Справа № 520/11541/21
Суддя: Панов М.М.
Дата ухвалення: 2021-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2021 р. №520/11541/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Панова М.М.,

за участю секретаря судового засідання - Костюшко О.В.,

представника позивача - Гордейчука В.В.,

представника відповідача - Садієва Н.А.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АСТЕКС ТРЕЙДИНГ" до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "АСТЕКС ТРЕЙДИНГ" з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове-повідомлення рішення від 09.06.2021 №2 прийняте ГУ ДПС у Харківській області на підставі висновків акту перевірки №7692/20-40-07-02-08/34469408 від 07.05.2021.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржуванн рішення винесено всупереч вимогам законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні. В обґрунтування своїх заперечень зазначив, що податкові повідомляння-рішення є правомірними та прийнятими з дотриманням вимог законодавства.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що на підставі плану-графіку проведення документальних планових перевірок, наказів виданих ГУ ДПС У Харківській області від 16.03.2021 №1742-п та від 16.04.2021 №2675-ц та направлень виданих ГУ ДПС у Харківській області від 07.04.2021 №4414, №4416, №4419, №4418 фахівцями контролюючого органу в період з 08.04.2021 по 28.04.2021 проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «АСТЕКС ТРЕЙДИНГ».

Період господарської діяльності, який перевірявся - з 01.04.2017 по 31.12.2020.

За наслідками проведеної перевірки складено акт №7692/20-40-07-02-08/34469408 від 07.05.2021 в якому встановлено наступні порушення вимог податкового законодавства:

- п.44.1, п.44.2 ст.44, п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України, Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід» та Положення (стандарту) бухгалтерського обліку «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999р. №290, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України14.12.1999р. за №860/4153, внаслідок чого підприємством занижено податок на прибуток 3498094 грн., у тому числі за 2018 рік в сумі 1669933грн., за 2019 рік в сумі 694992 грн., за 2020 рік в сумі 1133169 грн.;

- п.185.1 ст.85,. п.187.1 ст.187 ПК України та внаслідок чого завищено податкових зобов`язань за нереальними господарськими операціями, на загальну суму 2021327,63 грн.;

- п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188 ПК України внаслідок чого не нараховано податкових зобов`язань на реалізацію товару невстановленим особам, на загальну суму 2021327,63 грн.;

- п.176.2(б) ст.176 ПК України - в податковому розрахунку за формою №1-ДФ про суми нарахованого (сплаченого) доходу на користь платника податку, та сум утриманого з них податку у перевіряємому періоді надані недостовірні дані про нараховані та виплачені доходи по ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) в сумі 6000,00 грн. за 1 кв.2018р., по ФОП ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) за ознакою доходу « 157»;

- п.2 ст.6, п.п.1.1. п.1 ст.7, п.5 ст.8, п.2 ст.9 розділу ІІІ ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року №2464-VI, а саме - заниження бази нарахування єдиного внеску за серпень 201 8року, не включення до бази оподаткування заробітної плати ОСОБА_3 (код НОМЕР_3 ) - 105,25 грн., що призвело до заниження ЄСВ на суму 23,16 грн.

На підставі висновків акту перевірки №7692/20-40-07-02-08/ НОМЕР_4 від 07.05.2021 відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення №2 від 09.06.2021, яким позивачу збільшено суму зобов`язань з податку на прибуток у розмірі 3498094,00 грн та 591231,25 грн штрафні (фінансові) санкції (штрафи).

Не погоджуючись з рішенням контролюючого органу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «АСТЕКС ТРЕЙДИНГ» зареєстроване в Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 15.09.2006 року, номер запису: 0028749.

Основним видом діяльності позивача є неспеціалізована оптова торгівля (КВЕД 46.90). Окрім того, дотримуючись вимог чинного законодавства, позивач займається наступними видами діяльності: виробництво інших готових металевих виробів, н.в.і.у (КВЕД 25.99), діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту (КВЕД 46.19), інші види роздрібної торгівлі товарами широкого асортименту (КВЕД 47.19), Надання інших інформаційних послуг, н.в.і.у (КВЕД 63.99), спеціалізована діяльність із дизайну (КВЕД 74.10).

Позивач є діючим суб`єктом господарювання приватного права, має у своєму штаті необхідну та достатню кількість працівників для ведення своєї господарської діяльності, що підтверджується відповідними штатними розкладами за 2017-2020р.

На підприємстві наказом №1 Уч від 28.12.2016 затверджено облікову політику підприємства (з доповненнями затвердженими наказом №1 Уч від 27.12.2017 та №1 Уч від 03.01.2019).

З метою ведення власної господарської діяльності позивач, у період, який перевірявся, орендував наступні приміщення та об`єкти цивільних прав:

Оренда (на праві суборенди) частини нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 100 кв.м. (договір суборенди складського приміщення №10/04-17 від 10.04.2017 укладеного між позивачем та ТОВ «Квазар-1»). Оплата за оренду проведено у повному обсязі.

Оренда приміщень нежитлової виробничої будівлі, розташованої за адресою: м. Харків, вул. Текстильна, 62 площею 191 кв.м - складські приміщення та 28 кв.м - приміщення офісного призначення (договір оренди нежитлових приміщень №01042017 від 01.04.2017 укладений між позивачем та ТОВ «Профіт Фінанси»). Оплата за оренду проведено у повному обсязі.

Оренда частини приміщення навісу ангарного типу №5 площею 162,5 кв.м., який розташований за адресою: м. Бровари, вул. Янченка Дмитра, 2. (договір оренди №99 від 01.06.2019 укладений між позивачем та ТОВ «Укрхімтесхінвест»). Оплата за оренду проведено у повному обсязі.

Оренда частини приміщення навісу ангарного типу №5 площею 325 кв.м. та офісного приміщення №17 в будівлі літ. Л-2 площею 11,1 кв.м, які розташовані за адресою: м. Бровари, вул. Янченка Дмитра, 2. (договір оренди №105 від 01.12.2019 укладений між позивачем та ТОВ «Укрхімтесхінвест»). Оплата за оренду проведено у повному обсязі.

Оренда офісних приміщень 5 поверху, що знаходиться у м. Харкові, вул. Конєва, буд.4 поверх 5. (договір оренди нерухомого майна №12 від 30.12.2016 укладений між позивачем та ФОП ОСОБА_4 ). Оплата за оренду проведено у повному обсязі.

Оренда офісних приміщень 5 поверху, що знаходиться у м. Харкові, вул. Конєва, буд. 4 поверх 5. (договір оренди нерухомого майна №3112 від 31.12.2018 укладений між позивачем та ФОП ОСОБА_4 ). Оплата за оренду проведено у повному обсязі.

Також позивачем укладено Договір №223-ЮІ/З від 01.10.2018 укладеного між позивачем та Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» за яким позивачу надаються послуги, пов`язані з прийомом, відправленням, переадресуванням та переробкою вантажів згідно з переліком видів послуги затвердженого додатком №1 з додатковими угодами та актами приймання-передачі. За вказаним договором також передано в оренду складські приміщення за адресою: м. Харків, вул. Біологічна, 6. Оплата за оренду проведено у повному обсязі. Оплати за надані послуги за цим договором проведенні у повному обсязі, що підтверджується бухгалтерською довідкою.

Також укладено Договір №196-ЮІ/Ш від 26.01.2016 між позивачем та Публічним Акціонерним товариством «Українська залізниця» з додатковими угодами та актами приймання-передачі). За вказаним договором позивачу надано право користування частиною приколійного складу №2. Оплати за надані послуги за цим договором проведенні у повному обсязі, що підтверджується бухгалтерською довідкою.

