Справа № 620/4668/20
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2021-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/4668/20
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 жовтня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сорочка Є.О.,

суддів Єгорової Н.М.,

Коротких А.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про винесення додаткового судового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС № 0-2504 від 17.04.2020.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 02.02.2021 у задоволенні позову відмовлено. Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.08.2021 апеляційну скаргу задоволено: скасовано рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2021 року та ухвалено нове судове рішення, яким позов задоволено: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Чернігівській області № 0-2504 від 17.04.2020; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернігівській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 2102 грн.

У подальшому, представник позивача, адвокат Чередниченко Д.О. подав до суду апеляційної інстанції заяву про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, заявивши при цьому клопотання про поновлення строку для подання відповідної заяви.

Розглянувши подану заяву, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до частини сьомої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно частини третьої статті 143 КАС якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Як вбачається з апеляційної скарги, позивачем повідомлено, що про розмір витрат та докази таких витрат, які позивач сплатив або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, будуть повідомлені ним до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Оскільки розгляд апеляційної скарги здійснювався в порядку письмового провадження, то позивач міг протягом п`яти днів з дня отримання постанови суду подати заяву щодо вирішення питання розподілу судових витрат.

Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.08.2021 отримано позивачем 17.08.2021, а тому, з урахуванням частини шостої статті 120 КАС, у строк до 25.08.2021 він міг подати заяву щодо вирішення питання розподілу судових витрат. Проте, як вбачається з матеріалів справи, таку заяву було подано лише 26.08.2021, тобто з пропуском встановленого строку.

При цьому, представником позивача подано клопотання про поновлення строку подання заяви, яке мотивоване тим, що у період з 19.08.2021 по 25.08.2021 він перебував на лікуванні.

На підтвердження цих обставин надано довідку лікаря Загородньої П.С. б/н від 25.08.2021, згідно якого представнику позивача встановлено певний діагноз та рекомендовано у певний період домашній режим. Відтак, наведений документ не містить жодних відомостей про перебування позивача на лікуванні.

Окрім того, згідно пунктів 1.1, 1.2 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 13.11.2001 №455 тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності. Видача інших документів про тимчасову непрацездатність забороняється, крім випадків, обумовлених п. 1.13, 2.7, 2.16, 2.17, 2.18, 2.19, 2.20, 3.4, 3.16, 6.6.

Згідно підпункту 1.3.4 пункту 1.3 цієї інструкції, листок непрацездатності видається особам, які забезпечують себе роботою самостійно (особи, які займаються підприємницькою, адвокатською, нотаріальною, творчою та іншою діяльністю, пов`язаною з одержанням доходу безпосередньо від цієї діяльності, в тому числі члени творчих спілок, творчі працівники, які не є членами творчих спілок).

Згідно частини другої статті 74 КАС обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відтак, допустимим доказом, який може підтвердити непрацездатність адвоката є листок непрацездатності. З огляду на це, надала представником позивача довідка невстановленої, довільної форми не приймається судом як у якості доказу його тимчасової непрацездатності.

У свою чергу, враховуючи, що п`ятиденний строк подання заяви порушено заявником лише на один день, то колегія суддів дійшла висновку про можливість поновлення строку та прийняття до розгляду поданої заяви.

Відповідно до пункту 3 частини першої, частини другої статті 252 КАС суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Враховуючи, що при ухваленні постанови судом апеляційної інстанції не було вирішене питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу, то колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для ухвалення додаткового судового рішення.

За змістом статті 132 КАС судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно частини третьої статті 139 КАС при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Відповідно до статті 134 КАС витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина друга статті 134 КАС).

Склад та обсяг судових витрат визначено у частині третій статті 134 КАС, згідно з якою для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина третя статті 134 КАС).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 КАС).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина п`ята статті 134 КАС).

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 134 КАС).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС).

Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Отже, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, до предмета доказування у питанні компенсації, понесених у зв`язку з розглядом справи витрат на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем було надано: договір про надання правових послуг від 19.10.2020 №20-10-19, яким встановлений погодинний розмір оплати послуг у 1200 грн; додаток №1 до договору про надання правових послуг від 19.10.2020 №20-10-19; платіжні доручення від 03.02.2021 та від 22.06.2021; акт здачі-прийняття робіт від 13.04.2021 №21-04-13; звіт (розрахунок) послуг з професійної правничої допомоги від 26.08.2021 №24/08-1.

Згідно наведених документів адвокатом були надані послуги у обсязі 10 годин на суму 12 000 грн.

Водночас, колегія суддів наголошує, що формування та друкування додатків (у т.ч. доказів) до позовної заяви та їх засвідчення, підготування позовної заяви до направлення, перевірка додатків, направлення позовної заяви до суду поштою, не пов`язано із наданням адвокатом правової допомоги у суді. Таким чином, вартість цієї послуги у розміні 1200 грн не може бути компенсована позивачу в порядку розподілу судових витрат.

Вирішуючи питання розподілу решти витрат на правову допомогу, колегія суддів зазначає, що відповідачем не подавалася заява щодо неспівмірності витрат на правову допомогу, а тому наведене питання судом не перевіряється.

Підсумовуючи викладене, за результатами заяви колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що позивачу належить відшкодувати 10 800 грн витрат на професійну правничу допомогу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 34, 132, 139, 243, 252, 311 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк подання доказів, що підтверджують розмір понесених судових витрат.

Заяву ОСОБА_1 про винесення додаткового судового рішення задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернігівській області (вул.Реміснича, буд.11,м.Чернігів,14000, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 800 (десять тисяч вісімсот) грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Є.О. Сорочко

Суддя Н.М. Єгорова

Суддя А.Ю. Коротких