Справа № 640/17878/21
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2021-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2021 року м. Київ № 640/17878/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Маруліної Л.О., вирішивши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Київ Інвест Груп»

до Головного управління ДПС у м. Києві

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Київ Інвест Груп» (далі також - позивач, заявник, Товариство) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (далі також - відповідач, ГУ ДПС у м. Києві), в якому просить визнати протиправними та скасувати наступні розпорядження Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про анулювання ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним ТОВ «Київ Інвест Груп»:

1. №57926/6/26-15-09-04-16 від 08.06.2021;

2. №57929/6/26-15-09-04-16 від 08.06.2021;

3. №57927/6/26-15-09-04-16 від 08.06.2021;

4. №57930/6/26-15-09-04-16 від 08.06.2021;

5. №57932/6/26-15-09-04-16 від 08.06.2021;

6. №57933/6/26-15-09-04-16 від 08.06.2021;

7. №57934/6/26-15-09-04-16 від 08.06.2021;

8. №57935/6/26-15-09-04-16 від 08.06.2021;

9. №57928/6/26-15-09-04-16 від 08.06.2021;

10. №57931/6/26-15-09-04-16 від 08.06.2021;

11. №57936/6/26-15-09-04-16 від 08.06.2021;

12. №57937/6/26-15-09-04-16 від 08.06.2021;

13. №57939/6/26-15-09-04-16 від 08.06.2021;

14. №57940/6/26-15-09-04-16 від 08.06.2021;

15. №57941/6/26-15-09-04-16 від 08.06.2021;

16. №57942/6/26-15-09-04-16 від 08.06.2021.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, оскаржувані розпорядження про анулювання ліцензій ТОВ «Київ Інвест Груп» складено ГУ ДПС у м. Києві на підставі статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» та у зв`язку з отриманням від ГУ Держпраці у м. Києві інформації про анулювання дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки / експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

В той же час, позивач вважає зазначені розпорядження відповідача протиправними, оскільки анульовані дозволи Держпраці №1078.17.32 від 19.04.2017 року, №1228.17.32 від 03.05.2017 року, №3302.18.32 від 21.11.2018 року, №702.17.32 від 15.03.2017 року, №3054.17.32 від 02.11.2017 року, №398.19.32 від 20.02.2019 року видавались та погоджувались ГУ Держпраці в Київській області у передбачений законом спосіб, у зв`язку з чим ТОВ «Київ Інвест Груп» отримано та продовжено ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним протягом 3-х останніх років.

Зокрема, ГУ Держпраці у Київській області 21.04.2021 року та 28.04.2021 року видано ТОВ «Київ Інвест Груп» нові відповідні дозволи №253.21.32 від 21.04.2021 року, №280.21.32 від 28.04.2021 року, №279.21.32 від 28.04.2021 року, №281.21.32. від 28.04.2021 року на експлуатацію 18 АГЗП в м. Києві, а 27.05.2021 року анулювано попередні дозволи, відтак анулювання ГУ ДПС у м. Києві, ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним для ТОВ «Київ Інвест Груп» на підставі статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» відсутні.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.07.2021 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.07.2021 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Київ Інвест Груп» про забезпечення адміністративного позову задоволено. Зупинено дію оскаржуваних у цій справі розпоряджень Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про анулювання ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним ТОВ «Київ Інвест Груп» до набрання законної сили судовим рішенням у справі №640/17878/21.

Через канцелярію суду 27.07.2021 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якій проти задоволення позовних вимог заперечує з огляду на те, що оскаржувані розпорядження винесені на підставі отриманої інформації, викладеної у листі Головного управління Держпраці у Київській області від 02.06.2021 року №51/1/21/11231 про анулювання дії дозволів.

Крім того, відповідач посилається на результати проведеної на підставі наказів ГУ ДПС України від 10.06.2021 року фактичної перевірки, за наслідками якої встановлено порушення позивачем, зокрема, вимог частини двадцятої статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».

