Справа № 640/17276/20
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2021-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2021 року м. Київ № 640/17276/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Іщука І.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "СК Постач"
доДержавної служби України з безпеки на транспорті
провизнання протиправною та скасування постанови від 23.06.2020 №205066,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "СК Постач" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Державної служби України з безпеки на транспорті, в якій просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 23.06.2020 №205066, винесену Заступником начальника Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив про те, що інспекторами Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки 16.05.2020 в місті Києві, вул. Набережно-Корчуватська, 11 проведено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу марки МАЗ 551605, номерний знак НОМЕР_1 . (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 ), що використовується в своїй діяльності позивачем та яким здійснювалось перевезення вантажу - асфальтобетонної суміші, згідно накладної № від 16.05.2020 по маршруті - вул. Новопирогівська,60 м. Київ- проспект Перемоги, м. Київ. Перевіркою встановлено перевищення вагових параметрів навантаження на здвоєну вісь-21.660 т, при дозволених 16 т. За результатами габаритно-вагового контролю складено довідку №0013434 від 16.05.2020, акт №026943 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 16.05.2020, на підставі яких складено розрахунок №026943 від 16.05.2020 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування на суму 41,76 євро. З вказаними документами, на підставі яких прийнято оскаржувану постанову, позивач не погоджується з огляду на те, що, на його думку, вагові параметри транспортного засобу із вантажем не перевищують допустимих норм, встановлених п.22.5 Правил дорожнього руху, а встановлення перевищення показників навантаження на здвоєну вісь при здійсненні габаритно-вагового контролю стало наслідком некоректного зважування вантажу та неврахування при зважуванні стану сипучого вантажу (асфальтобетонної суміші) та пов`язаних із цим станом особливостей зважування.

Також відповідач зауважив, що чинним законодавством не визначено вимог обов`язковості отримання дозволу на перевезення подільних вантажів (а в даному випадку перевозився саме подільний вантаж - асфальтобетонна суміш), відсутня також Методика, затверджена спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

На думку позивача, чинним законодавством не передбачено надання дозволу для перевезення подільних вантажів транспортним засобом з перевищенням вагових обмежень, а в даному випадку позивачем перевозився подільний вантаж - асфальтобетонна суміш. Позивач вважає, що здійснюючи перевезення подільного вантажу, маса якого не перевищує нормативно визначені 40 т для загальної маси транспортного засобу, не мав можливості отримати дозвіл на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові та (або) габаритні параметри яких перевищують нормативні, оскільки на перевезення подільних вантажів дозвіл не видається, а також із урахуванням п.5 Правил № 30, в якому регламентовано, що рух транспортних засобів та їх составів загальною масою до 40 тонн включно, якщо вони не є великогабаритними і контейнеровозами, здійснюється без дозволу.

Таким чином, позивач вважає, що притягувати перевізника до відповідальності за відсутність у нього документа при перевищенні встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні подільного вантажу без відповідного дозволу, який апріорі не може бути йому виданим, не грунтується на вимогах закону.

Крім того, за посиланням позивача, відповідність місця здійснення габаритно-вагового контролю, який проводився 16.05.2020 за адресою м. Київ, вул. Набережно-Корчуватська, 11, не підтверджено графіком погодження з власниками автомобільних доріг та уповноваженими підрозділами Національної поліції, оскільки такий графік роботи пунктів габаритно-вагового контролю не був наданий для ознайомлення водію транспортного засобу позивача. Водночас, на думку позивача, проведення зважування у русі шляхом поосьового заїзду на платформи ваг не може дати достовірних результатів навантаження на здвоєну вісь транспортного засобу, адже це не дозволяє врахувати перерозподіл тиску на осі та зсув центру ваги, так як сипучий вантаж-асфальтобетонна суміш легко деформується під дією мінімальних сил.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.08.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі № 640/17276/20 та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Через канцелярію Окружного адміністративного суду міста Києва 27.08.2020 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній позовні вимоги не визнає та вважає накладений на позивача штраф відповідно до постанови від 23.06.2020 №205066 правомірним, оскільки за результатами габаритно-вагового контрою транспортного засобу марки МАЗ, номерний знак НОМЕР_1 було встановлено, що навантаження на здвоєну вісь склало 21,66 т при нормативно допустимому - 16 т., у зв`язку з чим контролюючими особами Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки було складено довідку про здійснення габаритно-вагового контролю від 16.05.2020 №0013434.

