Справа № 640/31136/20
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2021-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Єгорової Н.М., Коротких А.Ю.

за участю секретаря Ковтун К.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 21 липня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовною заявою до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови від 03.12.2020 ВП №62851528 про закінчення виконавчого провадження; зобов`язання відповідача поновити виконавче провадження із примусового виконання виконавчого листа Окружного адміністративного суду міста Києва №640/6613/19 від 22.06.2020.

Окружний адміністративний суд м.Києва своїм рішенням від 21 липня 2021 року у задоволенні позову відмовив.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позов. На думку апелянта, зазначене рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Апелянт зазначив, що остаточне рішення, яке є обов`язковим для виконання залишилося невоконаним. Апелянт вважає, що державний виконавець не організував заходів по виконанню рішення суду, формально підійшов до вирішення питання та передчасно виніс постанові про закінчення виконавчого провадження.

Відповідач правом надання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Дана справа належить до категорії термінових справ, передбачених ст. 287 КАС України та підлягає розгляду з урахуванням особливостей, передбачених параграфом 2 глави 11 КАС України.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного (в порядку письмового) позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконанні у відповідача перебувало виконавче провадження №62851528 про виконання виконавчого листа №640/6613/19, виданого Окружним адміністративним судом м. Києва 22.06.2020, про зобов`язання Київську міську державну адміністрацію надати ОСОБА_1 інформацію про наявність земель державної та комунальної форми власності, які ще не надані в користування та можуть бути використані та передані у приватну власність: ведення садівництва, для індивідуального дачного будівництва і обслуговування житлового будинку, господарчих будівель і споруд (присадибна ділянка) в Деснянському, Дарницькому чи Дніпровському районі міста Києва; зобов`язання Київську міську державну адміністрацію розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.02.2019 щодо надання графічних матеріалів, з урахуванням наданої Київською міською державною адміністрацією інформації про запитувані ним земельні ділянки.

19.08.2020 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого правадження.

03.12.2020 відповідач виніс постанову ВП №62851528, якою відповідно до п.11 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №640/6613/19 закінчив, оскільки рішення суду виконати без участі боржника не виявляється можливим.

Не погодившись із прийнятою відповідачем постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» (надалі - Закон №1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 3 Закону №1404-VIII передбачено, що примусовому виконанню підлягають рішення на підставі, зокрема виконавчих листів і наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 16 частини третьої статті 18 Закону №1404-VIII встановлено право виконавця під час здійснення виконавчого провадження накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних і посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини першої статті 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

Частиною другою статті 63 Закону №1404-VIII передбачено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) і попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до частини третьої статті 63 Закону №1404-VIII виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У свою чергу, стаття 75 Закону №1404-VIII встановлює відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії.

Так, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника-фізичну особу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника-юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі.

Пунктом 1 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

Так, ч.3 ст.63 зазначено Закону передбачено, що у разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

З матеріалів справи вбачається, що старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Григорян О.Г. вчинила дії, визначені частинами першою - третьої статті 63, частинами першою, другою статті 75 Закону № 1404-VIII, тобто винесла постанови про накладення штрафу за невиконання без поважних причин та за повторне невиконання боржником без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, а також на адресу Головного управління Національної поліції у м.Києві надіслала повідомлення про вчинення кримінального правопорушення відповідальними особами Київської міської державної адміністрації передбаченого ст.382 Кримінального кодексу України.

Водночас, колегія суддів зазначає, що докази виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2020 року у справі №640/6613/19 на даний час у матеріалах справи відсутні.

Крім того відсутні докази притягнення до кримінальної відповідальності осіб за невиконання рішення суду.

При вирішенні даного спору колегія суддів враховує, що відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За правилами частин першої - третьої статті 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно із частинами першою, другою статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Суд також наголошує, що обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Пунктом 2 частини першої статті 2 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: обов`язковості виконання рішень.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 10 Закону № 1404-VIII заходами примусового виконання рішень є: інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

За правилами частини першої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Пунктами 1 - 3, 14, 22 частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини четвертої статті 18 Закону № 1404-VIII вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

В даному випадку відповідачем не надано ні до суду першої інстанції, ні до апеляційного суду належних доказів, які б підтверджували дотримання державним виконавцем вимог частини першої статті 18 Закону № 1404-VIII щодо повного та ефективного виконання рішення суду.

Суд вважає, що з метою повного та ефективного виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2020 року у справі №640/6613/19, державний виконавець, у межах наданих їй статтею 18 Закону № 1404-VIII прав, мала можливість щодо вчинення інших дій, спрямованих на виконання рішення суду (як-от, одержати пояснення, викликати осіб з приводу виконавчого документа, пред`явити вимогу тощо).

Докази вчинення державним виконавцем наведених вище дій, у матеріалах справи відсутні.

На вимогу суду першої інстанції відповідачем не було надано належним чином засвідчені копії матеріалів справи виконавчого провадження №62851528, не надано відзиву на позовну заяву.

На думку суду, за вказаних обставин при здійсненні виконавчих дій у виконавчому провадженні № 62851528 було недостатнім для державного виконавця обмежитись лише накладенням штрафів на боржника та направленням повідомлення про вчинення кримінального правопорушення.

При вирішенні даного спору ключовим є факт невиконання рішення суду (тобто, постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2020 року у справі №640/6613/19), що є неприпустимим для правової держави, та переконання суду у тому, що вжитих державним виконавцем заходів було недостатньо, щоб рішення суду було виконане.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова від 03.12.2020 ВП №62851528 про закінчення виконавчого провадження прийнята передчасно, оскільки постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2020 року у справі №640/6613/19 (на виконання якої Окружним адміністративним судом м. Києва 22.06.2020 видано виконавчий лист) за результатами здійснення виконавчих дій не була виконана, в т. ч. з причин нездійснення у повній мірі державним виконавцем повноважень, визначених статтею 18 Закону № 1404-VIII, спрямованих на повне та ефективне виконання рішення суду, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

З огляду на викладене у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції не правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено без дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, тому наявні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 21 липня 2021 року скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправною та скасувати постанову від 03.12.2020 ВП №62851528 про закінчення виконавчого провадження.

Зобов`язати Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України поновити виконавче провадження №62851528 із примусового виконання виконавчого листа Окружного адміністративного суду міста Києва №640/6613/19 від 22.06.2020.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена до Верховного Суду.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: Н.М. Єгорова

А.Ю. Коротких