Крім того, в ході проведення перевірки контролюючим органом встановлено порушення вимог податкового законодавства при проведенні господарської діяльності з наступними підприємствами.

Підприємства, яким ТОВ «АСТЕКС ТРЕЙДИНГ» здійснювало реалізацію продукції: ТОВ «МАРСАЛ» (); ТОВ «АСТЕКС ПРОМ» (); ТОВ «ІНЖИРІНГОВИЙ ЦЕНТР «ЗАБУДОВНИК» (); ТОВ «УНІКОЙЛ» (); ТОВ «А-БУДРЕМ» (). Порушення, які були виявлені в ході проведення перевірки по вказаним контрагентам: відсутність у підприємств ТОВ «МАРСАЛ», ТОВ «АСТЕКС ПРОМ», ТОВ «ІНЖИРІНГОВИЙ ЦЕНТР «ЗАБУДОВНИК», ТОВ «УНІКОЙЛ», ТОВ «А-БУДРЕМ» трудових ресурсів на здійснення господарських операцій, що встановлено шляхом аналізу податкової звітності; не підтверджено факт перевезення товару на адресу вказаних підприємств ТОВ «МАРСАЛ», ТОВ «АСТЕКС ПРОМ», ТОВ «ІНЖИРІНГОВИЙ ЦЕНТР «ЗАБУДОВНИК», ТОВ «УНІКОЙЛ», ТОВ «А-БУДРЕМ», що встановлено через ненадання товарно-транспортних накладних до перевірки; відсутність документального підтвердження якості і комплектності. Товару, що поставляється сертифікатом або паспортом, який посвідчує відповідність названого товару вимогам відповідних стандартів або технічних умов, оскільки не дотримано вимог ч. 2 ст. 662 ЦК України; відсутній подальший рух товарів за номенклатурою, що придбані у ТОВ «АСТЕКС ТРЕЙДИНГ»; наявність податкової інформації по контрагентам ТОВ «МАРСАЛ», ТОВ «АСТЕКС ПРОМ», ТОВ «ІНЖИРІНГОВИЙ ЦЕНТР «ЗАБУДОВНИК», ТОВ «УНІКОЙЛ», ТОВ «А-БУДРЕМ»;

Представником позивача щодо виявлених порушень, зазначено, що в ході проведення перевірки не було встановленого жодного недоліку форми та змісту первинних документів, а також відсутності відображення господарських операцій у бухгалтерському обліку.

ТОВ «АСТЕКС ТРЕЙДИНГ» є підприємством імпортером більшої частини номенклатури, яка продавалася на адресу ТОВ «МАРСАЛ», ТОВ «АСТЕКС ПРОМ», ТОВ «ІНЖИРІНГОВИЙ ЦЕНТР «ЗАБУДОВНИК», ТОВ «УНІКОЙЛ», ТОВ «А-БУДРЕМ», а тому походження товару підтверджено у відповідності до вимог чинного законодавства України. Жодних недоліків щодо походження товару також не було виявлено.

ТОВ «АСТЕКС ТРЕЙДИНГ» не зобов`язано і не має можливості перевіряти подальшу реалізацію товарів підприємствами ТОВ «МАРСАЛ», ТОВ «АСТЕКС ПРОМ», ТОВ «ІНЖИРІНГОВИЙ ЦЕНТР «ЗАБУДОВНИК», ТОВ «УНІКОЙЛ», ТОВ «А-БУДРЕМ». Невиконання будь-яких вимог податкового законодавства підприємствами ТОВ «МАРСАЛ», ТОВ «АСТЕКС ПРОМ», ТОВ «ІНЖИРІНГОВИЙ ЦЕНТР «ЗАБУДОВНИК», ТОВ «УНІКОЙЛ», ТОВ «А-БУДРЕМ» має своїм наслідком індивідуальну відповідальність саме цих підприємств, однак в жодному разі не можу мати жодних наслідків для ТОВ «АСТЕКС ТРЕЙДИНГ».

ТОВ «АСТЕКС ТРЕЙДИНГ» не зобов`язано і не має можливості перевіряти надійність своїх покупців - ТОВ «МАРСАЛ», ТОВ «АСТЕКС ПРОМ», ТОВ «ІНЖИРІНГОВИЙ ЦЕНТР «ЗАБУДОВНИК», ТОВ «УНІКОЙЛ», ТОВ «А-БУДРЕМ». Сама господарська операція із вказаними підприємствами мала мету такої операції та як наслідок отримання прибутку від такої операції. Дана позиція цілком узгоджується з принципом належного урядування щодо якого існує усталена практика Європейського суду з прав людини та Верховного Суду. У практиці Європейського суду з прав людини існує принцип належного урядування, який описаний у п.70,71 рішення ЄСПЛ «Рисовський проти України». Даний принцип зводиться до того, що Держава зобов`язана організувати роботу державного апарату таким чином, щоб забезпечувалась юридична визначеність у цивільних правовідносинах (під цивільними правовідносинами розуміються усі правовідносини, у тому числі і податкові), які зачіпають майнові інтереси. Так, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і якість їхніх дій, мінімізують ризик помилок.

Враховуючи вказаний принцип можна дійти до висновку, що платник податків, як юридична особа приватного права, не має в своєму розпорядженні ані державного апарату, ані владних функцій, ані можливості застосування примусу по відношенню до свого контрагента. У контрагента відсутній обов`язок звітувати перед платником податків та бути підданим його контролю. Звідси випливає, що платник податків, при виборі контрагентів, змушений оперувати наявною офіційною інформацією про свого контрагента, яка формується тим ж державними органами. Таким чином, зоною відповідальності Держави є те, щоб протиправно створена юридична особа не отримала державну легалізацію.

Таким чином, наявність державної реєстрації контрагентів позивача та їх легалізація (отримання ключів ЕЦП, реєстрація накладних тощо) свідчить про наявність помилки держави, що проявляється у недосконалості законодавства та службової недбалості посадових осіб. Саме тому, вимагання контролюючого органу про сплату податків за себе та ще й за фіктивне підприємництво, котра була зареєстрована та проводила свою діяльність завдяки «неналежному урядуванню» держави є проявом свавільного позбавлення «мирного володіння майном», що порушує положення ст.1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, представником позивача зазначено, що відсутність товарно-транспортних накладних обумовлено саме умовами контракту (поставки), а саме EXW згідно правил Інкотермс 2010. Вказані умови поставки передбачать, що покупець власними силами забирає товарно-матеріальні цінності на складі у постачальника. Усі умови транспортування, ризики збереження товару покладаються саме на покупця. ТОВ «АСТЕКС ТРЕЙДИНГ» не здійснювало жодних витрат на транспортування товару, найм транспорту чи завантаження-розвантаження товару, а тому наявність товарно-транспортної накладної у такому випадку не вимагається. Більше того, згідно зі ст. 9 Закону №996 «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення цих операцій. Первинні документи мають бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні та зведені облікові документи повинні мати такі обов`язкові, реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Щодо документального оформлення використання автомобільного транспорту у діяльності суб`єктів господарювання, то вони описані у Законі України «Про автотранспорт». У ст. 48 цього Закону передбачено, що перевезення вантажів має бути документально оформлене товарно-транспортною накладною або іншим визначеним законодавством документом на вантаж.

Таким чином вбачається, що у разі якщо підприємство не здійснювало витрат на перевезення товару, то товарно-транспортна накладна у такому разі взагалі не може вважатися первинним документом для вимог податкового законодавства і як наслідок документом на підтвердження господарської операції.