Через канцелярію суду 10.08.2021 року позивачем подано відповідь на відзив, в якому проти тверджень, викладених у відзиві заперечує. Так, позивачем зауважено, що оскаржувані розпорядження винесені відповідачем 08.06.2021 року, з огляду на що, результати фактичної перевірки, призначеної 10.06.2021 року, не входять до предмета доказування у цій справі.

В свою чергу, позивач вважає, що відповідачем не спростовано доводів позивача, викладених у позовній заяві.

Через канцелярію суду 28.09.2021 року позивачем подано клопотання про прискорення розгляду справи.

Щодо прискорення розгляду справи, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною другою статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до пункту 8 частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є, зокрема, розумність строків розгляду справи судом.

За змістом частини восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Таким чином, з метою виконання основних засад здійснення судочинства, враховуючи наявність процесуальних заяв сторін по суті позову, суд дійшов висновку про можливість вирішення адміністративної справи за наявними у матеріалах справи документами.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

ТОВ «Київ Інвест Груп» здійснює свою господарську діяльність з роздрібної торгівлі газом скрапленим вуглеводневим через мережу автомобільних газозаправних пунктів модульного типу (далі також - АГЗП).

У 2019 році ГУ ДПС у місті Києві видано позивачу 16 ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним.

До заяви про отримання ліцензій позивачем подані, зокрема, дозволи, видані ГУ Держпраці у Київській області №1078.17.32 від 19.04.2017 року, №1228.17.32 від 03.05.2017 року, №3302.18.32 від 21.11.2018 року, №702.17.32 від 15.03.2017 року, №3054.17.32 від 02.11.2017 року, №398.19.32 від 20.02.2019 року.

В подальшому, ГУ Держпраці у Київській області 21.04.2021 року та 28.04.2021 року видано позивачу нові дозволи №253.21.32 від 21.04.2021, №280.21.32 від 28.04.2021, №279.21.32 від 28.04.2021, №281.21.32. від 28.04.2021 на експлуатацію 16 АГЗП в м. Києві.

В свою чергу, 27.05.2021 року дозволи, видані ГУ Держпраці у Київській області №1078.17.32 від 19.04.2017 року, №1228.17.32 від 03.05.2017 року, №3302.18.32 від 21.11.2018 року, №702.17.32 від 15.03.2017 року, №3054.17.32 від 02.11.2017 року, №398.19.32 від 20.02.2019 року, які подавалися позивачем на отримання нових ліцензій, анульовано.

В червні 2021 року позивачем продовжено дію ліцензій з 01.07.2021 року до 01.07.2022 року відповідно до відміток про внесення чергового платежу за ліцензію, які містяться у долучених до матеріалів справи позивачем копіях ліцензій.

Листом ГУ Держпраці у Київській області від 02.06.2021 року №52/1/21/11231 повідомлено ГУ ДПС у місті Києві про анулювання дозволів, виданих ТОВ «Київ Інвест Груп» №1078.17.32 від 19.04.2017 року, №1228.17.32 від 03.05.2017 року, №3302.18.32 від 21.11.2018 року, №702.17.32 від 15.03.2017 року, №3054.17.32 від 02.11.2017 року, /№398.19.32 від 20.02.2019 року.

08.06.2021 року ГУ ДПС у місті Києві винесені оскаржувані в цій справі розпорядження, якими анульовано ліцензії ТОВ «Київ Інвест Груп» на право роздрібної торгівлі пальним на підставі, передбаченій статтею 15 Закону України від 19.12.1995 року № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».

Із змісту оскаржуваних розпоряджень судом встановлено, що відповідну інформацію отримано відповідачем з листів ГУ Держпраці у Київській області про анулювання дозволів, виданих позивачу Держпраці №1078.17.32 від 19.04.2017 року, №1228.17.32 від 03.05.2017 року, №3302.18.32 від 21.11.2018 року, №702.17.32 від 15.03.2017 року, №3054.17.32 від 02.11.2017 року, №398.19.32 від 20.02.2019 року.

