Справа № 520/13440/21
Суддя: Бідонько А.В.
Дата ухвалення: 2021-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 жовтня 2021 р. № 520/13440/21
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бідонька А.В. розглянувши в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю " НЬЮ СИСТЕМС АМ" (вул. Ромашкіна, буд. 1,м. Харків,61031) до Державної податкової служби України (Львівська площа, буд. 8,м. Київ,04053), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії , -

В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- Визнати протиправними дії Державної податкової служби України щодо відмови у реєстрації акцизної накладної №161 від 22.02.2021 року в Єдиному реєстрі акцизних накладних надісланої.

- Зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі акцизних накладних акцизну накладну №161 від 22.02.2021 року.

- Визнати протиправними дії Державної податкової служби України щодо відмови у реєстрації акцизної накладної № 164 від 22.02.2022 року в Єдиному реєстрі акцизних накладних.

- Зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі акцизних накладних акцизну накладну №164 від 22.02.2022 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що позивачем за результатами господарської діяльності складено акцизні накладні №161, 164 від 22.02.2022, які, в свою чергу, було направлено на реєстрацію до Єдиного реєстру акцизних накладних. Позивачу квитанціями від 22.02.2021 відповідачем зазначено про помилки "Документ не може бути прийнятий - порушено вимоги п. 229.8 статті 229 ПК України, а саме: податковий вексель, зазначений в акцизній накладній, погашений". Позивач вважає такі дії відповідача щодо відмови у реєстрації акцизних накладних не законними.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду відкрито провадження по справі. Копія ухвали разом з матеріалами поданого позову відправлена відповідачу по справі.

Від відповідача відзив на адміністративний позов не надходив, отже, своїм правом на подання відзиву по адміністративній справі відповідач не скористався.

Відповідно до ч. 2 ст. 175 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

06.02.2020 року між ТОВ «НЬЮ СИСТЕМО АМ» та Військовою частиною НОМЕР_1 було укладено договір №20-20 «Про надання послуг з прийняття та видачі палива». За цим договором ТОВ «НЬЮ СИСТЕМС АМ» надає ВЧ НОМЕР_1 послуги щодо зберігання палива авіаційного (паливо для реактивних двигунів). Паливо було придбано у постачальника Державною прикордонною служби України яка у свою чергу, передала до Харківської окремої авіаційної ескадрильї таке паливо за ланцюгом постачання та на умовах, викладених у пп.229.8.1 п.229.8.

Реалізація палива авіаційного від Постачальника до ВЧ НОМЕР_1 відбулась шляхом фактичного передавання палива з акцизного складу Постачальника на акцизний склад Зберігана, тобто ТОВ «НЬЮ СИСТЕМС АМ» згідно договору від 06.02.20р №20-20 «Про надання послуг з прийняття та видачі палива».

На зберігання ТОВ «НЬЮ СИСТЕМС АМ» всього було передано авіаційного пального, згідно про термінованого податкового векселя - 74 499 кг / 93 644,95 л + 15грС:

- вексель АА2734959 - 8 922 кг / 11 241,03 л + 15грС;

- вексель АА2825376 - 65 577 кг / 82 403,92 л + 15грС.

В момент реалізації палива авіаційного (палива для реактивних двигунів), Постачальник склав акцизну накладну форми «П» від 22.02.2021 №161, №164.

Зазначені податкові накладні були подані платником податків для реєстрації в Єдиному реєстрі акцизних накладних (далі Реєстр) та прийняті до Реєстру 22.02.2021, але із зупиненням процедури реєстрації.

22.02.2021 ДПС України складено квитанції про зупинення реєстрації акцизних накладних. Підставою для зупинення реєстрації акцизних накладних відповідачем зазначено, що порушено вимоги п. 229.8 ст. 229 ПК України, а саме податковий вексель, зазначений в акцизній накладній, погашено.

Товариство з обмеженою відповідальністю «НЬЮ СИСТЕМС АМ» 24.05.2021 року звернулось до відповідача зі скаргою.

