Справа № 120/794/21-а
Суддя: Заброцька Людмила Олександрівна
Дата ухвалення: 2021-08-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

09 серпня 2021 р. Справа № 120/794/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Заброцької Людмили Олександрівни,

за участю:

секретаря судового засідання: Кобильняк А.О.,

позивача: не з"явився,

представника відповідача: Шевчука В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Головного управління ДПС у Вінницькій області, як відокремлений підрозділ ДПС

про: визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення №-0208 від 30.06.2018, якими позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем - орендна плата з фізичних осіб за 2018 рік. Позивач вказує, що таке рішення відповідача порушує права та законні інтереси позивача, оскільки нарахування податкових зобов`язань зроблені відповідачем на підставі неправильно розрахованої нормативної грошової оцінки земельної ділянки та невірно застосованої ставки податку. Позивач зазначає, що податковий орган безпідставно збільшив розмір орендної плати, що суперечить умовам договору оренди та положенням Податкового кодексу України. Так, позивач вказує, що між ним - ОСОБА_1 та Козятинською міською радою 01.06.2007 року укладено договір оренди земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до якого орендна плата за користування земельною ділянкою становить 7262,46 грн., в той час, як нормативно-грошова оцінка земельної ділянки становить 121041 грн. Разом з цим, при здійснені обрахунку орендної плати податковим органом невірно визначено базу оподаткування, протиправно взявши за основу нормативно-грошову оцінку, яка затверджена рішення Козятинської міської ради №651-УІ від 20.09.2012 року, та безпідставно і в порушення положень Податкового кодексу України застосовано ставку податку 6% від такої нормативно-грошової оцінки.

Ухвалою суду від 08.02.2021 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

01.03.2021 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позову мотивуючи це тим, що Козятинським управлінням ГУ ДФС у Вінницькій області на підставі отриманих даних про перелік орендарів земельних ділянок від Козятинської міської ради, зокрема стосовно ОСОБА_1 , відповідно до п. 288.1 ст. 288 Податкового кодексу України, на підставі укладеного договору оренди землі від 01.06.2007 року б/н (земельна ділянка площею 0,1014 га, за адресою АДРЕСА_1 ), було прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Ф» від 30.06.2018 року №-0208, яким визначено ОСОБА_1 суму податкового зобов`язання за платежем орендна плата з фізичних осіб за 2018 рік в сумі 22659,92 грн.

Так, згідно з п.2 договору оренди землі нормативно - грошова оцінка земельної ділянки становить 121041 грн. Орендна плата вноситься у грошовій формі в розмірі - 7262,46грн в рік (п.4 Договору).

Ставка податку в договорі не зазначена. Однак, виходячи з викладеного ставка податку становить 6% від грошової оцінки (121041:7262,46=6%).

Згідно з рішенням №651-УІ від 20.09.2012 року 21 сесія 6 скликання Козятинської міської ради затверджено нову нормативно грошову оцінку земель м. Козятина. Тому, податковим органом проведено розрахунок орендної плати, яку повинен сплатити позивач, і вона складає 22659,92 грн. (377666 грн. * 6%= 22659,92 грн.).

Враховуючи вищевикладене, представник відповідача вважає, що Головне управління ДПС у Вінницькій області при прийнятті оскаржуваного рішення, діяло на підставі та в спосіб передбачений законодавством.

Ухвалою суду від 01.04.2021, у зв`язку з поданням представником відповідача заяви про відкладення розгляду справи, відкладено підготовче засідання в справі на іншу дату.

Ухвалою суду від 20.05.2021, у зв`язку з витребуванням додаткових доказів, оголошено перерву в підготовчому засіданні.

Ухвалою суду від 31.05.2021, у зв`язку з ненаданням суду витребуваних доказів, оголошено перерву у підготовчому засіданні.

Ухвалою суду від 06.07.2021 клопотання представника відповідача про заміну Головного управління ДПС у Вінницькій області правонаступником задоволено. Замінено відповідача в особі Головного управління ДПС у Вінницькій області як юридичну особу публічного права його правонаступником, яким є Головне управління ДПС у Вінницькій області, що діє як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України.

Також ухвалою від 06.07.2021 року закрито підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 28 липня 2021 року.

28.07.2021 року представником відповідача подано витребувані судом додаткові докази.

В судове засідання 28 липня 2021 року позивач та його представник не прибули, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи. Разом з тим, в матеріалах справи міститься заява представника позивача про розгляд справи без його участі, в якій представник також зазначив, що підтримує в повному обсязі заявлені позовні вимоги та просить їх задовольнити.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд зауважує про відсутність перешкод, визначених ч. 2 ст. 205 КАС України, для розгляду справи по суті.