Вважаючи розпорядження відповідача протиправними, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив, відповідь на відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України, врегульовані Законом України від 19.12.1995 року № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (із змінами і доповненнями) (далі також - Закон №481/95-ВР).

Згідно із змісту статті 1 Закону №481/95-ВР ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку; анулювання ліцензії - позбавлення суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) права на провадження діяльності, зазначеної в ліцензії.

Відповідно до змісту статті 15 Закону №481/95-ВР Ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) терміном на один рік і підлягають обов`язковій реєстрації в податковому органі, а у сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво).

Ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) терміном на п`ять років.

Ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, в поїздах, на морських або річкових суднах видаються органами виконавчої влади, уповноваженими Кабінетом Міністрів України, в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем формування поїзда (приписки судна).

Ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво), до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію.

У заяві зазначається вид господарської діяльності, на провадження якого суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має намір одержати ліцензію (оптова, роздрібна торгівля алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, оптова, роздрібна торгівля пальним або зберігання пального).

Суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним на кожне місце роздрібної торгівлі пальним.

У заяві про видачу ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним додатково зазначаються адреса місця торгівлі, перелік реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, а також інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення; реєстраційні номери посвідчень реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), фіскальні номери програмних реєстраторів розрахункових операцій, які знаходяться у місці торгівлі, та дата початку їх обліку в податкових органах.

У додатку до ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пальним суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) зазначається адреса місця торгівлі і вказуються перелік електронних контрольно-касових апаратів та інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення, фіскальні номери програмних реєстраторів розрахункових операцій; реєстраційні номери книг обліку розрахункових операцій, які знаходяться у місці торгівлі.

Для отримання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального разом із заявою додатково подаються завірені заявником копії таких документів:

документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення;

акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального;

дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

Копії таких документів не подаються у разі їх наявності у відкритих державних реєстрах, якщо реквізити таких документів та назви відповідних реєстрів зазначено в заяві на видачу ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на зберігання пального.

Відповідальність за достовірність даних у документах, поданих разом із заявою, несе заявник.

Зокрема, стаття 15 Закону №841/95-ВР містить вичерпний перелік підстав анулювання ліцензії.

Ліцензія анулюється шляхом прийняття органом, який видав ліцензію, відповідного письмового розпорядження на підставі:

заяви суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво);

рішення про скасування державної реєстрації суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво);

несплати чергового платежу за ліцензію протягом 30 календарних днів від моменту призупинення ліцензії;

рішення суду про встановлення факту незаконного використання суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) марок акцизного податку (стосовно імпортерів);

рішення суду про встановлення факту торгівлі суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) алкогольними напоями або тютюновими виробами без марок акцизного податку;

рішення суду про встановлення факту переміщення суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) алкогольних напоїв або тютюнових виробів поза митним контролем;

порушення вимог статті 15-3 цього Закону щодо продажу алкогольних напоїв, тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років або у не визначених для цього місцях;

отримання від уповноважених органів інформації, що документи, копії яких подані разом із заявою на отримання ліцензії, не видавалися/не погоджувалися такими органами;

встановлення факту подання заявником недостовірних даних у документах, поданих разом із заявою на отримання ліцензії.

Так, з матеріалів справи судом встановлено, що оскаржувані розпорядження відповідача як на підставу скасування ліцензій містять посилання на статтю 15 Закону №481/95-ВР, разом з тим, конкретної підстави з переліку, визначеного статтею 15 Закону №481/95-ВР, зазначені рішення не містять. Зокрема, про таку підставу не повідомлено відповідачем у відзиві на позовну заяву.

В свою чергу, стаття 15 Закону №471/95-ВР не містить підстави щодо анулювання ліцензії у разі анулювання дозвільного документа, який подано суб`єктом господарювання разом із заявою про отримання ліцензії.

