Справа № 300/4705/21
Суддя: Микитюк Р.В.
Дата ухвалення: 2021-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" жовтня 2021 р. справа № 300/4705/21

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Микитюка Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій непрвомірними та зобов`язання до вчинення дій., -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі також, - позивач, ОСОБА_1 ), 30.08.2021 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі також ГУ ПФУ в Івано-Франківській області - відповідач) про визнання дій неправомірними та зобов`язання до вчинення дій.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач, у зв`язку з досягненням пенсійного віку, 21.05.2021 звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", надавши усі необхідні документи. Рішенням відповідача від 27.05.2021 за №64 відмовлено у зарахуванні до страхового стажу позивача періодів роботи у колгоспі "ім. Івана Франка" з 01.01.1983 по 31.12.1984, з 01.01.1987 по 31.12.1987, з 01.01.1989 по 31.12.1989, з 01.01.1991 по 31.12.1993 та з 01.01.1995 по 24.11.1998 та відповідно у призначенні пенсії за віком. Позивач вважає прийняте рішення незаконним та просить зобов`язати відповідача зарахувати йому до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", періоди роботи на посаді тракториста та шофера з 01.01.1983 по 31.12.1984, з 01.01.1987 по 31.12.1987, з 01.01.1989 по 31.12.1989, з 01.01.1991 по 31.12.1993 та з 01.01.1995 по 24.11.1998.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.09.2021 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.29-30).

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 23.09.2021. Щодо заявлених позовних вимог заперечив з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву, у якому зокрема зазначив, що періоди роботи з 01.01.1983 по 31.12.1984, з 01.01.1987 по 31.12.1987, з 01.01.1989 по 31.12.1989, з 01.01.1991 по 31.12.1993 та з 01.01.1995 по 24.11.1998, не можуть бути зараховані до пільгового стажу роботи позивача, оскільки ОСОБА_1 не надано архівних довідок (а.с.36-40). Просив суд в задоволенні позову відмовити.

Зважаючи на вищевикладене, судом проведено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до вимог статті 263 КАС України.

Згідно частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до частини 1 статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з досягненням пенсійного віку звернувся до відповідача для призначення йому пенсії за віком. При цьому до заяви було додано пакет документів про стаж роботи у колгоспі ім. Івана Франка (надалі перейменований в селянську спілку ім. Івана Франка).

Відповідач своїм рішенням №64 від 27.05.2021 вирішив: відмовити у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком згідно із статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. (а.с. 23).

Позивач вважає такі дії відповідача протиправними та просить зобов`язати відповідача зарахувати йому до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", періоди роботи на посаді тракториста та шофера з 01.01.1983 по 31.12.1984, з 01.01.1987 по 31.12.1987, з 01.01.1989 по 31.12.1989, з 01.01.1991 по 31.12.1993 та з 01.01.1995 по 24.11.1998, а тому звернувся в суд за захистом свого права.

Згідно ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з вимогами ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058).

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який набрав чинності з 01.01.2004 р., періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

А так як Закон України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" набрав чинності 01 січня 2004 року, то періоди трудової діяльності, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії за період до 01 січня 2004 року повинні враховуватися до стажу роботи для призначення пенсії відповідно до законодавства, яке діяло до 01 січня 2004 року.

Частиною 1 статті 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. В абзаці 2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999р. № 1-рп/99 по справі № 1-7/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) міститься роз`яснення наведеного конституційного положення, в якому зазначено, що дію нормативно-правового акта в часі потрібно розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон чи інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали чи мали місце.

Таким чином, стосовно порядку зарахування певних періодів до стажу для призначення пенсії необхідно керуватися тим законодавством, під час дії якого, ці періоди існували.

Частиною першою статті 56 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" встановлено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно зі статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно пунктом 3 вищезазначеного Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до вимог пункту 20 Порядку підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Відповідно до пункту 6 Постанови Ради Міністрів СРСР "Про трудові книжки колгоспників" №310 від 21.04.1975 року всі записи у трудовій книжці завіряються у всіх розділах за час роботи у колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої особи і печаткою.

З огляду на вищевикладені норми, суд вважає, що документи, які надав позивач відповідачу, дають підстави для зарахування спірних періодів до стажу роботи.

Покликання відповідача на те, що трудова книжка та архівна довідка не підтверджують трудовий стаж ОСОБА_1 суд вважає необґрунтованими і такими, що суперечать письмовим доказам, що знаходяться в матеріалах справи.

