужбовців.

Пунктом 2 цього Порядку встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів-грошового забезпечення.

Відповідно до листа в/ч 2142 від 05.05.2021 року М» 11/М-47 у березні 2018 року відбулось збільшення посадового окладу, передбаченого для посади позивача, з 1135 грн. до 5360 грн. ,

Отже, після 01.03.2018р. базовим місяцем для нарахування військовослужбовцям індексації став березень 2018 року.

За змістом П.5 Порядку № 1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

Відповідно до роз`яснення Мінсоцполітики № 48/0/66-17 від 08,08.2017р., зміна розміру доплат, надбавок та премій не впливає на початок обчислення індексації, якщо не підвищується посадовий оклад. У роз`ясненні Мінсоцполітики № 28/0/66-18 від 18.04.2018р. наголошено на тому, що у разі зростання грошового забезпечення за рахунок інших його складових, без підвищення посадового окладу, сума індексації не зменшується на розмір підвищення грошового забезпечення. , і зміна розміру премії за рахунок фінансових можливостей підприємства не є підставою вважати місяць базовим, при розрахунку індексу для проведення індексації. Відповідно до роз`яснення Мінсоцполітики N° 169/10/137-12 від 06.08.2012р. у разі, коли грошовий дохід, з урахуванням суми підвищення, менше суми грошового доходу з урахуванням індексації до його підвищення, у базовому місяці сума загального доходу визначається з таким розрахунком, щоб сума грошового доходу з урахуванням індексації не перевищувала загального доходу до його підвищення.

У спірних правовідносинах Відповідач заперечує право позивача на отримання індексації грошового забезпечення із визначенням базових місяців - січень 2008 року та березень 2018 року.

З наведеного та доданих архівних відомостей про проведені ОСОБА_1 виплати вбачається, що індексація нараховувалась у травні-серпні, жовтні-грудні 2014 року, листопаді, грудні 2015 року, без урахування базових місяців такого нарахування. Неврахування базових місяців призвела до невірного обрахунку індексації за вказані у попередньому абзаці періоди, що вказує порушення відповідачем права на належний розмір індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 у періоди виплати такої індексації згідно архівних відомостей.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що невиплата позивачу індексації грошового забезпечення у період служби свідчить про порушення відповідачем вимог Закону №1282-XII та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 за №1078.

Аналогічного змісту викладена позиція у постановах Верховного Суду від 12.12.2018 по справі №825/874/17, від 19.06.2019 по справі №825/1987/17, від 19.07.2019 по справі №240/4911/18, від 20.11.2019 по справі №620/1892/19, від 05.02.2020 по справі №825/565/17.
Крім того Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України відокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 за №8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 за №5- рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Суд також враховує і рішення Конституційного суду України від 15.10.2013 за №9-рп/2013, в якому зазначено, що держава передбачає заходи, спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, тобто грошової винагороди за виконану роботу як еквівалента вартості споживчих товарів і послуг.

Отже, відсутність бюджетного фінансування не може бути причиною невиконання покладеного на відповідного суб`єкта - відповідача, обов`язку по проведенню виплати індексації та не може бути підставою для позбавлення позивача права на оплату праці, однією з основних державних гарантій якого є індексація грошового забезпечення, а не проведення та не виплата цієї гарантії є невиправданим втручанням у права, передбачені статтею 1 Першого протоколу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 19.06.2019 у справі №825/1987/17 (адміністративне провадження №К/9901/50622/18).
Згідно із частиною 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, суд враховує висновок щодо застосування норм права, викладений в постанові Верховного Суду від 19.06.2019 по справі №825/1987/17., а також враховує практику Восьмого апеляційного адмінсуду , зокрема в справах № 380/499/20, № 380/4647/21.
Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову.

Керуючись статтями 6, 9, 72-76, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:
1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

2.Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з вересня 2010 року по серпень 2018 року включно;

3. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 28.09.2010р. по 01.08.2018р.- базовий місяць січень 2008 року , за період з 01.03.2018р. по 01.08.2018р. включно - базовий місяць березень 2018 року .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адмінсуду.

СуддяЗ.Б.Плеханова