Відповідачем наголошено на тому, що у позивача була можливість надати відповідні заперечення, пояснення та докази до моменту винесення оскаржуваної постанови, однак він не з`явився для розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт та відповідних доказів не надав.

Позивачем до суду 07.09.2020 подано відповідь на відзив, в якій останній вказав на те, що здійснюючи перевезення подільного вантажу - асфальтобетонної суміші, він не мав можливості отримати дозвіл на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові та (або) габаритні параметри яких перевищують нормативні, оскільки на перевезення подільних вантажів дозвіл не видається. Також позивачем наголошено на тому, що місце здійснення габаритно-вагового контролю, який проводився 16.05.2020 на вул. Набережно-Корчуватська, 11, м. Київ, не підтверджено графіком погодження з власниками автомобільних доріг та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

У письмових запереченнях відповідача на відповідь на відзив від 11.09.2020 останній пояснив, що відсутність методики проведення габаритно-вагового контролю не є підставою, яка звільняє перевізників від відповідальності за перевищення вагових та габаритних параметрів транспортного засобу та від обов`язку по внесенню плати за таке перевищення. Крім того, за посиланням відповідача, на засіб вимірювальної техніки видане свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №40М5450219. Вказаний документ виданий ДП "Київоблстандартметропологія", яке є уповноваженим органом метрології, стандартизації, сертифікації і оцінки відповідності, системи управління та випробування продукції Мінекономрозвитку України. Зважування проводилось на автомобільній дорозі а/д Столичне шосе, де розміщена площадка для проведення габаритно-вагового контролю, що затверджені наказом Міністерства інфраструктури України від 28.07.2016 №255. До того ж, обставина перевищення вагових параметрів зафіксована довідкою про результат ГВК.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києваа від 14.09.2020 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "СК Постач" про забезпечення позову повернуто без розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.09.2020 в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "СК Постач" про забезпечення позову відмовлено.

Справу розглянуто після отримання судом інформації щодо повідомлення належним чином сторін про відкриття спрощеного позовного провадження у справі.

Відповідно до частини першої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Розглянувши подані позивачем документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив, відповідь на відзив, та письмові заперечення на відповідь на відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «СК Постач» (04123, м. Київ, вул. Западинська, 5, оф. 501, ) з 09.02.2018 зареєстровано як юридична особа, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Позивач займається наступними видами діяльності за КВЕД:

46.13 Діяльність посередників у торгівлі деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами (основний);

77.32 Надання в оренду будівельних машин і устатковання;

46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням;

46.74 Оптова торгівля залізними виробами, водопровідним і опалювальним устаткованням і приладдям до нього;

70.22 Консультування з питань комерційної діяльності й керування;

77.11 Надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів;

77.12 Надання в оренду вантажних автомобілів;

49.41 Вантажний автомобільний транспорт;

52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту;

43.12 Підготовчі роботи на будівельному майданчику;

43.99 Інші спеціалізовані будівельні роботи, н.в.і.у.

Так, Товариству з обмеженою відповідальністю «СК Постач» на праві власності належить автомобіль марки МАЗ, модель 551605, реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким здійснювалось перевезення вантажу - асфальтобетонної суміші відповідно до накладної віж 16.05.2020 № за маршрутом - м. Київ, вул. Новопирогівська, 60 - просп. Перемоги.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.05.2020 інспекторами Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, відповідно до направлення на перевірку №00181 від 16.05.2020, на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів в місцях навантаження і розвантаження, проводилась рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення пасажирів та вантажів.

У рамках вказаної рейдової перевірки Київським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки (пересувний пункт ГВК) здійснено габаритно-ваговий контроль автомобіля марки МАЗ, модель 551 605, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 та який належить позивачу, а саме, здійснено габаритно-ваговий контроль вказаного транспортного засобу, у зв`язку з чим встановлено, що навантаження на здвоєну вісь склало 21,66 т. при нормативно допустимому - 16 т.

Згідно копії ТТН № від 16.05.2020 автомобіль марки МАЗ, модель 551605, реєстраційний номер НОМЕР_1 здійснював перевезення В-10 асфальтобетонної суміші дрібнозернистої, щільної, тип В, марка І (АСГ.Др.Щ.В.НП.І).

За наслідками габаритно-вагового контролю Київським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 16.05.2020 №0013434, в якому зазначено номер транспортного засобу, його вагу - 28, 640 т, навантаження на осі: 1) 6,980 т., 2) 10,580 т., 3) 11,080.

Також Київським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки складено акт від 16.05.2020 №026943 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, в якому встановлено, що повна маса транспортного засобу складає 28, 640 т.