Листами від 30.03.2021 №7090/6199-00-09-02-03-06, від 22.06.2021 № 1394716/99-00-09-02-03-06 ДПС України відмовило позивачу у реєстрації, вказавши, що оскільки векселя погашені підтверджуючими документами, відповідно до яких пальне відвантажено військовій частині, Товариство може реалізувати таке пальне після подачі заявки на зміну умов оподаткування відповідно до пп. 229.8.13 п. 229.8 ст. 229 ПК України.

Позивач не погоджуючись із листами Державної податкової служби України та вважаючи протиправними дії останньої щодо не прийняття для реєстрації акцизних накладних форми "П" №161 та № 164 від 22.02.2021, звернутися до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам зазначеної справи, суд зазначає наступне.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, щодо компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальності за порушення податкового законодавства, врегульовані Податковим кодексом України.

Так, основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України визначені Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» № 481/95-ВР від 19.12.1995 (із змінами та доповненнями, далі Закон № 481).

Відповідно до ст. 1 Закону № 481, оптова торгівля пальним - діяльність із придбання та подальшої реалізації пального із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик суб`єктам господарювання (у тому числі іноземним суб`єктам господарювання, які діють через своє зареєстроване постійне представництво) роздрібної та/або оптової торгівлі та/або іншим особам.

Із викладеного слідує, що для того, щоб господарська діяльність суб`єкта господарювання підпадала під визначення «оптова торгівля пальним», така діяльність має складатись одночасно із двох складових: 1) придбання пального; 2) реалізація пального іншим особам (оптова або роздрібна торгівля).

Відповідно до ст. 936 Цивільного кодексу України, за договором зберігання одна сторона (зберігай) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Договором зберігання, в якому зберігачем є особа, що здійснює зберігання на засадах підприємницької діяльності (професійний зберігай), може бути встановлений обов`язок зберігана зберігати річ, яка буде передана зберігачеві в майбутньому. Договір зберігання є публічним, якщо зберігання речей здійснюється суб`єктом підприємницької діяльності на складах (у камерах, приміщеннях) загального користування.

Положенням ст. 944 ЦК України встановлено, що зберігай не має права без згоди власника користуватися річчю, переданою йому на зберігання, а також передавати її у користування іншій особі. Зберігай зобов`язаний на першу вимогу поклажодавця повернути річ, навіть якщо строк її зберігання не закінчився (ст. 953 ЦК України).

Згідно п. 1.4 Договору №20-20 від 06.02.2020 укладеного між позивачем та Військовою частиною НОМЕР_1 до Виконавця(зберігача) не переходить право власності на паливо, передане йому Замовником на зберігання.

Таким чином, позивач, згідно укладених з власниками пального договорами, приймає на зберігання, зберігає на власному акцизному складі, та повертає зі зберігання пальне контрагента і згідно вимог законодавства, не має права розпоряджатись даним пальним, а може лише повернути пальне зі зберігання його власнику, або уповноваженій ним особі, в межах договорів зберігання пального.

За правилами пп. 14.1.6. п. 14.1 ст. 14 ПК України, акцизний склад - це:

а) спеціально обладнані приміщення на обмеженій території (далі - приміщення), розташовані на митній території України, де під контролем постійних представників контролюючого органу розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі, а також реалізації спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів;

б) приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.

Відповідальне зберігання - господарська операція, що здійснюється платником податків і передбачає передачу згідно з договорами схову матеріальних цінностей на зберігання іншій фізичній чи юридичній особі без права використання у господарському обороті такої особи з подальшим поверненням таких матеріальних цінностей платнику податків без зміни якісних або кількісних характеристик (пп. 14.1.32. п. 14.1 ст. 14 ПК України).

За приписами пп. 14.1.202 п. 14.1 ст.14 ПК України, продаж (реалізація) товарів - будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за плату або компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатного надання товарів. Не вважаються продажем товарів операції з надання товарів у межах договорів комісії (консигнації), поруки, схову (відповідального зберігання), доручення, довірчого управління, оперативного лізингу (оренди), інших цивільно-правових договорів, які не передбачають передачі прав власності на такі товари.