Суд зауважує, що рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Разом з тим, приймаючи рішення або вчиняючи дію, суб`єкт владних повноважень не може ставати на сторону будь-якої з осіб та не може виявляти себе заінтересованою стороною у справі, виходячи з будь-якого нелегітимного інтересу, тобто інтересу, який не випливає із завдань цього суб`єкта, визначених законом.

При цьому, прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії вимагає від суб`єкта владних повноважень діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, передбачувано, без корисливих прагнень досягти персональної вигоди, привілеїв або переваг через прийняття рішення та вчинення дії.

Суд звертає увагу, що стимулювання підприємницької діяльності, створення привабливого інвестиційного клімату та захист прав інвесторів відноситься до пріоритетів державної політики, оскільки є запорукою економічного зростання та добробуту кожного через збільшення надходжень до державного та місцевих бюджетів, збереження існуючих та створення нових робочих місць, розвитку відповідної територіальної громади. Це, зокрема, відповідає положенням частини четвертої статті 13 Конституції України, згідно з якою держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки, а також частини першої статті 17 Основного Закону - забезпечення, зокрема економічної безпеки є найважливішою функцією держави, справою всього Українського народу.

Зазначену правову позицію викладено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 06.04.2021 року у справі № 240/8544/20.

Суд звертає увагу, що у відзиві на позовну заяву органом, що видає ліцензію, а саме - ГУ ДПС у місті Києві, зазначено, що позивачем подано увесь необхідний перелік документів, визначений статтею 15 Закону №481/95-ВР, зокрема, дозволи, видані ГУ Держпраці у Київській області №1078.17.32 від 19.04.2017 року, №1228.17.32 від 03.05.2017 року, №3302.18.32 від 21.11.2018 року, №702.17.32 від 15.03.2017 року, №3054.17.32 від 02.11.2017 року, №398.19.32 від 20.02.2019 року.

Крім того, на момент видання ліцензій ГУ ДПС у м Києві позивачу, зазначені дозволи продовжували діяти до 28.05.2021 року, що не спростовано та не заперечується відповідачем.

Серед іншого, ГУ Держпраці у Київській області 21.04.2021 року та 28.04.2021 року видано позивачу нові дозволи №253.21.32 від 21.04.2021, №280.21.32 від 28.04.2021, №279.21.32 від 28.04.2021, №281.21.32. від 28.04.2021 на експлуатацію 16 АГЗП в м. Києві під час дії дозволів №1078.17.32 від 19.04.2017 року, №1228.17.32 від 03.05.2017 року, №3302.18.32 від 21.11.2018 року, №702.17.32 від 15.03.2017 року, №3054.17.32 від 02.11.2017 року, №398.19.32 від 20.02.2019 року, що додатково свідчить про не обґрунтованість посилання відповідача на наявність підстав для анулювання ліцензій відповідно до статті 15 Закону №481/95-ВР.

Зокрема, посилання відповідача на результати проведеної фактичної перевірки позивача, якою встановлено порушення позивачем частини двадцятої статті 15 Закону №481/95-ВР не беруться судом до уваги, оскільки останні не слугували підставою оскаржуваних розпоряджень відповідно до їх змісту, та фактичну перевірку проведено 10.06.2021 року, тобто після винесення зазначених розпоряджень, датованих 08.06.2021 року.

Крім цього, у вказаному листі ГУ Держпраці у Київській області, орган, яким видано дозволи та в подальшому їх анульовано, зазначено, що вказані дозволи анульовані на підставі статті 21 Закону України «Про охорону праці» та пунктом 17 Порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 року №1107 (далі також - Порядок).

Відповідно до пункту 17 Порядку, дозвіл може бути анульований у випадках, передбачених статтею 21 Закону України «Про охорону праці».

Рішення про анулювання дозволу приймається органом, що його видав.

Дія дозволу припиняється через десять робочих днів з дня прийняття рішення про його анулювання.