Крім того, 16.05.2020 посадовими особами Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки складено акт 216687 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажу автомобільним транспортом, яким встановлено порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт. За результатами ГВК навантаження на здвоєні вісі КТЗ склало: 21,660 т., у тому числі порушення, відповідальність за аякі передбачена статтею 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме, перевищення встановлених законодавством вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу.

У даному акті перевірки міститься запис про відмову від підписання водія транспортного засобу ОСОБА_1 .

Разом з тим, 16.05.2020 Київським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки складено розрахунок № 026943 плати за проїзд великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, в якому нараховано до сплати 41,76 євро.

На підставі вищевказаних документів, Київським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки прийнято оскаржувану постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 23.06.2020 №205066, згідно з якою за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, відповідальність за яке передбачена абзацом 16 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» до Товариство з обмеженою відповідальністю «СК Постач» застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 34 000 грн.

Незгода позивача із оскаржуваною постановою зумовила його звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені Законом України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-ІІІ (надалі - Закон №2344-ІІІ).

Статтею 3 Закону №2344-ІІІ визначено, що вказаний закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

Разом з цим, відповідно до абзацу 4 статті 6 Закону №2344-ІІІ реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Згідно з абзацом 4 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України №442 від 10.09.2014 року "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" утворено Державну службу України з безпеки на транспорті, реорганізувавши шляхом злиття Державну інспекцію з безпеки на морському та річковому транспорті, Державну інспекцію з безпеки на наземному транспорті та підпорядкувавши Службі, що утворюється, Державну спеціальну службу транспорту.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (надалі - Положення).

Відповідно до пункту 1 Положення Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Згідно до підпункту 1 пункту 4 Положення основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема, реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування міському електричному, залізничному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті.

Відповідно до пункту 8 Положення Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України №592 від 26.06.2015 "Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті" утворені територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно з додатком 3, зокрема, Київське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки.

Підпунктами 15 та 27 пункту 5 названого Положення визначено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, зокрема, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом встановлено Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (надалі - Порядок №1567).

Відповідно до пункту 2 Порядку №1567 державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

За приписами пункту 4 Порядку №1567 державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Відтак, саме на Укртрансбезпеку покладалися повноваження щодо реалізації державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування, в тому числі державного контролю шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

За приписами пункту 14 Порядку №1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Згідно з абзацом 2 пункту 15 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Зі змісту оскаржуваної постанови встановлено, що підставою для її прийняття став факт порушення позивачем законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за вчинення якого передбачена статтею 60 Закону №2344-ІІІ.

Так, абзац 15 частини першої статті 60 Закону №2344-ІІІ, на підставі якого до позивача застосовано штраф, передбачеє, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 10% до 20% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У свою чергу, відповідно до положень частини четвертої статті 48 Закону від 05.04.2001 № 2344-ІІІ у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3, що встановлено пунктом 21 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті .

Як зазначалось судом вище, Київським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки (пересувний пункт ГВК) здійснено габаритно-ваговий контроль автомобіля марки МАЗ, модель 551 605, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 та який належить позивачу, а саме, здійснено габаритно-ваговий контроль вказаного транспортного засобу, у зв`язку з чим встановлено, що навантаження на здвоєну вісь склало 21,66 т. при нормативно допустимому - 16 т.

Тобто, перевіркою було встановлено фактичне навантаження на здвоєну вісь, замість допустимих 16 т. навантаження становило 21,66 т.

Відповідно пункту 28 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007, плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Пунктом 3 частини першої Порядку №879 визначено, що великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

Відповідно п. 22.5 Правил дорожнього руху України, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Згідно з пунктом 3 частини першої Порядку №879 Габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Як встановлено судом, позивач під час провадження підприємницької діяльності, а саме, під час перевезення гарячого асфальту транспортним засобом марки МАЗ 551605, реєстраційний номер НОМЕР_1 , перевищив нормативно допустиме осьове навантаження на здвоєну вісь, замість допустимих 16 т. навантаження становило 21,66 т., тобто на 5,66 т. (тобто від 10% до 20% ).

Водночас, документи, які передбачені частиною четвертою статті 48 Закону №2344 (дозвіл або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів) у водія автомобіля, під час проведення рейдової перевірки, були відсутні.

Відсутність вказаних документів, в силу приписів абзацу 15 частини першої статті 60 Закону №2344 є достатньою правовою підставою для застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто, суд вважає, що відповідачем цілком правомірно винесено постанову про застосування адміністративно - господарського штрафу від 23.06.2020 №205066.