В судовому засіданні 28.07.2021 року представник відповідача заперечував щодо задоволення позовних вимог.

Суд, з`ясувавши доводи сторін, викладені в заявах по суті справи, заслухавши усні пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, встановив наступні фактичні обставини.

01.06.2007 року між Козятинською міською радою та ОСОБА_1 укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для комерційної діяльності, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , загальною площею 1014 кв.м., в тому числі забудовані землі 1014 кв. м.

Частиною 3 розділу 2 договору встановлено, що нормативно грошова оцінка земельної ділянки становить 121041 грн.

Договір укладено на 5 років (частина 1 розділу 3 договору).

Частиною 1 та 5 розділу 4 вищевказаного договору визначено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовому вигляді в розмірі 7262,46 грн. в рік. У розмір орендної плати входить податок на землю.

Податковим органом прийнято податкові повідомлення-рішення №-0208 від 30.06.2018, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання зі сплати орендної плати за землю за 2018 рік у сумі 22659,92 грн.

При цьому, згідно з розрахунками орендної плати за землю, здійсненими відповідачем, податковим органом було застосовано іншу базу оподаткування - визначено іншу, ніж встановлено в договорі оренди землі, нормативно - грошову оцінку земельної ділянки та застосовано ставку податку 6% від визначеної податковим органом нормативно - грошової оцінки земельної ділянки.

Не погоджуючись з такими рішеннями податкового органу та вважаючи його протиправним позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку доводам позивача в обгрунтування заявленого позову, а також запереченням відповідача щодо позовних вимог, суд зауважує таке.

Відповідно до частин першої та другої статті 84 Земельного кодексу України (далі - ЗК України в редакції, чинній на час укладання договору оренди землі ) у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об`єкти комунальної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України), зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з ст. 269 ПК України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі. А відповідно до ст. 270 ПК України об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Підпунктом 271.1.1 пункту 271.1 статті 271 ПК України визначено, що базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 15 Закону України "Про оцінку земель" підставою для проведення нормативної грошової оцінки земельних ділянок є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Пунктом 271.2. ст.271 ПК України передбачено, що рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів, офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Згідно з п.п. 12.3.1-12.3.3. п. 12.3. ст. 12. ПК України сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів. Встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом. При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов`язково визначаються об`єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов`язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору. Копія прийнятого рішення про встановлення місцевих податків чи зборів надсилається у десятиденний строк з дня оприлюднення до контролюючого органу, в якому перебувають на обліку платники відповідних місцевих податків та зборів.

У відповідності до п.п. 12.3.4. п. 12.3. ст. 12 ПК України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Відповідно до п. 274.1 ст. 274 ПК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, а для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки.

Згідно з п. 288.1 ст. 288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни. Договір оренди земель державної і комунальної власності укладається за типовою формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до матеріалів справи судом встановлено, що 01.06.2007 року між Козятинською міською радою та ОСОБА_1 укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для комерційної діяльності, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , загальною площею 1014 кв.м. Згідно з вказаним договором грошова оцінка земельної ділянки становить 121041 грн. Орендна плата становить - 7262,46 грн. в рік ( а.с. 6 - 8 ).

Як встановлено судом відповідно до наявних в матеріалах справи доказів ( а.с. 54, 63 - 65 ), до вказаного договору оренди сторонами не вносились зміни, як це передбачено розділом 9 договору, зокрема і в частині збільшення розміру орендної плати, а в подальшому договір був розірваний сторонами на підставі взаємної згоди з 12.11.2018 року.

Відповідно до п. 288.2 - 288.5.1 ст. 288 ПК платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем. Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, - у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Закону України "Про оренду землі" орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Частиною першою статті 93 ЗК України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Згідно з ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

У відповідності до ст. 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Частиною другою зазначеної статті зокрема визначена така підстава виникнення цивільних прав і обов`язків як договори та інші правочини.

Згідно з ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною першою статті 627 ЦК України встановлений принцип "свободи договору", відповідно до якого на підставі статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Поряд з цим в частині першій статті 651 ЦК України зазначається, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналогічна правова норма міститься і в Законі України "Про оренду землі": орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін. Орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін. Орендар має право вимагати відповідного зменшення орендної плати в разі, якщо стан орендованої земельної ділянки погіршився не з його вини. Орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності, передані в оренду на земельних торгах, не може бути зменшена за згодою сторін протягом строку дії договору оренди, а також у разі його поновлення ( ст. 23 Закону України "Про оренду землі").