Щодо податкової інформації на яку посилається контролюючий орган в акті перевірки, то суд звертає увагу, що положеннями ст. 83 ПК України передбачено, що для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки; судові рішення.

Отже, даний перелік є виключним.

Саме тому вбачається, що контролюючий орган не має права ігнорувати який один із вказаних у ст. 83 ПК України джерел інформації та надавати перевагу іншому.

Однак контролюючий орган під час перевірки порушив умови передбачені ст. 83 ПК України та надав перевагу лише податковій інформації і повністю ігноруючи первинні документи, які складені без дефектів форми та змісту, а також судові рішення, яким підтверджується реальність здійснення господарських операцій, у тому числі з контрагентами та у період, який перевірявся контролюючим органом.

Також з акту перевірки вбачається незрозумілим статус такої податкової інформації, шляхи її збирання тощо.

Положеннями п.п. 14.1.171 п. 14.1 ст. 14 ПК України передбачено, що податкова інформація - у значенні, визначеному Законом України "Про інформацію".

Відповідно ст. 74 ПК України, податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, зберігається в базах даних Інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем (далі - Інформаційні системи) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику.

Згідно положень ст. 14 Закону України «Про інформацію» податкова інформація - сукупність відомостей і даних, що створені або отримані суб`єктами інформаційних відносин у процесі поточної діяльності і необхідні для реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій у порядку, встановленому Податковим кодексом України

Положеннями ст. 72 ПК України передбачено вичерпний перелік способи збору податкової інформації. З системного аналізу норм Податкового кодексу України передбачено, що у даному випадку доказами наявності ознак порушення вимог податкового законодавства є контролюючі заходи (акти перевірок та зустрічних звірок).

Водночас, податкова інформація, що наведена в акті контролюючого органу не є результатом проведених перевірок чи зустрічної звірки, адже в самому акті не зазначено на підставі чого та в рамках яких заходів контролю була отримана подібна інформація.

Таким чином вбачається, що контролюючим органом не надано доказів нереальності здійснення господарських операцій з контрагентом позивача, а ті доводи, що наведені в акті перевірки є необґрунтованими та ґрунтуються на припущеннях.

Щодо посилань в акті перевірки на ненадання документів щодо якості товарів, то суд звертає увагу, що вказані посилання взагалі не мають і не можуть мати відношення до податкового законодавства і як наслідок податкових наслідків щодо визнання нереальними господарських операцій.

Так, ні Законом України «Про бухгалтерський облік чи фінансову звітність», ні Податковим кодексом України не віднесено документи щодо якості товару до первинних документів бухгалтерського обліку або податкового обліку, документу з яким пов`язується перехід права власності чи виникнення податкових зобов`язань.

У іншому випадку, поставка товару неналежної якості чи такої, що не відповідає вимогам ДСТУ чи іншим критеріям може бути предметом спору саме в рамках господарського судочинства в рамках спору про повернення товару, його заміну тощо.

Але у будь-якому випадку навіть ненадання сертифікату якості чи іншого документу щодо якості товару не може бути свідченням безтоварної операції на чому наполягає відповідач, адже навіть поставка неякісного товару по своїй природі є поставкою і тому у розумінні Податкового кодексу України не може вважатися фіктивною чи безтоварною лише з цих підстав.

Дана позиція цілком узгоджується з позицією викладеній у постановах Верховного Суду від 23.10.2018 по справі №808/849/17, від 21 грудня 2018 року у справі №805/2030/16-а.

Відповідно ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, позивачем зазначено, що контролюючий орган під час проведення перевірки не встановив жодних недоліків поставки неякісних товарів чи факту ненадання документів на підтвердження якісних та технічних характеристик поставлених товарів або необхідності обов`язкової сертифікації поставлених товарів.

Так, щодо взаємовідносин між позивачем та ТОВ «Будівельна компанія «МАРСАЛ» (), суд зазначає наступне.

На підставі замовлень ТОВ «Будівельна компанія «МАРСАЛ» замовляла номенклатуру у зв`язку із чим були виписані податкові накладні №378 від 18.10.2018, №379 від 18.10.2018, №383 від 24.10.2018 на загальну суму 964042,53 грн.

На виконання вимог ст. 201 ПК України, Позивачем були складені та зареєстровані податкові накладні №4 від 18.10.2018, №5 від 18.10.2018 та 8 від 24.10.2018.

Усі вказані товари забиралися зі складів позивача (м. Харків, вул. Біологічна, 6) власними силами ТОВ «БК «Марсал», а тому жодних товарно-транспортних накладних на адресу ТОВ «АСТЕКС ТРЕЙДІНГ» не надавалося. Позивач не здійснював навантаження товару, найму транспортного засобу тощо.

Рух товару підтверджується оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 281 за період січень 2017 по грудень 2020 року.

Розрахунки за куплені товари проведено у повному обсязі, заборгованість відсутня.

Жодних недоліків форми та змісту документів по взаємовідносинам позивача з ТОВ «БК «Марсал» не виявлено. Усі висновки щодо нереальності господарської операції зроблені на підставі відомостей ЄРПН та на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11.12.2020 у справі №761/41760/20 щодо надання дозволу на обшук юридичних осіб, у тому числі ТОВ «БК «Марсал».

Разом з тим, суд зазначає, що ухвала слідчого судді не підпадає під визначення податкової інформації та фактично не може вважатися обставиною, яка звільняє податковий орган від доведення факту неможливості здійснення господарської операції.

Про наявність вироків щодо посадових осіб ТОВ «БК «Марсал» в акті перевірки нічого не зазначено, а представникам позивача не відомо.

Більше того, суд звертає увагу, що у вказаній господарській операції позивач є постачальником товару, а тому аналіз відомостей по ЄРПН ТОВ «БК «Марсал» жодним чином не може свідчити про фіктивність даної конкретної господарської операції, особливо враховуючи той факт, що контролюючим органом невиявлено жодних порушень в ланцюгу постачання таких товарів на адресу позивача.

Також слід звернути увагу, що по вказаним операціям контролюючий орган не встановив жодних порушень вимог податкового законодавства з податку на додану вартість.

Щодо взаємовідносин між позивачем та ТОВ «АСТЕКС ПРОМ» (), суд зазначає наступне.

Між позивачем та ТОВ «АСТЕКС ПРОМ», як покупець, було укладено договір поставки №041217 від 04.12.2017. За даним договором позивач зобов`язується передати у власність покупця товар, повне найменування якого (номенклатура, асортимент), марка, вид, кількісні та якісні характеристики, зазначаються у рахунку-фактурах та видаткових накладних.

Згідно п.3 .1 Договору умовами поставки є EXW згідно правил Інкотермс 2010.

На виконання умов Договору позивач продав на адресу покупця товари за видатковими накладними №2684 від 22.12.2017, №2685 від 29.12.2017, №2686 від 29.12.2017, №2688 від 29.12.2017, №4 від 02.01.2018, №46 від 29.01.2018, №181 від 25.04.2018, №238 від 30.05.2018, №343 від 02.08.2018, №386 від 16.11.2018, №3 від 23.01.2019 на загальну суму 9216822,32 грн.

На виконання вимог ст. 201 ПК України, позивачем були складені та зареєстровані податкові накладні №146 від 22.12.2017, №189 від 29.12.2017, №190 від 29.12.2017, №191 від 29.12.2017, №1 від 02.01.2018, №46 від 29.01.2018, №39 від 25.04.2018, №51 від 30.05.2018, №11 від 02.08.2018, №2 від 16.11.2018, №3 від 23.01.2019 та №8 від 24.10.2018.