Разом з тим, надаючи оцінку іншим доводам позивача щодо протиправності оскаржуваної постанови, суд зазначає таке.

Як на підставу для задоволення позовних вимог позивач посилається на те, що ним перевозився подільний вантаж - асфальтобетонна суміш, який має властивість переміщуватися по всім осям транспортного засобу під час руху, а тому його маса не є сталою у різних точках автомобіля під час руху. Отже, на його думку, властивості сипучого вантажу не дають можливості розподілити його рівномірно, а оскільки відсутня методика виконання вимірювань поосьових навантажень та маси транспортних засобів із вантажем, що змінює розподіл навантажень на осі транспортного засобу в русі встановити достовірність факту перевищення вагових обмежень на одну вісь не є можливим. Тому, на переконання позивача, при здійсненні габаритно-вагового контролю транспортного засобу, який здійснює перевезення сипучих вантажів необхідно брати до уваги лише фактичну повну його масу, без врахування осьового навантаження.

Щодо вказаних аргументів суд зазначає, що позивачем було здійснено перевезення, при якому осьове навантаження на строєну вісь, замість допустимих 16 т. навантаження становило 21,66 т., тобто на 5,66 т. (перевищення у відсотках складає 20%). Вказана обставина позивачем не заперечується.

Крм того, наведені обставини також підтверджуються роздруківкою результатів динамічного вагового контролю проведеного в пункті зважування КП "Центр організації дорожнього руху" 16.05.2020 о 11:56 год.

Як зазначалося, пунком 3 частини першої Порядку №879 визначено, що великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

Відповідно до п. 4 "Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року №30, допускається перевищення вагових параметрів на визначеними у п. 22.5 ПДР на 2% (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Тобто, законодавцем передбачено критичну похибку в розмірі 2%, що еквівалентно 220 кг на одиничну вісь, що дозволяє враховувати специфіку вантажу, в тому числі й сипучого (насіння), який під час транспортування здатний зсуватися. У даній справі перевищення навантаження на таку вісь становить більше 2%.

При цьому, суд оцінює критично посилання позивача щодо специфіки вантажу, зокрема, того, що вантажем було гарячий асфальт, який має властивість пересипатись під час руху транспортного засобу, створюючи при цьому нерівномірне навантаження на осі, з наступних мотивів.

Так, наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14 жовтня 2014 року "Про затвердження Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні" на водія та перевізника покладено ряд обов`язків щодо навантаження, розміщення, закріплення та перевезення сипучого вантажу, які позивачем не були виконані.

Відповідно до п.п. 8.14-8.15 Глави 8 зазначених правил, завантажені предмети слід розміщувати і закріпляти так, щоб запобігти їх падінню, волочінню, травмуванню ними супровідних осіб чи створенню перешкод для руху. Вантаж повинен бути належним чином закріплений засобами кріплення (ременями, ланцями, розтяжками, тросами, розпірними перекладинами, якірними рейками (балками), сітками тощо) відповідно до національних стандартів щодо правил безпечного закріплення вантажів і засобів кріплення. Кількість засобів кріплення вантажу повинна бути достатньою для здійснення його безпечного перевезення.

Згідно з п. 12.1 Глави 12 зазначених правил, при транспортуванні вантажів слід дотримувати вимог Правил дорожнього руху України.

Пунктом 12.5 Глави 12 вказаних правил передбачено, що для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху, випадати з кузова; волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.

Також п. 8.20 Глави 8 зазначених правил визначено, що водій зобов`язаний перевірити відповідність кріплення і складання вантажу на рухомому складі умовам безпеки руху та забезпечення цілості рухомого складу, а також сповістити Замовника про виявлені недоліки у кріпленні та складанні вантажу, які загрожують його збереженню.

Відповідно до п. 8.21 Глави 8 зазначених правил, виходячи з вимог безпеки руху, водій зобов`язаний перевірити відповідність габаритів вантажу розмірам, що зазначені у Правилах дорожнього руху України.

Отже, водій, який здійснює вантажні перевезення, зокрема, сипучого вантажу великоваговим автомобільним транспортом, зобов`язаний дотримуватись встановлених правил, з метою уникнення порушень законодавства про автомобільний транспорт та створення небезпеки для пішоходів та інших учасників дорожнього руху. Тобто, обов`язок забезпечення належного розміщення та кріплення вантажу, яке б унеможливлювало його зміщення під час руху покладається на водія, який перевозить такий вантаж. Зміщення вантажу, як наслідок, перевищення встановлених вагових обмежень, є порушенням.