Згідно з частинами дванадцятою, тринадцятою статті 21 Закону України «Про охорону праці» підставою для анулювання дозволу є: заява роботодавця або уповноваженої ним особи про анулювання дозволу; припинення юридичної особи (злиття, приєднання, поділ, перетворення або ліквідація) або підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем; виявлення у поданих роботодавцем документах недостовірних відомостей щодо виконання робіт підвищеної небезпеки або експлуатації (застосування) устаткування підвищеної небезпеки, на які видано дозвіл; повторне порушення вимог законодавства про охорону праці під час виконання робіт підвищеної небезпеки або експлуатації (застосування) устаткування підвищеної небезпеки, на які видано дозвіл; виникнення аварії, вибуху, пожежі, нещасного випадку, якщо в акті розслідування встановлено, що причиною такої події стало недодержання вимог законодавства про охорону праці під час виконання робіт підвищеної небезпеки або експлуатації (застосування) устаткування підвищеної небезпеки, на які видано дозвіл; створення перешкод під час проведення посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, або його територіального органу перевірки додержання вимог законодавства про охорону праці під час виконання робіт підвищеної небезпеки або експлуатації (застосування) устаткування підвищеної небезпеки, на які видано дозвіл.

Перелік підстав для анулювання дозволу, наведений у частині дванадцятій цієї статті, є вичерпним.

Разом з тим, у листі ГУ Держапраці від 02.06.2021 року №52/1/21/11231 не вказано конкретної підстави анулювання дозволів позивача, з чого орган, що видає ліцензії, міг би дійти обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для застосування до позивача наслідків, передбачених статтею 15 Закону №481/95-ВР.

Враховуючи викладене, у суду відсутні підстави вважати правомірними розпорядження Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про анулювання ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним ТОВ «Київ Інвест Груп» №57926/6/26-15-09-04-16 від 08.06.2021; №57929/6/26-15-09-04-16 від 08.06.2021; №57927/6/26-15-09-04-16 від 08.06.2021; №57930/6/26-15-09-04-16 від 08.06.2021; №57932/6/26-15-09-04-16 від 08.06.2021; №57933/6/26-15-09-04-16 від 08.06.2021; №57934/6/26-15-09-04-16 від 08.06.2021; №57935/6/26-15-09-04-16 від 08.06.2021; №57928/6/26-15-09-04-16 від 08.06.2021; №57931/6/26-15-09-04-16 від 08.06.2021; №57936/6/26-15-09-04-16 від 08.06.2021; №57937/6/26-15-09-04-16 від 08.06.2021; №57939/6/26-15-09-04-16 від 08.06.2021; №57940/6/26-15-09-04-16 від 08.06.2021; №57941/6/26-15-09-04-16 від 08.06.2021; №57942/6/26-15-09-04-16 від 08.06.2021.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 року №3-рп/2003).

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v.» від 27.09.2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Крім того, судом враховується, що згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до частин першої, другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини до недоліків мотивації правозастосування відносить неналежну оцінку чи ігнорування необхідних доводів та аргументів при винесенні рішення. У рішенні «Нечипорук і Ионкало проти України» ЄСПЛ визнав, що реакція і суду першої інстанції, і Верховного Суду на аргументи заявника є вражаюче недостатньою та неадекватною. Ігноруючи конкретний, доречний і важливий аргумент заявника, національні суди не виконали своїх зобов`язань за п. 1 ст. 6 Конвенції [п. 183, 185-196, 277]. Суд неодноразово вказував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії») [п. 36]. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись справедливість та визначеність правозастосування (Рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» [п. 25]). Таким чином, ЄСПЛ наголошує, що національні суди, оцінюючи застосування права владними інституціями, мусять ретельно перевіряти обґрунтованість, вмотивованість, а відтак, законність актів, які приймають суб`єкти владних повноважень.

