Справа № 440/6181/21
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2021-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/6181/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бойка С.С., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

10 червня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправними дій щодо відмови скасувати обтяження рухомого майна №27127398 зареєстрованого у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 21.10.2019 та зобов`язання виключити з Державного реєстру запис щодо встановлення публічного обтяження №27127398 на майно ОСОБА_1 зареєстрований у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 21.10.2019.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ГУ ДПС у Полтавській області ухиляється від прийняття рішення про скасування податкової застави. На думку позивача, підстава сплати грошових зобов`язань - договір оренди землі визнаний в судовому порядку недійсним з моменту укладення.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 27.07.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, а також призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

02.07.2021 до суду від Головного управління ДПС у Полтавській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на ТЕ, що станом на 02.07.2021 за позивачем обліковувалась заборгованість у розмірі 257875,67 грн. Таким чином, як вказує відповідач, у зв`язку з наявністю за позивачкою податкового боргу, контролюючий орган не має підстав для звільнення майна з податкової застави.

У відповіді на відзив від 19.07.2021 позивач навів аргументи, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до даних інтегрованої картки платника (далі - ІКП) за позивачем ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) обліковувався податковий борг по орендній платі з фізичних осіб (код платежу 18010900) виник 02.03.2015 в сумі 816,83 грн у зв`язку із несплатою грошових зобов`язань визначених у декларації з плати за землю № від 12.02.2015.

У зв`язку із наявністю у ОСОБА_1 податкового боргу та на виконання вимог ст.59 ПКУ податковим органом була сформована та направлена поштою на адресу реєстрації платника податкова вимога № 26.10.15 №367-23 на суму 36118,11 грн, яка повернута до податкового органу у зв`язку із неврученням по причині закінчення терміну зберігання /а.с. 66/.

В подальшому, податковим органом прийнято рішення про опис майна у податкову заставу №38/16-24 від 25.07.2019, яке разом із запитом №1457/16-31-56-17-24 від 25.07.2019 про надання переліку майна, на яке може бути розповсюджене право податкової застави, направлені поштою на адресу реєстрації платника та повернуті до податкового органу у зв`язку із неврученням по причині закінчення терміну зберігання /а.с. 64/.

На підставі рішення про опис майна у податкову заставу №38/16-24 від 25.07.2019 та за інформацією "НАІС ДДАІ" МВС України від 12.06.2019 податковим керуючим складено акт опису майна №9/16-24 від 28.08.2019 /а.с. 65/. Реєстрацію відповідного обтяження рухомого майна, яке включено до зазначеного акту опису майна, у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна проведено 21.10.2019 за номером 27127398 /а.с.13/.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 13.11.2020, яке напрало законної сили 14.12.2020, у справі №917/746/20 визнано недійсним договір оренди землі від 11.01.2008, підписаний ФОП ОСОБА_1 та Полтавською районною державною адміністрацією, предметом якого є оренда земельної ділянки комерційного призначення площею 0,705 га /А.С. 22-28/.

У зв`язку з прийняттям рішення у справі №917/746/20 для припинення податкової застави позивач звернувся в заявою №17/03 від 31.03.21 (вх. №13933/6/16-31 від 01.04.2021) та заявою № 21/05 від 12.05.2021 (вх. № М/105 від 12.05.2020) до начальника Головного управління ДПС у Полтавській області про звільнення з податкової застави активів платника податків /а.с. 62, 63/.

Листом від 17.05.2021 за вих. №229/М/16-31-09 заступником начальника Головного управління ДПС у Полтавській області відмовлено позивачу в задоволенні заяви про припинення податкової застави, накладеної на рухоме майно позивача №27127398 зареєстрованого у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 21.10.2019 /а.с. 16-18/.

Позивач не погодився із відмовою скасувати обтяження рухомого майна №27127398 зареєстрованого у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 21.10.2019, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що не підлягає задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав.

Спірним питанням у цій справі є правомірність винесення відповідачем рішення №38/16-24 та акту опису майна №9/16-24 від 28.08.2019.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, частиною 2 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначає Податковий кодекс України від 02.12.2010 року № 2755-VI (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - ПК України).

На підставі спірного рішення "Про опис майна у податкову заставу" №38/16-24 відповідач провів двох автомобілів /а.с.65/.

Відповідно до пп. 14.1.155 п. 14.1 ст. 14 ПК України податкова застава - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом.

Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання (пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Пунктом 88.1 ст. 88 ПК України передбачено, що з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом. У разі невиконання платником податків грошового зобов`язання, забезпеченого податковою заставою, орган стягнення у порядку, визначеному цим Кодексом, звертає стягнення на майно такого платника, що є предметом податкової застави.

Джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами (п. 87.2 ст. 87 ПК України).

Правовідносини стосовно погашення боргу платників податків, а саме, щодо виникнення права податкової застави регулює ст. 89 ПК України.

Так, відповідно до п.п. 89.1.1, 89.1.2 п. 89.1 ст. 98 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) право податкової застави виникає у разі:

- несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку;

- несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

Відповідно до пункту 89.2 статті 89 ПК України з урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

Підстави для припинення податкової застави визначені ст.93 ПК України (в редакції, чинній на час розгляду цієї справи).

Так, пп. 93.1.1 - 93.1.6 п. 93.1 ст. 93 розділу II ПК України встановлені наступні підстави, а саме: отримання контролюючим органом підтвердження повного погашення суми податкового боргу та/або розстрочених (відстрочених) грошових зобов`язань та процентів за користування розстроченням (відстроченням) в установленому законодавством порядку; визнання податкового боргу безнадійним; набрання законної сили відповідним рішенням суду про припинення податкової застави у межах процедур, визначених законодавством з питань банкрутства; отримання платником податків внаслідок проведення процедури адміністративного або судового оскарження або в інших випадках, передбачених статтею 55 цього Кодексу, рішення відповідного органу про визнання протиправними та/або скасування раніше прийнятих рішень щодо нарахування суми грошового зобов`язання; отримання платником податків згоди контролюючого органу на відчуження майна, що перебуває у податковій заставі, відповідно до статті 92 цього Кодексу.

Підставою для звільнення майна платника податків з-під податкової застави та її виключення з відповідних державних реєстрів є відповідний документ, що засвідчує закінчення будь-якої з подій, визначених підпунктами 93.1.1-93.1.5 пункту 93.1 цієї статті.

Отже, ст. 93 ПК України встановлює вичерпний перелік підстав для звільнення майна платника податків з-під податкової застави.

Право податкової застави не застосовується, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У зв`язку з наявністю у позивача податкового боргу по орендній платі з фізичних осіб (код платежу 18010900), який виник 02.03.2015 в сумі 816,83 грн у зв`язку із несплатою грошових зобов`язань визначених у декларації з плати за землю № від 12.02.2015, відповідачем правомірно винесено спірне рішення «Про опис майна у податкову заставу» №38/16-24.

Відповідно до даних ІКП з моменту виникнення податкового боргу по 02.07.2021 ОСОБА_1 по орендній платі з фізичних осіб нараховано 554055,86 грн, в тому числі: орендна плата з фізичних осіб (Полтавський район) - 447134,29 грн, орендна плата з фізичних осіб (м. Полтава) - 106921,57 грн /а.с. 67-109/.

Таким чином, у зв`язку з існуванням заборгованості у позивача на час розгляду цієї справи, підстави для звільнення її майна з-під податкової застави у відповідача відсутні, і, відповідно, у суду відсутні підстави для зобов`язання відповідача виключити з Державного реєстру запис щодо встановлення публічного обтяження №27127398 на майно ОСОБА_1 зареєстрований у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 21.10.2019.

Щодо доводу позивача про здійснення відповідачем нарахування боргу зі сплати земельного податку з фізичних осіб за земельну ділянку з порушенням податкового законодавства, з підстав того, що договір оренди земельної ділянки визнаний судом недійсним, суд зазначає наступне.

Податковий борг станом на 02.07.2021 складає в загальній сумі 257875,67 грн, в тому числі: орендна плата з фізичних осіб (Полтавський район) - 198840,28 грн, орендна плата з фізичних осіб (м.Полтава) - 59035,39 грн. Тобто, податковий борг складається з орендної плати за два різні об`єкти нерухомості.

З моменту виникнення податкового боргу по дату подання позову уточнені декларації (розрахунки) з орендної плати від ОСОБА_1 до податкового органу не надходили.

Із заявами про списання податкової заборгованості з орендної плати з урахуванням рішення Господарського суду Полтавської області від 13.11.2020 у справі №917/746/20 позивач до відповідача не звертався.

Податкова вимога від 26.10.2015 №367-23 позивачем не оскаржувалась.

Частиною 2 ст. 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оскільки до предмету цього позову не входить правомірність нарахування відповідачем боргу з орендної плати, правомірність податкової вимоги судом не досліджується.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до положень ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Нормами частини 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень ч. 5 ст. 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

За таких обставин, беручи до увагу всі надані сторонами докази в їх сукупності та враховуючи, що правомірність спірних рішення та акту опису майна відповідачем доведена, а позивачем наявність у нього податкової заборгованості не спростована, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, 36000, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.С. Бойко