Усі вказані товари забиралися зі складів позивача (м. Харків, вул. Біологічна, 6) власними силами ТОВ «АСТЕКС ПРОМ», а тому товарно-транспортних накладних на адресу ТОВ «АСТЕКС ТРЕЙДІНГ» не надавалося. Позивач не здійснював навантаження товару, найму транспортного засобу тощо.

Відсутність товарно-транспортних накладних обумовлено саме умовами контракту (поставки), а саме EXW згідно правил Інкотермс 2010. Вказані умови поставки передбачать, що покупець власними силами забирає товарно-матеріальні цінності на складі у постачальника. Усі умови транспортування, ризики збереження товару покладаються саме на покупця. Позивачем зазначено, що ТОВ «АСТЕКС ТРЕЙДИНГ» не здійснювало жодних витрат на транспортування товару, найм транспорту чи завантаження-розвантаження товару, а тому наявність товарно-транспортної накладної у такому випадку не вимагається. Більше того, згідно зі ст. 9 Закону №996 «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення цих операцій. Первинні документи мають бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні та зведені облікові документи повинні мати такі обов`язкові, реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Щодо документального оформлення використання автомобільного транспорту у діяльності суб`єктів господарювання, то вони описані у Законі України «Про автотранспорт». У ст. 48 цього Закону передбачено, що перевезення вантажів має бути документально оформлене товарно-транспортною накладною або іншим визначеним законодавством документом на вантаж.

Таким чином вбачається, що у разі якщо підприємство не здійснювало витрат на перевезення товару, то товарно-транспортна накладна у такому разі взагалі не може вважатися первинним документом для вимог податкового законодавства і як наслідок документом на підтвердження господарської операції.

Рух товару підтверджується оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 281 за період січень 2017 по грудень 2020 року.

Розрахунки за куплені товари проведено у повному обсязі, заборгованість відсутня.

Також між позивачем та ТОВ «АСТЕКС ПРОМ» відбулася разова господарська операція щодо надання послуг на перевезення вантажу, про що був складений акт надання послуг №226 від 21.05.2019 на загальну суму 5040,00 грн.

За наслідками такої операції були складені ТТН №17 від 06.05.2019, та №20 від 17.05.2019.

На виконання вимог ст. 201 ПК України, позивачем була складена та зареєстрована податкова накладна №58 від 21.05.2019.

Суд звертає увагу, що жодних недоліків форми та змісту документів по взаємовідносинам позивача з ТОВ «АСТЕКС ПРОМ» не виявлено. Усі висновки щодо нереальності господарської операції зроблені на підставі відомостей ЄРПН та на підставі податкової інформації.

Більше того, у вказаній господарській операції позивач є постачальником товару, а тому аналіз відомостей по ЄРПН ТОВ «АСТЕКС ПРОМ» жодним чином не може свідчити про фіктивність даної конкретної господарської операції, особливо враховуючи той факт, що контролюючим органом невиявлено жодних порушень в ланцюгу постачання таких товарів на адресу позивача.

Крім того, по вказаним операціям контролюючий орган не встановив жодних порушень вимог податкового законодавства з податку на додану вартість.

Щодо взаємовідносин між позивачем та ТОВ «ІНЖИРІНГОВИЙ ЦЕНТР «ЗАБУДОВНИК» (), суд зазначає наступне.

На підставі замовлень ТОВ «ІЦ «ЗАБУДОВНИК» замовляла номенклатуру у зв`язку із чим була виписана податкова накладна №558 від 22.07.2019 на загальну суму 505158,75 грн.

На виконання вимог ст. 201 ПК України, позивачем були складені та зареєстровані податкові накладні №63 від 19.07.2019 та №69 від 22.07.2019.

Усі вказані товари забиралися зі складів позивача (м. Харків, вул. Біологічна, 6) власними силами ТОВ «ІЦ «ЗАБУДОВНИК», а тому жодних товарно-транспортних накладних на адресу ТОВ «АСТЕКС ТРЕЙДІНГ» не надавалося. Позивач не здійснював навантаження товару, найму транспортного засобу тощо.

Рух товару підтверджується оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 281 за період січень 2017 по грудень 2020 року.

Розрахунки за куплені товари проведено у повному обсязі, заборгованість відсутня.

Суд звертає увагу, що жодних недоліків форми та змісту документів по взаємовідносинам позивача з ТОВ «ІЦ «ЗАБУДОВНИК» не виявлено. Усі висновки щодо нереальності господарської операції зроблені на підставі відомостей ЄРПН та на підставі податкової інформації.

Більше того, у вказаній господарській операції позивач є постачальником товару, а тому аналіз відомостей по ЄРПН ТОВ «ІЦ «ЗАБУДОВНИК» жодним чином не може свідчити про фіктивність даної конкретної господарської операції, особливо враховуючи той факт, що контролюючим органом невиявлено жодних порушень в ланцюгу постачання таких товарів на адресу позивача.

Також суд звертає увагу, що по вказаним операціям контролюючий орган не встановив жодних порушень вимог податкового законодавства з податку на додану вартість.

Щодо взаємовідносин між Позивачем та ТОВ «УНІКОЙЛ» (), суд зазначає наступне.

Між позивачем та ТОВ «УНІКОЙЛ» було укладено договір №0107-19/1 від 01.07.2019. За даним договором позивач зобов`язується передати у власність покупця товар, повне найменування якого (номенклатура, асортимент), марка, вид, кількісні та якісні характеристики, зазначаються у рахунку-фактурах та видаткових накладних.

Згідно п. 3.1 Договору умовами поставки є EXW згідно правил Інкотермс 2010.

На виконання умов Договору позивач продав на адресу покупця товари за видатковими накладними №544 від 12.07.2019, №682 від 22.08.2019, №725 від 29.08.2019 на загальну суму 1200014,22 грн.

На виконання вимог ст. 201 ПК України, позивачем були складені та зареєстровані податкові накладні №50 від 12.07.2019, №77 від 22.08.2019 та №122 від 29.08.2019.

Усі вказані товари забиралися зі складів позивача (м. Харків, вул. Біологічна, 6) власними силами ТОВ «УНІКОЙЛ», а тому товарно-транспортних накладних на адресу ТОВ «АСТЕКС ТРЕЙДІНГ» не надавалося. Позивач не здійснював навантаження товару, найму транспортного засобу тощо.

Відсутність товарно-транспортних накладних обумовлено саме умовами контракту (поставки), а саме EXW згідно правил Інкотермс 2010. Вказані умови поставки передбачать, що покупець власними силами забирає товарно-матеріальні цінності на складі у постачальника. Усі умови транспортування, ризики збереження товару покладаються саме на покупця. ТОВ «АСТЕКС ТРЕЙДИНГ» не здійснювало жодних витрат на транспортування товару, найм транспорту чи завантаження-розвантаження товару, а тому наявність товарно-транспортної накладної у такому випадку не вимагається. Більше того, згідно зі ст. 9 Закону № 996 «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення цих операцій. Первинні документи мають бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні та зведені облікові документи повинні мати такі обов`язкові, реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Щодо документального оформлення використання автомобільного транспорту у діяльності суб`єктів господарювання, то вони описані у Законі України «Про автотранспорт». У ст. 48 цього Закону передбачено, що перевезення вантажів має бути документально оформлене товарно-транспортною накладною або іншим визначеним законодавством документом на вантаж.

Таким чином вбачається, що у разі якщо підприємство не здійснювало витрат на перевезення товару, то товарно-транспортна накладна у такому разі взагалі не може вважатися первинним документом для вимог податкового законодавства і як наслідок документом на підтвердження господарської операції.

Рух товару підтверджується оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 281 за період січень 2017 по грудень 2020 року.