Отже, наведеною нормою чітко визначено, що не є продажем товарів операції з надання товарів у межах договорів відповідального зберігання, які не передбачають передачі прав власності на такі товари.

Разом з тим, відповідно до пп. 14.1.212 п. 14.1 ст.14 ПК України, реалізація пального або спирту етилового для цілей розділу VI цього Кодексу - будь-які операції з фізичної передачі (відпуску, відвантаження) пального або спирту етилового з переходом права власності на таке пальне або спирт етиловий чи без такого переходу, за плату (компенсацію) чи без такої плати на митній території України з акцизного складу/акцизного складу пересувного.

Суд зазначає, що Відповідач посилаючись на пп. 229.8.13 п.229.8 ст 229 Кодексу для визначення терміну «реалізація пального», має на увазі п. 14.1.212 ст. 14 ПК України, що в свою чергу є помилковим, позаяк дана норма надає розширене тлумачення терміну «реалізація пального», як будь-яка фізична передача пального, лише для застосування до конкретних правовідносин, а саме розділу VI ПК України - Акцизний податок.

Правовідносини ж по ліцензуванню оптової торгівлі пальним регулюються Законом № 481, тому визначення реалізації пального згідно п. 14.1.212 ст.14 ПК України до цих правовідносин не застосовуються.

Відповідно до ст. 1 Закону № 481, терміни «пальне», «електронна сигарета», «рідини, що використовуються в електронних сигаретах», вживаються в Законі у значеннях, наведених у Податковому кодексі України. Натомість, в цьому Законі відсутнє посилання на застосування інших термінів у значеннях, наведених в Податковому кодексі України.

За наведеного вбачається, що оптова торгівля, шляхом придбання і реалізації пального, в розумінні ст. 1 Закону № 481, можлива лише шляхом набуття суб`єктом господарювання пального у власність, і, відповідно, подальшої передачі права власності на пальне іншому суб`єкту господарювання, на підставі певних господарських договорів, як приклад договір купівлі-продажу, чи договір поставки, тощо.

Особливості оподаткування бензинів авіаційних та палива для реактивних двигунів визначено пунктом 229.8 Податкового кодексу України.

Згідно з підпунктом 229.8.1 пункту 229.8 статті 229 ПК України ввезення на митну територію України або реалізація вироблених в Україні бензинів авіаційних (код 2710 12 31 00 згідно з УКТ ЗЕД) та палива для реактивних двигунів (код 2710 12 70 00, 2710 19 21 00 згідно з УКТ ЗЕД) може здійснюватися із сплатою акцизного податку за ставками, визначеними підпунктом 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу без застосування підвищувального коефіцієнта 10, що і було зроблено векселедавцем. Позивач не здійсняв жодних дій передбачених вищенаведеними нормами для того, що у нього виник обов`язок зі сплати акцизного податку.

Разом з тим, єдиною підставою для висновків щодо зміни умов оподаткування та сплати акцизного податку Позивачем є факт реєстрації позивачем акцизних накладних, однак в даному випадку відсутній факт придбання відповідного пального позивачем.

Відповідно до п. 231.3 ст. 231 ПК України, особа, яка реалізує пальне або спирт етиловий, зобов`язана скласти акцизну накладну в двох примірниках у разі реалізації пального або спирту етилового:

а) з акцизного складу до іншого акцизного складу, в тому числі через трубопровід або з використанням акцизного складу пересувного, у разі якщо до реалізації пального або спирту етилового такий інший акцизний склад уже відомий;

б) з акцизного складу до акцизного складу пересувного;

в) з акцизного складу пересувного до іншого акцизного складу пересувного;

г) з акцизного складу пересувного до акцизного складу.

Особа, яка склала акцизну накладну в двох примірниках, зобов`язана зареєструвати перший примірник такої акцизної накладної в Єдиному реєстрі акцизних накладних, а другий примірник такої акцизної накладної в день її складання надіслати розпоряднику акцизного складу - отримувачу пального або спирту етилового.

Аналогічні норми наведені і в Порядку №262.