Суд звертає увагу, що в самому Договорі оренди землі (розділ 9) сторони погодили, що Орендодавець має право вимагати від Орендаря збільшення орендної плати у разі збільшення відповідно до Закону розмірів земельного податку та з інших мотивів, визначених у цьому договорі ( а.с. 7 ).

Проте, як встановлено судом та вже зазначено вище, до вказаного договору оренди землі сторонами не вносились зміни, як це передбачено розділом 9 договору, зокрема і в частині збільшення розміру орендної плати.

В подальшому договір був розірваний сторонами на підставі взаємної згоди з 12.11.2018 року ( а.с. 64 - 65 ).

Отже, суд погоджується з доводами позивача, що податковий орган при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення фактично в односторонньому порядку змінив умови Договору оренди землі в частині визначення (збільшення) розміру орендної плати, що у свою чергу є порушенням умов Договору та норм матеріального права, зокрема, ст.651 ЦК України та ст. 23 Закону України "Про оренду землі". При цьому суд зауважує, що податковий орган не є стороною договірних відносин.

Крім того, статтею 654 Цивільного кодексу України передбачено, що зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає зі звичаїв ділового обороту.

Договір оренди землі є цивільно-правовим, а отже, йому притаманні такі ознаки, як свобода договору, обов`язковість його виконання сторонами тощо. Суб`єкт владних повноважень, який не є учасником договору, не може здійснювати владні управлінські функції шляхом втручання у відносини сторін договору, але має право контролювати належність виконання договору та відповідність його умов чинному законодавству України, зокрема стежити, щоб такі умови не суперечили інтересам суспільства.

Таким чином, податковий орган, який є не суб`єктом цивільно-правових відносин у цій справі, прийнявши податкове повідомлення-рішення фактично змінив умови договору оренди землі в частині визначення (збільшення) розміру орендної плати, що в свою чергу є порушенням норм матеріального права та умов договору.

Крім того, суд зауважує, що представник відповідача не зміг пояснити ким та яким чином була визначена нормативно грошова оцінка землі, яка орендувалась позивачем, саме в сумі 377666, грн., з якої і була нарахована позивачу орендна плата виходячи з ставки податку 6% від грошової оцінки землі.

При цьому представник відповідача зазначив, що нормативно грошова оцінка землі обраховувалась шляхом множення вартості землі, зазначеної в рішенні Козятинської міської ради від 20.09.2021 року, на площу земельної ділянки ( 1014 кв. м. ).

Суд зазначає, що відповідно до п. 2 рішення Козятинської міської ради від 20.09.2021 року № 651, вирішено встановити, що середня ( базова ) вартість 1 кв. м. земель м. Козятина становить 70,34 грн за кв. м.

Пунктом 3 вказаного рішення встановлено, що визначення кожного з локальних факторів для окремої земельної ділянки провадять на основі карти впливу локальних факторів оцінки.

Згідно з п. 4 рішення воно введено в дію з 01.01.2013 року.

Відтак, визначена відповідачем нормативно грошова оцінка землі, яка орендувалась позивачем, в сумі 377666, грн. не відповідає наданим доказам та поясненням представника відповідача щодо проведених розрахунків.

Більш того, суд зауважує, що згідно з наявним в матеріалах справи витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки станом на 2013 рік нормативно грошова оцінка земельної ділянки, що орендувалась позивачем, становила 199064 грн ( а.. 9, 48 ).

Відтак, доводи відповідача щодо правомірності та правильності визначення податковим органом орендної плати позивачу за 2018 рік в сумі 22659,92 грн є необгрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами ( а.с. 35, 22 ).

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому в силу ч. 2 ст. 77 КАС України а адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході розгляду даної справи відповідач не довів належними та допустимими доказами правомірність оскаржуваного рішення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що прийняте відповідачем податкове повідомлення-рішення №-0208 від 30.06.2018 є протиправним та підлягають скасуванню.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що заявлений адміністративний позов підлягає задоволенню.

Питання розподілу судових витрат підлягає вирішенню у відповідності до положень ч. 1 ст. 139 КАС України і на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області підлягають стягненню понесені судові витрати у виді судового збору в сумі 908 гривень.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове - повідомлення рішення форми "Ф" №-0208 від 30.06.2018 року, винесене Головним управлінням ДПС у Вінницькій області стосовно ОСОБА_1 .

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області, як відокремленого підрозділу ДПС, понесені судові витрати у виді судового збору в сумі 908 грн. (дев`ятсот вісім гривень).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач : Головне управління ДПС у Вінницькій області, як відокремлений підрозділ ДПС (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100, код ЄДРПОУ ВП 44069150).

Суддя Заброцька Людмила Олександрівна