З копії трудової книжки № НОМЕР_1 позивача судом встановлено, що з 21.05.1981 ОСОБА_1 прийнятий на роботу шофером в колгосп ім. "Івана Франка" на підставі протоколу №6 від 21.05.1985. З 15.08.1982 переведений трактористом на підставі протоколу №12 від 10.08.1982. З 24.11.1998 звільнений в зв`язку з ліквідацією спілки селян на підставі протоколу №4 від 24.11.1998. Всі записи у трудовій книжці завірені підписами голови колгоспу та печатками, тому підстав вважати такі записи спірними немає (а.с. 11).

Записи в трудовій книжці позивача вчинені у відповідності до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, яка затверджена Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення від 29.07.1993 №5.

Як вбачається з довідки, виданої 06.08.2003 правлінням спілки селян с. Гвізд, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, про те, що ОСОБА_1 працював в спілці селян ім. Івана Франка і являвся членом спілки з 09.06.1976 по 16.04.1979, а також з 21.05.1981 по 24.11.1998. Зазначена довідка видана на підставі книг бухгалтерського обліку та книг обліку трудового стажу (а.с.15).

Також, як вбачається з архівної довідки архівного відділу Надвірнянської районної державної адміністрації №Г-379/04-01 від 20.08.2020 року, що ОСОБА_1 працював приц. трактор. в с/с "Івана Франка", / колишній колгосп ім. "Івана Франка". Зазначено встановлений, виконаний мінімум та заробітна плата ОСОБА_1 за 1976, 1977, 1978, 1979, 1981, 1982, 1985, 1986, 1988, 1990 та 1994 роки (а.с. 16).

За наведених обставин суд виходить з того, що трудовою книжкою підтверджується стаж роботи позивача за зазначеними у колгоспі ім. "Івана Франка", що є достатнім для врахування цих періодів при обчисленні розміру пенсії і не вимагає додаткового підтвердження позивачем свого стажу як члена колгоспу з вирішенням питання про вироблення встановленого мінімуму трудової участі у суспільному виробництві.

За приписами статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, суд вважає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, всупереч вимогам КАС України, не доведено правомірності винесення рішення про відмову у зарахуванні ОСОБА_1 періодів роботи в колгоспі ім. "Івана Франка" з 01.01.1983 по 31.12.1984, з 01.01.1987 по 31.12.1987, з 01.01.1989 по 31.12.1989, з 01.01.1991 по 31.12.1993 та з 01.01.1995 по 24.11.1998, в той час як позивачем позовні вимоги підтверджені належними та допустимими доказами, а тому адміністративний позов підлягає до задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи наведене, слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на користь ОСОБА_1 сплаченого ним судовий збір в розмірі 908,00 грн. згідно квитанції №0.0..1 від 28.08.2021 на суму 908,00 грн.

Крім того, позивачем заявлено клопотання про відшкодування судових витрат по справі.

Дослідивши матеріали клопотання про відшкодування позивачу судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, а також наявні у матеріалах справи докази, суд встановив наступне.

Зі змісту клопотання про відшкодування позивачу судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, а також доданих до клопотання доказів, вбачається, що позивачем понесені витрати за вивчення адвокатом законодавства та консультація клієнта з приводу поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також складання позовної заяви на суму 3000 грн.

Суд зазначає, що клопотання про відшкодування позивачу судових витрат підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч. 2 ст. 134 КАС України).

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 3 ст. 134 КАС України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 5 ст. 134 КАС України).

З огляду на викладене, суд, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, виходив зі складності справи та обсягу наданих адвокатом послуг позивачу, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг).

Відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України, для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Враховуючи те, що справа, по якій адвокатом надано послуги, є справою незначної складності, суд зазначає, що вивчення адвокатом законодавства та консультація клієнта з приводу поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також складання позовної заяви не потребує значного часу, такі послуги не є послугами значного обсягу, через що суд дійшов висновку про те, що клопотання про відшкодування позивачу судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, підлягає частковому задоволенню у сумі 1500 грн.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Івано-Франківській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до трудового стажу роботу у колгоспі "ім. Івана Франка" у період з 01.01.1983 по 31.12.1984, з 01.01.1987 по 31.12.1987, з 01.01.1989 по 31.12.1989, з 01.01.1991 по 31.12.1993 та з 01.01.1995 по 24.11.1998.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до загального трудового стажу роботу у колгоспі "ім. Івана Франка" у період з 01.01.1983 по 31.12.1984, з 01.01.1987 по 31.12.1987, з 01.01.1989 по 31.12.1989, з 01.01.1991 по 31.12.1993 та з 01.01.1995 по 24.11.1998 на посаді тракторист.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісімсот) гривень 00 копійок.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківської області (код ЄДРПОУ - 20551088, вулиця Січових Стрільців, 15, місто Івано-Франківськ, 76018) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) частину витрат на правничу (правову) допомогу у розмірі 1500 (одну тисячу п`ятсот) гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 );

відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018).

Суддя Микитюк Р.В.