Суд зазначає, що акцизні накладні позивач реєстрував згідно вимог п. 231.3 ст. 231 ПК України, і в момент повернення пального зі зберігання відбуватиметься «реалізація пального» в розумінні розділу VI ПК України. Однак, при такій передачі не відбудеться торгівля пальним, оскільки позивач власного пального на акцизному складі не має. Позивач не є покупцем/продавцем пального, а бере участь у відповідних правовідносинах, як суб`єкти що надає послуги (зберігання ).

Таким чином, суд приходить до висновку, що позиція відповідача викладена у листах суперечить змісту Закону № 481, оскільки контролюючий орган ототожнює господарську діяльність зі зберігання пального і господарську діяльність з оптової торгівлі пальним.

Відповідно до п. 4.1.4. ст. 4 ПК України, податкове законодавство України грунтується, зокрема, на принципові презумпції правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу;

В силу приписів п. 56.21 ст. 56 ПК України, у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Суд зазначає, що пп. 14.1.202 п. 14.1 ст. 14 ПК України та пп. 14.1.212 п. 14.1 ст.14ПК України припускають неоднозначне трактування прав та обов`язків платників податків, в частині визначення поняття «реалізація пального», тому для застосування Закону № 481, мають прийматись положення пп. 14.1.202 п. 14.1 ст.14 ПК України, тобто на користь платника податку.

Згідно правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної, зокрема, в рішенні від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» (заяви № 23759/03 та № 37943/06), у випадку, коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий підхід для осіб.

Таким чином, що відповідачем не наведено в листах достатніх доказів, які б свідчили про те, що оскаржені податкові рішення прийняте на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, обґрунтовано та правомірно.

У той же час, відмова Державної податкової служби України в реєстрації в Єдиному реєстрі акцизної накладної № 161 від 22.02.2021, акцизної накладної № 164 від 22.02.2021 шляхом не прийняття документів з підстав погашення податкового векселя є протиправною та також, що не відповідає приписам законодавства та ставить платника податків у становище певної невизначеності, адже такий платник не може у звичному режимі продовжувати діяльність та розпоряджатись на власний розсуд належним їм майном (паливом).

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Під час вирішення справи суд перевіряє відповідність прийнятого суб`єктом владних повноважень рішення, дії на відповідність критеріям, визначеним ст.2 КАС України.

З огляду на викладене, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення для його прийняття. У разі ж відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Також суд вказує, що при вирішенні питання про реєстрацію накладних адміністративний суд не досліджує зміст господарських правовідносин. Завдання суду полягає у дослідженні документів первинного бухгалтерського обліку в аспекті їх належності для цілей підтвердження реальності господарських операцій. Необхідність підтвердження реальності господарських операцій переслідує публічно-правові цілі - встановлення належності виконання платниками податків визначених законодавством податкових обов`язків.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 10.04.2020 по справі № 819/330/18.

За таких підстав, суд приходить до висновку, що податковий орган не мав правових підстав для відмови позивачу у реєстрації акцизних накладних, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.2 КАС України - завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України - в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до вимог ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд,
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю " НЬЮ СИСТЕМС АМ" (вул. Ромашкіна, буд. 1,м. Харків,61031) до Державної податкової служби України (Львівська площа, буд. 8,м. Київ,04053), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Військова частина НОМЕР_1 (вул. Аерофлотська, буд. 16, м. Харків, 61000) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Державної податкової служби України щодо відмови Товариству з обмеженою відповідальністю " НЬЮ СИСТЕМС АМ" у реєстрації акцизних накладних №161, № 164 від 22.02.2021 року в Єдиному реєстрі акцизних накладних надісланої.

Зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі акцизних накладних акцизні накладні Товариства з обмеженою відповідальністю " НЬЮ СИСТЕМС АМ" №161, №164 від 22.02.2021 року .

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю " НЬЮ СИСТЕМС АМ" (вул. Ромашкіна, буд. 1,м. Харків,61031) судовий збір у сумі 4 540,00 грн. (чотири тисячі п`ятсот сорок гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України (Львівська площа, буд. 8,м. Київ,04053; ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Бідонько А.В.