Розрахунки за куплені товари проведено у повному обсязі, заборгованість відсутня.

Суд звертає увагу, що жодних недоліків форми та змісту документів по взаємовідносинам позивача з ТОВ «УНІКОЙЛ» не виявлено. Усі висновки щодо нереальності господарської операції зроблені на підставі відомостей ЄРПН та на підставі податкової інформації.

Більше того, у вказаній господарській операції позивач є постачальником товару, а тому аналіз відомостей по ЄРПН ТОВ «УНІКОЙЛ» жодним чином не може свідчити про фіктивність даної конкретної господарської операції, особливо враховуючи той факт, що контролюючим органом невиявлено жодних порушень в ланцюгу постачання таких товарів на адресу позивача.

Також слід звернути увагу, що по вказаним операціям контролюючий орган не встановив жодних порушень вимог податкового законодавства з податку на додану вартість.

Щодо взаємовідносин між позивачем та ТОВ «А-БУДРЕМ» (), суд зазначає наступне.

На підставі замовлень ТОВ «А-БУДРЕМ» замовляла номенклатуру у зв`язку із чим була виписані податкові накладні №228 від 21.05.2019, №1250 від 13.11.2019, №1571 від 27.12.2019, №112 від 21.01.2020 на загальну суму 241926,84 грн.

На виконання вимог ст. 201 ПК України, позивачем були складені та зареєстровані податкові накладні №60 від 21.05.2019, №№81 від 16.02.2019, №193 від 27.12.2019, №105 від 31.01.2020.

Усі вказані товари забиралися зі складів позивача (м. Харків, вул. Біологічна, 6) власними силами ТОВ «А-БУДРЕМ», а тому жодних товарно-транспортних накладних на адресу ТОВ «АСТЕКС ТРЕЙДІНГ» не надавалося. Позивач не здійснював навантаження товару, найму транспортного засобу тощо.

Рух товару підтверджується оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 281 за період січень 2017 по грудень 2020 року.

Розрахунки за куплені товари проведено у повному обсязі, заборгованість відсутня.

Суд звертає увагу, що жодних недоліків форми та змісту документів по взаємовідносинам Позивача з ТОВ «А-БУДРЕМ» не виявлено. Усі висновки щодо нереальності господарської операції зроблені на підставі відомостей ЄРПН та на підставі податкової інформації.

Більше того, у вказаній господарській операції позивач є постачальником товару, а тому аналіз відомостей по ЄРПН ТОВ «А-БУДРЕМ» жодним чином не може свідчити про фіктивність даної конкретної господарської операції, особливо враховуючи той факт, що контролюючим органом невиявлено жодних порушень в ланцюгу постачання таких товарів на адресу позивача.

Також, по вказаним операціям контролюючий орган не встановив жодних порушень вимог податкового законодавства з податку на додану вартість.

Слід відмітити, що податковим органом взагалі не ставився під сумнів факт наявності ТМЦ у позивача, які потім продавалися на адресу вказаних вище контрагентів, реальність господарських операцій за якими Позивач набував право власності на означені ТМЦ тощо.

Разом з тим, з метою реальності здійснення господарських операцій, позивач надає до суду документи за якими останній купував (набував право власності) на товари, які у подальшому продавалися вказаним вище покупцям. Такими постачальниками товарів на адресу позивача є ТОВ «АСС-ПОЛІГРАФПАК», ТОВ «Елефант-М», ТОВ «Серена-Груп», ТОВ «ВІНДХЕНД ЮКРЕЙН», ТОВ «ТОТАЛ ДИРЕКТ».

Так, судом з матеріалів справи встановлено перелік підприємст, у яких ТОВ «АСТЕКС ТРЕЙДИНГ» придбавало товари і послуги: ТОВ «ХОЛЛО УКРАЇНИ» (); ТОВ «ЕКОДОРДИЗАЙН» (); ТОВ «ЛОЯЛЬТІ-СЕРВІС» (); ТОВ «АСТРА БУД ПЛЮС» ();

Так, серед порушень, які були виявлені в ході проведення перевірки по вказаним контрагентам, можна узагальнити до наступних: Відсутність у підприємств ТОВ «ХОЛЛО УКРАЇНИ», ТОВ «ЕКОДОРДИЗАЙН», ТОВ «ЛОЯЛЬТІ-СЕРВІС» та ТОВ «АСТРА БУД ПЛЮС» трудових ресурсів необхідних для здійснення господарських операцій, що виявлено шляхом аналізу податкової звітності; Відсутнє документальне підтвердження придбання послуг, що поставлялося на адресу ТОВ «АСТЕКС ТРЕЙДИНГ»; Не надано документів на погодження змісту послуг; По підприємству ТОВ «АСТРА БУД ПЛЮС» виявлено розбіжність у наданих послугах щодо прибирання складу за адресою: м. Харків, вул. Біологічна, буд. 6, а саме в частині миття стін, стелі, дверних прорізів і приборів освітлення, адже під час проведення інвентаризації виявлено, що на складі відсутня стеля, а наявна тільки крівля, перегородки між складами виготовлено з сітки-рабиці та в наявності металеві ворота.

Щодо виявлених порушень позивачем зазначено, що в ході проведення перевірки не було встановленого жодного недоліку форми та змісту первинних документів, а також відсутності відображення господарських операцій у бухгалтерському обліку. Неточності у заявці на прибирання складу за адресою: м. Харків, вул. Біологічна, буд. 6, по взаємовідносинам з ТОВ «АСТРА БУД ПЛЮС» пов`язані перш за все із узагальненими термінами елементів будівлі, а саме: «стеля», «стіни» та «прибори освітлення». Наявність крівлі на складі однозначно підтверджує наявність стелі, на складі були наявні стіни та прибори освітлення. В той же час наявність перегородки із сітки-рабиці не лише не виключає можливість її прибирання, але й у деяких випадках ускладнює подібне прибирання. ТОВ «АСТЕКС ТРЕЙДИНГ» не зобов`язано і не має можливості перевіряти надійність своїх контрагентів в частині оформлення своїх працівників, виплати їм заробітної плати та відрахування загальнообов`язкових платежів та податків. Наявність потреби у ТОВ «АСТЕКС ТРЕЙДИНГ» щодо послуг зі складських робіт, пакування та прибирання обумовлено розгалуженою діяльністю підприємства та слідкуванням за своєю діловою репутацією і ексклюзивними вимогами щодо пакування деяких покупців. З приводу цього надавалися детальні письмові пояснення в ході проведення перевірки. Також наголошено, що ТОВ «АСТЕКС ТРЕЙДИНГ» є суб`єктом приватного права, яке самостійно визначає необхідність понесення тих чи інших витрат у відповідності до Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України №318 від 31.12.1999. Так, у відповідності до п. 19 вказаного положення усі витрати пов`язані із пакуванням, стікеруванням товару є витратами на збут, а витрати на прибиранням складів відносяться до інших операційних витрат, які є обов`язковими для підтримання складів і робочого місця в чистоті та в умовах пандемії короновірусу забезпечення санітарних умов праці.

Так, щодо взаємовідносин між позивачем та ТОВ «ХОЛЛО УКРАЇНИ» (), судом встановлено наступне.

Між позивачем та ТОВ «ХОЛЛО УКРАЇНИ», як виконавець, укладено договір про надання послуг №0107/2019 від 01.07.2019 за яким останній зобов`язувався надати послуги передпродажної підготовки, а саме маркування дверної та віконної фурнітури українського виробництва, з використанням власних матеріалів, згідно замовлень позивача.