Таким чином, суд відхиляє вказані доводи позивача як такі, що є необґрунтованими.

Щодо доводів позивача про відсутність методики зважування транспортних засобів, що здійснюють перевезення сипучих, рідких вантажів варто зазначити, що відсутність такої методики габаритно-вагового контролю не є підставою, яка звільняє перевізника від відповідальності за перевищення вагових та габаритних параметрів транспортного засобу та від обов`язку по внесенню плати за таке перевищення.

Суд відзначає, що рейдова перевірка - це окремий вид заходу державного контролю, особливості проведення якого відокремлюють його від інших заходів державного контролю - планової та позапланової перевірки та на який не поширюється мораторій.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.08.2018 у справі №820/1420/17.

Разом з тим, як зазначив відповідач відповідач та підтверджується матеріалами справи, на засіб вимірювальної техніки видане свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №40М5450219. Вище зазначений документ виданий ДП «Київоблстандартметрологією», яке є уповноваженим органом метрології, стандартизації, сертифікації і оцінки відповідності, системи управління та випробування продукції Мінекономрозвитку України.

Крім того, зважування проводилось на автомобільній дорозі а/д Столичне шосе, де розміщена площадка для проведення габаритно-вагового контролю, яка відповідає розділу II. Вимоги до пересувного пункту габаритно-вагового контролю, що затверджені наказом Міністерства інфраструктури України №255 від 28.07.2016р.

До того ж обставина перевищення вагових параметрів зафіксована довідкою про результат ГВК.

Так, відповідно до пунктів 12, 13 Порядку № 879 вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Крім того, суд наголошує, що нормами чинного законодавства України не передбачено обов`язкового пред`явлення водію транспортного засобу при здійсненні габаритно - вагового контролю документів про державну метрологічну атестацію вимірювального приладу, яким здійснено габаритно - ваговий контроль, а також протоколу, свідоцтва про метрологічну реєстрацію на предмет відповідності технічних характеристик ваг тощо. Тобто, ненадання посадовими особами під час здійснення габаритно-вагового контролю вказаної документації не свідчить про протиправність дій останніх та відсутність права використовувати вказане вимірювальне і зважувальне обладнання.

При цьому, судом встановлено та підтверджено матеріалами адміністративної справи, що відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №40М54505219 прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів відповідає вимогам ДСТУ EN 4501:2017 та експлуатаційної документації фірми-виробника, а відповідне Свідоцтво про повірку на момент проведення перевіри було чинним.

Отже, посилання на неправомірність використання посадовими особами контролюючого органу вагового обладнання чи його несправність є безпідставними та необґрунтованими.

Аналогічний висновок щодо оцінки таких обставин викладено у постанові Верховного суду у складі Касаційного адміністративного суду від 09.08.2019 року по справі №819/586/16.

Суд зазначає, що 23.06.2020 проводився розгляд справи щодо порушення законодавства про автомобільний транспорт відносно акта №216687 від 16.05.2020 та зафіксованих матеріалів перевірки вагового контролю, у зв`язку з чим повідомленням від 17.06.2020 №4230 позивача було викликано для розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт на 23.06.2020.

Матеріали справи свідчать про те, що позивач був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, проте він не з`явився, та, як наслідок, жодних документальних або інших доказів які б спростували факт перевищення транспортних засобів вагових параметрів не надав.

Відтак, при винесенні оскаржуваної постанови про застосування адміністративно - господарського штрафу відповідач діяв в порядку та у спосіб передбачений законодавством, а правовові підстави не приймати рішення про накладення на суб`єкта господарювання адміністративно - господарської санкції були відсутні.

Враховуючи підтвердження факту перевищення допустимої ваги вантажного автомобіля за відсутності дозволу на перевезення вантажів з перевищенням вагових обмежень, суд приходить до висновку, що відповідачем правомірно винесено постанову від 23.06.2020 №205066 про застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю «СК Постач» адміністративно-господарського штрафу в розмірі 34 000 грн.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач, як суб`єкти владних повноважень надав до суду достатні беззаперечні докази в обґрунтування обставин, на яких ґрунтується його відзив, і довів правомірність своїх дій щодо винесення оскаржуваної постанови.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Оскільки в задоволенні позову відмовлено, питання щодо розподілу судових витрат вирішенню не підлягає.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 241-246, 251 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "СК Постач" відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Іщук І.О