Згідно статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з положеннями статті 75 Кодексу адміністративного судочинства України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно з пунктом 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Hirvisaari v. Finland від 27.09.2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Крім того, судом враховується, що згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на те, що судом встановлено невідповідність оскаржуваних розпоряджень ГУ ДПС у місті Києві критеріям рішення суб`єкта владних повноважень, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно з абзацом 1 частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи встановлено, що за подання позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 36 320,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 25.06.2021 року №5501.

З огляду на задоволення позовних вимог в повному обсязі, сплачена сума судового збору підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 6, 9, 73-80, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Київ Інвест Груп» задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати розпорядження Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про анулювання ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним ТОВ «Київ Інвест Груп» №57926/6/26-15-09-04-16 від 08.06.2021.

3. Визнати протиправним та скасувати розпорядження Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про анулювання ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним ТОВ «Київ Інвест Груп» №57929/6/26-15-09-04-16 від 08.06.2021.

4. Визнати протиправним та скасувати розпорядження Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про анулювання ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним ТОВ «Київ Інвест Груп» №57927/6/26-15-09-04-16 від 08.06.2021.

5. Визнати протиправним та скасувати розпорядження Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про анулювання ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним ТОВ «Київ Інвест Груп» №57930/6/26-15-09-04-16 від 08.06.2021.

6. Визнати протиправним та скасувати розпорядження Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про анулювання ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним ТОВ «Київ Інвест Груп» №57932/6/26-15-09-04-16 від 08.06.2021.

7. Визнати протиправним та скасувати розпорядження Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про анулювання ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним ТОВ «Київ Інвест Груп» №57933/6/26-15-09-04-16 від 08.06.2021.

8. Визнати протиправним та скасувати розпорядження Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про анулювання ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним ТОВ «Київ Інвест Груп» №57934/6/26-15-09-04-16 від 08.06.2021.

9. Визнати протиправним та скасувати розпорядження Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про анулювання ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним ТОВ «Київ Інвест Груп» №57935/6/26-15-09-04-16 від 08.06.2021.

10. Визнати протиправним та скасувати розпорядження Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про анулювання ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним ТОВ «Київ Інвест Груп» №57928/6/26-15-09-04-16 від 08.06.2021.

11. Визнати протиправним та скасувати розпорядження Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про анулювання ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним ТОВ «Київ Інвест Груп» №57931/6/26-15-09-04-16 від 08.06.2021.

12. Визнати протиправним та скасувати розпорядження Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про анулювання ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним ТОВ «Київ Інвест Груп» №57936/6/26-15-09-04-16 від 08.06.2021.

13. Визнати протиправним та скасувати розпорядження Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про анулювання ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним ТОВ «Київ Інвест Груп» №57937/6/26-15-09-04-16 від 08.06.2021.

14. Визнати протиправним та скасувати розпорядження Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про анулювання ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним ТОВ «Київ Інвест Груп» №57939/6/26-15-09-04-16 від 08.06.2021.

15. Визнати протиправним та скасувати розпорядження Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про анулювання ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним ТОВ «Київ Інвест Груп» №57940/6/26-15-09-04-16 від 08.06.2021.

16. Визнати протиправним та скасувати розпорядження Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про анулювання ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним ТОВ «Київ Інвест Груп» №57941/6/26-15-09-04-16 від 08.06.2021.

17. Визнати протиправним та скасувати розпорядження Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про анулювання ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним ТОВ «Київ Інвест Груп» №57942/6/26-15-09-04-16 від 08.06.2021.

18. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Київ Інвест Груп» (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 72, офіс 147, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у місті Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, код ЄДРПОУ ВП : 441106011) понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 36 320 (тридцять шість тисяч триста двадцять) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими статті 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Київ Інвест Груп» (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 72, офіс 147, );

Відповідач : Головне управління ДПС у місті Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, код ЄДРПОУ ВП : 441106011).

Повне рішення складено 01.10.2021 року.

Суддя Л.О. Маруліна