У відповідності до п. 1.2 Договору зазначено, що місцем надання послуг є склад Позивача - м. Харків, вулю Біологічна, 6.

Вартість послуги у відповідності до Протоколу погодження ціни складає 1,00 грн. без ПДВ за маркування однієї дверної або віконної фурнітури.

Загальна вартість послуг, що надається за договором складає 3000000,00 грн без ПДВ.

За наслідком виконання умов договору ТОВ «ХОЛЛО УКРАЇНИ» складено звіти про виконані роботи за договором від 03.07.2019, 16.07.2019, 22.07.2019, 30.07.2019, 09.08.2019, 20.08.2019, 30.08.2019, 16.09.2019, 30.09.2019, та між сторонами складено акти наданих послуг №0719 від 31.07.2019, №0819 від 31.08.2019, №3009 від 30.09.2019.

Всього за даним договором було надано послуг на 1110536,00 грн, які оплачені у повному обсязі, що також не заперечувалося контролюючим органом.

Також між позивачем та ТОВ «ХОЛЛО УКРАЇНИ», як виконавець, було укладено договір про надання послуг №1703/2020 від 17.03.2020 за яким останній зобов`язувався надати послуги зі складської обробки машин та контейнерів з товарами у місцях зберігання замовника, а саме: навантаження, розвантаження, сортування та складування товарів, згідно з встановленою системою зберігання; комплектації фурнітури по замовленням покупців.

У відповідності до п. 1.3 Договору зазначено, що місцем надання послуг є склади позивача - м. Харків, вулю Біологічна, 6 та м. Бровари, вул. Дмитра Янченка, 2.

Протокол погодження ціни встановлено вартість послуг, які надавалися, а саме: складська обробка машин з товарами - 2000,00 грн за послугу; складська обробка контейнерів з товарами - 3000,00 грн за послугу; комплектація фурнітури по замовленням покупців - 1,00 грн за 1 штуку укомплектованого товару.

За наслідком виконання умов договору ТОВ «ХОЛЛО УКРАЇНИ» складено звіти про виконані роботи за договором звіти №1 та №2 від 01.04.2020, звіт №3 від 30.04.2020, звіт №4 від 30.04.2020, звіт №5 від 31.05.2020, звіт №6 від 31.05.2020, звіт №7 від 30.06.2020, звіт №8 від 30.06.2020, та між сторонами складено акти наданих послуг №0104-20 від 01.04.2020, №3004-20 від 30.04.2020, №3105-20 від 31.05.2020, №3006-20 від 30.06.2020.

Всього за даним договором було надано послуг на 884653,00 грн, які оплачені у повному обсязі, що також не заперечувалося контролюючим органом.

В акті перевірки контролюючий орган фактично зводить усі порушення до невиконання ТОВ «ХОЛЛО УКРАЇНИ» своїх зобов`язань щодо подання звітності, оплати праці працівників, відсутніх відомостей про власні чи орендовані основні засоби та відсутність на момент здійснення господарських операцій банківських рахунків.

З цього приводу суд зазначає, що позивач не може нести відповідальність за ненадання будь-якої звітності його контрагентом та несплати (не нарахування) доходу своїм чи найманим працівникам. Більше того, форма 1-ДФ на яку посилається відповідач не охоплює оплати праці працівників за цивільно-правовим договором, а тому не може вважатися належним та допустимим доказом відсутності у ТОВ «ХОЛЛО УКРАЇНА» трудових ресурсів.

Також не відомо чим обґрунтовується посилання контролюючого органу на відсутність банківських рахунків у ТОВ «ХОЛЛО УКРАЇНА», адже під час укладання договорів, протоколів погодження ціни та актів наданих послуг ТОВ «ХОЛЛО УКРАЇНА» вказувала свої банківські реквізити, також позивач здійснював платежі за наданні послуги у безготівковій формі на банківські рахунки ТОВ «ХОЛЛО УКРАЇНА».

Таким чином вбачається, що висновки акту перевірки щодо взаємовідносин із вказаним контрагентом ґрунтуються на припущеннях контролюючого органу.

Щодо взаємовідносин між позивачем та ТОВ «ЕКОДОРДИЗАЙН» (), суд зазначає наступне.

Між позивачем та ТОВ «ЕКОДОРДИЗАЙН», як виконавцем, було укладено договір про надання послуг №3006 від 17.07.2020 за яким останній зобов`язується за завданням замовника надати послуги генерального прибирання нежитлових офісних та складських приміщень.

У відповідності до п. 1.2 Договору адреси офісних приміщень, в яких надаються послуги з прибирання: м. Бровари, вул. Дмитра Янченка, буд. 2; м. Харків, вул. Конєва буд. 4.

У відповідності до п.1. 3 Договору адреси складських приміщень, в яких надаються послуги з прибирання: м. Бровари, вул. Дмитра Янченка, буд. 2; м. Харків, вул. Біологічна, 6.

Також п. 1.4 договору погоджено загальний перелік послуг з генерального прибирання, а саме: миття вікон; миття та дезінфекція підлоги; миття стін, стель та приборів освітлення; миття та дезінфекція меблів; миття та дезінфекція дверей та дверних прорізів.

На виконання умов Договору позивачем надавалися заявки №1 від 17.07.2020, №2 від 17.07.2020, №3 від 17.07.2020, №4 від 17.07.2020, №5 від 18.09.2020, №6 від 18.09.2020.

Після проведення прибирання та фактичного надання послуг між сторонами укладено акти наданих послуг №2407 від 24.07.2020, №3107-3 від 31.07.2020, №3009 від 30.09.2020.

У позивача станом на березень 2021 року виникла заборгованість щодо оплати наданих послуг у розмірі 500235,00 грн у зв`язку із чим позивач отримав від ТОВ «ЕКОДОРДИЗАЙН» листа з вимогою оплатити заборгованість на ТОВ «РОЯЛ МОНОЛІТ» у зв`язку із укладенням договору відступлення права вимоги №1503/1ув від 15.03.2021.

Розрахунки не проведено, наявна кредиторська заборгованість.

Також, між позивачем та ТОВ «ЕКОДОРДИЗАЙН», як виконавцем, укладено договір про надання послуг №107 від 17.07.2020 за яким останній зобов`язується з використанням власних матеріалів, надати послуги з передпродажної підготовки товарів, а саме: стікеровки товарів; комплектації фурнітури по замовленню покупця.

У відповідності до умов п. 1.3 Договору місцем надання послуг є склади розташовані за адресою м. Харків, вул. Біологічна, 6 та м. Бровари, вул. Дмитра Янченка, 2.

Протоколом погодження ціни затверджено вартість наданих послуг, а саме: стікеровка товарів - 1,03 грн за штуку; комплектація фурнітури по замовленням покупців - 1,30 грн за штуку.

За наслідком виконання умов договору ТОВ «ЕКОДОРДИЗАЙН» складено звіти про виконані роботи за договором звіти №1 від 31.07.2020, №2 від 31.07.2020, №3 від 31.07.2020, №4 від 31.07.2020р, №5 від 31.08.2020, №6 від 31.08.2020, №7 від 31.08.2020, №8 від 31.08.2020, №9 від 30.09.2020, №10 від 30.09.2020, №11 від 30.09.2020, №12 від 30.09.2020, та між сторонами складено акти наданих послуг №3107-2 від 31.07.2020, №3108 від 31.08.2020, №3009 від 20.09.2020.

У позивача станом на березень 2021 року виникла заборгованість щодо оплати наданих послуг у розмірі 3267965,35 грн у зв`язку із чим позивач отримав від ТОВ «ЕКОДОРДИЗАЙН» листа з вимогою оплатити заборгованість на ТОВ «РОЯЛ МОНОЛІТ» у зв`язку із укладенням договору відступлення права вимоги №1503/1ув від 15.03.2021.

Розрахунки не проведено, наявна кредиторська заборгованість.

В акті перевірки контролюючий орган фактично зводить усі порушення до невиконання ТОВ «ЕКОДОРДИЗАЙН» своїх зобов`язань щодо подання звітності, оплати праці працівників, відсутніх відомостей про власні чи орендовані основні засоби.

З цього приводу суд зазначає, що позивач не може нести відповідальність за ненадання будь-якої звітності його контрагентом та несплати (не нарахування) доходу своїм чи найманим працівникам. Більше того, форма 1-ДФ на яку посилається контролюючий орган не охоплює оплати праці працівників за цивільно-правовим договором, а тому не може вважатися належним та допустимим доказом відсутності у ТОВ «ЕКОДОРДИЗАЙН» трудових ресурсів.

Більше того, в акті перевірки на стор. 58-59 наявні посилання на проведення інвентаризації на складі на станції Харків-Ліски, який знаходиться на території вантажного терміналу за адресою: м. Харків, вул. Біологічна, 6, в ході якої виявлено, що на вищевказаному складі не могло здійснюватися миття стін, стелі, дверних прорізів, приборів освітлення, як зазначено в заявках на послуги генерального прибирання, так як на даному складі стеля відсутня, а в наявності металеві ворота для під`їзду автомобільного та залізничного транспорту.

Суд наголошує, що прибирання складу за адресою: м. Харків, вул. Біологічна, буд. 6 здійснювалося за заявками №3 від 17.07.2020 та №6 від 18.09.2020 та надання послуг також заактовано актом надання послуг №3107-3 від 31.07.2020 та актом №3009 від 30.09.2020. Сума такого прибирання складає 225000,00 грн без ПДВ.

Разом з тим, контролюючий орган не висловив жодних недоліків по іншим об`єктам прибирання.

Більше того, представником позивача зазначено, що неточності у заявці на прибирання складу за адресою: м. Харків, вул. Біологічна, буд. 6, по взаємовідносинам з ТОВ «ЕКОДОРДИЗАЙН» пов`язані перш за все із узагальненими термінами елементів будівлі, а саме: «стеля», «стіни» та «прибори освітлення». Наявність крівлі на складі однозначно підтверджує наявність стелі, на складі були наявні стіни та прибори освітлення. В той же час наявність перегородки із сітки-рабиці не лише не виключає можливість її прибирання, але й у деяких випадках ускладнює подібне прибирання.

Отже, можна дійти висновку, що висновки контролюючого органу ґрунтуються на припущеннях.

Щодо взаємовідносин між позивачем та ТОВ «ЛОЯЛЬТІ-СЕРВІС» (), суд зазначає наступне.

Між позивачем та ТОВ «ЛОЯЛЬТІ-СЕРВІС», як виконавцем, було укладено договір про надання послуг з передпродажної підготовки товарів №2909 від 29.09.2020 за яким останній зобов`язується надати послуги з передпродажної підготовки - пакування палет з товарами у пакувальну плівку, з використанням матеріалів замовника.

На виконання умов договору між сторонами було підписано акти надання послуг №8-2 від 08.10.2020, №15-1 від 15.10.2020, №22-1 від 22.10.2020, №29-1 від 29.10.2020, №05-3 від 05.11.2020, №12-1 від 12.11.2020, №24-2 від 24.11.2020, №08-1 від 08.12.2020, №15-3 від 15.12.2020.

Розрахунки по даному договору проведено у повному обсязі.

В акті перевірки контролюючий орган фактично зводить усі порушення до невиконання ТОВ «ЛОЯЛЬТІ-СЕРВІС» своїх зобов`язань щодо подання звітності, оплати праці працівників, відсутніх відомостей про власні чи орендовані основні засоби та відсутність на момент здійснення господарських операцій банківських рахунків.

З цього приводу суд наголошує, що позивач не може нести відповідальність за ненадання будь-якої звітності його контрагентом та несплати (не нарахування) доходу своїм чи найманим працівникам. Більше того, форма 1-ДФ на яку посилається контролюючий орган не охоплює оплати праці працівників за цивільно-правовим договором, а тому не може вважатися належним та допустимим доказом відсутності у ТОВ «ЛОЯЛЬТІ-СЕРВІС» трудових ресурсів.

Також не відомо чим обґрунтовується посилання контролюючого органу на відсутність банківських рахунків у ТОВ «ЛОЯЛЬТІ-СЕРВІС», адже під час укладання договорів та актів наданих послуг ТОВ «ЛОЯЛЬТІ-СЕРВІС» вказувала свої банківські реквізити, також Позивач здійснював платежі за наданні послуги у безготівковій формі на банківські рахунки ТОВ «ЛОЯЛЬТІ-СЕРВІС».

Таким чином вбачається, що висновки акту перевірки щодо взаємовідносин із вказаним контрагентом ґрунтуються на припущеннях контролюючого органу.

Щодо взаємовідносин між позивачем та ТОВ «АСТРА БУД ПЛЮС» (), суд зазначає наступне.

Між позивачем та ТОВ «АСТРА БУД ПЛЮС», як виконавцем, було укладено договір про надання послуг з генерального прибирання нежитлових приміщень №б/н від 01.10.2020 за яким останній зобов`язується надати послуги генерального прибирання нежитлових складських приміщень.

У відповідності до п. 1.2 Договору адреси складських приміщень, в яких надаються послуги з прибирання: м. Бровари, вул. Дмитра Янченка, буд. 2; м. Харків, вул. Біологічна, 6.

Також п. 1.4 договору погоджено загальний перелік послуг з генерального прибирання, а саме: миття вікон; миття та дезінфекція підлоги; миття стін, стель та приборів освітлення; миття та дезінфекція меблів; миття та дезінфекція дверей та дверних прорізів.

На виконання умов договору складені на підписані акти надання послуг №б/н від 31.10.2020, №б/н від 30.11.2020 №б/н від 31.12.2020.

Розрахунки за вказані операції не проведені, наявна заборгованість 562500,00 грн.

В акті перевірки контролюючий орган фактично зводить усі порушення до невиконання ТОВ «АСТРА БУД ПЛЮС» своїх зобов`язань щодо подання звітності, оплати праці працівників, відсутніх відомостей про власні чи орендовані основні засоби.

З цього приводу суд наголошує, що позивач не може нести відповідальність за ненадання будь-якої звітності його контрагентом та несплати (не нарахування) доходу своїм чи найманим працівникам. Більше того, форма 1-ДФ на яку посилається контролюючий орган не охоплює оплати праці працівників за цивільно-правовим договором, а тому не може вважатися належним та допустимим доказом відсутності у ТОВ «АСТРА БУД ПЛЮС» трудових ресурсів.

Більше того, в акті перевірки на стор. 66-68 наявні посилання на проведення інвентаризації на складі на станції Харків-Ліски, який знаходиться на території вантажного терміналу за адресою: м. Харків, вул. Біологічна, 6, в ході якої виявлено, що на вищевказаному складі не могло здійснюватися миття стін, стелі, дверних прорізів, приборів освітлення, як зазначено в заявках на послуги генерального прибирання, так як на даному складі стеля відсутня, а в наявності металеві ворота для під`їзду автомобільного та залізничного транспорту.

Позивачем зазначено, що прибирання складу за адресою: м. Харків, вул. Біологічна, буд. 6 здійснювалося, про що складено акти б/н від 31.10.2020, №б/н від 30.11.2020, №б/н від 31.12.2020. Сума такого прибирання складає 270000,00 грн без ПДВ.

Разом з тим, контролюючий орган не висловив жодних недоліків по іншим об`єктам прибирання.

Більше того, слід звернути увагу, що неточності у заявці на прибирання складу за адресою: м. Харків, вул. Біологічна, буд. 6, по взаємовідносинам з ТОВ «АСТРА БУД ПЛЮС» пов`язані перш за все із узагальненими термінами елементів будівлі, а саме: «стеля», «стіни» та «прибори освітлення». Наявність крівлі на складі однозначно підтверджує наявність стелі, на складі були наявні стіни та прибори освітлення. В той же час наявність перегородки із сітки-рабиці не лише не виключає можливість її прибирання, але й у деяких випадках ускладнює подібне прибирання.

Отже, висновки контролюючого органу ґрунтуються на припущеннях.

У той же час, ТОВ «АСТЕКС ТРЕЙДИНГ» під час проведення перевірки, у строки передбачені Податковим кодексом України, надало усі первинні документи та пояснення щодо реальності господарських операцій, які в повній мірі відображають господарські операції, їх характер, об`єм та підтверджено рух товару, а також обґрунтованості понесених витрат.

На підставі викладеного вбачається, що висновки акту перевірки №7692/20-40-07-02-08/34469408 від 07.05.2021 ґрунтуються на припущеннях і не мають жодних належних та допустимих доказів порушення ТОВ «АСТЕКС ТРЕЙДИНГ» вимог податкового законодавства.

Суд зазначає, що згідно п. 44.1. ст. 44 Податкового кодексу України від 02.12.2010, № 2755-VI для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до п. 44.2. ст. 44 Податкового кодексу України, для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Платники податку, які відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат та визначають об`єкт оподаткування з податку на прибуток за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності.

Згідно п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України, прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Для платників податку, у яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний період не перевищує сорока мільйонів гривень, об`єкт оподаткування може визначатися без коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу. Платник податку, у якого річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний період не перевищує сорока мільйонів гривень, має право прийняти рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років та коригувань, визначених підпунктом 140.4.8 пункту 140.4 та підпунктом 140.5.16 пункту 140.5 статті 140 цього Кодексу), визначені відповідно до положень цього розділу, не більше одного разу протягом безперервної сукупності років в кожному з яких виконується цей критерій щодо розміру доходу. Про прийняте рішення платник податку зазначає у податковій звітності з цього податку, що подається за перший рік в такій безперервній сукупності років. В подальші роки такої сукупності коригування фінансового результату також не застосовуються (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років).

Якщо у платника, який прийняв рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років та коригувань, визначених підпунктом 140.4.8 пункту 140.4 та підпунктом 140.5.16 пункту 140.5 статті 140 цього Кодексу), визначені відповідно до положень цього розділу, в будь-якому наступному році річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний період перевищує сорок мільйонів гривень, такий платник визначає об`єкт оподаткування починаючи з такого року шляхом коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці, визначені відповідно до положень цього розділу.

Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

Платники податку на прибуток - виробники сільськогосподарської продукції, які обрали річний податковий (звітний) період відповідно до підпункту 137.4.1 пункту 137.4 статті 137 цього Кодексу, фінансовий результат до оподаткування за податковий (звітний) період обчислюють шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування за минулий звітний рік на фінансовий результат до оподаткування за перше півріччя такого року та збільшення на фінансовий результат до оподаткування за перше півріччя поточного звітного року, що визначені відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності;

Для платників податку, визначених підпунктом 133.1.5 пункту 133.1 статті 133 цього Кодексу, не є об`єктом оподаткування прибуток із джерелом походження за межами України.

Відповідно п. 185.1 ст. 85 ПК України, об`єктом оподаткування є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

в) ввезення товарів на митну територію України;

г) вивезення товарів за межі митної території України;

е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.

Згідно п. 187.1 ст. 187 ПК України, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", незалежно від дати накладення електронного підпису.

За операціями з виконання підрядних будівельних робіт суб`єкти підприємницької діяльності (підрядники та субпідрядники) можуть застосовувати касовий метод податкового обліку відповідно до підпункту 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.

Відповідно п. 188.1 ст. 188 ПК України, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення; електричної енергії, ціна на яку склалася на ринку електричної енергії.

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних від простроченої суми та інфляційні витрати, відшкодування шкоди, у тому числі відшкодування упущеної вигоди за рішеннями міжнародних комерційних та інвестиційних арбітражів або іноземних судів, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань.

До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку.

У випадках, передбачених статтею 189 цього Кодексу, база оподаткування визначається з урахуванням положень статті 189 цього Кодексу.

Згідно п. 176.2(б) ст. 176 ПК України, особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, та платники єдиного внеску зобов`язані подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску (з розбивкою по місяцях звітного кварталу), до контролюючого органу за основним місцем обліку. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку - фізичній особі податковим агентом, платником єдиного внеску протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності із зазначених питань не допускається.

У разі якщо відокремлений підрозділ юридичної особи не уповноважений нараховувати, утримувати і сплачувати (перераховувати) податок до бюджету, податковий розрахунок за такий підрозділ подає юридична особа до контролюючого органу за основним місцем обліку.

Також, відповідно до п. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно п. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. В свою чергу первинний документи це документ, який містить відомості про господарську операцію.

У відповідності до п. 1 наказу від 14.10.1997 №363 «Про затвердження Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні» товарно-транспортна документація - це комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу.

Суд зазначає, що згідно ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У судовому засіданні відповідачем не доказано правомірність спірного рішення, проте, позивачем належними та допустимими доказами доведена його протиправність.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, позовні вимоги ТОВ «АСТЕКС ТРЕЙДИНГ» підлягають задоволенню.

Щодо заяви представника позивача з питань відшкодування сплати судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, суд зазначає наступне.

Зі змісту заяви про відшкодування позивачу судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, а також доданих до заяви доказів, вбачається, що позивачем понесені витрати за написання заперечень на акт планової документальної виїзної перевірки - 10000 грн, підготовка та подання позову - 30000 грн, всього на суму 40000 грн.

Суд зазначає, що згідно з ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 2-5 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, враховує складність справи та надані адвокатом послуги.

Суд зазначає, що написання заперечень на акт планової документальної виїзної перевірки, які оцінені у 10000 грн, не може вважатись наданням правової допомоги у рамках розгляду даної справи, оскільки було здійснено під час адміністративного оскарження до контролюючого органу, та з урахуванням складності справи, кількості судових засідань та часу їх проведення, суд дійшов висновку що заява представника позивача про стягнення судових витрат пов`язаних з правничою допомогою у сумі 40000 грн, підлягає частковому задоволенню, а саме стягненню на користь позивача з відповідача судових витрат на правничу допомогу у розмірі 20000 грн.

Керуючись ст. 132, 134, 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "АСТЕКС ТРЕЙДИНГ" (вул. Конєва, буд. 4, оф. 505, м. Харків, 61052, ) до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове-повідомлення рішення від 09.06.2021 №2 прийняте ГУ ДПС у Харківській області на підставі висновків акту перевірки №7692/20-40-07-02-08/34469408 від 07.05.2021.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АСТЕКС ТРЕЙДИНГ" () сплачену суму судового збору в розмірі 22700 (двадцять дві тисячі сімсот) грн 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України ().

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АСТЕКС ТРЕЙДИНГ" () судові витрати пов`язані з наданням правничої допомоги адвоката в розмірі 20000 (двадцять тисяч) грн 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України ().

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 04 жовтня 2021 року.

Суддя М.М.Панов