Справа № 580/5338/21
Суддя: А.М. Бабич
Дата ухвалення: 2021-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2021 року справа № 580/5338/21

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі головуючого судді Бабич А.М., розглянувши в залі суду в порядку спрощеного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до УПРАВЛІННЯ ПОЛІЦІЇ ОХОРОНИ В ЧЕРКАСЬКІЙ ОБЛАСТІ про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

27.07.2021 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі позивач) до УПРАВЛІННЯ ПОЛІЦІЇ ОХОРОНИ В ЧЕРКАСЬКІЙ ОБЛАСТІ (18008, Черкаська обл., місто Черкаси, вулиця Хоменка, будинок 3/1; ) (далі відповідач) про:

визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати йому одноразової грошової допомоги при звільненні;

зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за 11 (одинадцять) календарних років служби.

В обґрунтування зазначив, що проходив службу в органах поліції. Звільнений зі служби за власним бажанням. Стверджує, що при звільненні відповідач не виплатив йому одноразову грошову допомогу у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, чим допустив протиправну бездіяльність.

Ухвалою суду від 02.08.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні). Також встановлено відповідачу строк, тривалістю п`ятнадцять днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі, для надання відзиву на позовну заяву та доказів. Вказану ухвалу відповідач отримав 09.08.2021, а позивач 10.08.2021, що підтверджується даними рекомендованих повідомлень про поштові вручення.

26.08.2021 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенн6і позову в повному обсязі. В обґрунтування зазначив, що допомога виплачується особам, звільненим зі служби за власним бажанням, які на час звільнення мають право на призначення пенсії відповідно до ЗУ №2262 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Факт виникнення в особи права на пенсію повинен передувати звільненню. На час звільнення позивач не мав вислуги, необхідної для призначення пенсії відповідно до вказаного Закону. Тому не набув права на отримання одноразової грошової допомоги. Остаточний розрахунок з позивачем проведено 28.11.2017, що підтверджується платіжними дорученнями та випискою по картковому рахунку. Одноразова грошова допомога при звільненні не входить до складу грошового забезпечення. Тому вважає, що строки звернення до суду пропущені. Позивач не оспорював наказ про його звільнення та не звертався щодо нарахування та виплати вказаної допомоги, а відповідач не приймав рішення щодо такого.

30.09.2021 ухвалою суд відмовив у задоволенні заяви відповідача (вх.№32243/21) про застосування строку позовної давності.

Оскільки обґрунтовані клопотання від учасників спору про розгляд справи у судовому засіданні з їх викликом суду не надходили, зважаючи на відсутність необхідності призначити у справі експертизу або викликати та допитати свідків, суд дійшов висновку розглянути справу без виклику сторін у судове засідання за наявними письмовими доказами (у письмовому провадженні).

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке.

З даних послужного списку позивача №0033082 суд встановив, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ на різних посадах. На службу до відповідача прийнятий згідно з наказом від 07.11.2015 №1о/с.

08.11.2017 позивач подав відповідачу рапорт, в якому просив звільнити його зі служби за п.7 ч.1 ст.77 за власним бажанням відповідно до ЗУ «Про національну поліцію». Додатково просив провести звільнення 23.11.2017 без його присутності на засіданні кадрової комісії.

Наказом від 23.11.2017 №852 о/с позивача, як старшого сержанта поліції, звільнено зі служби в поліції 23.11.2017 відповідно до п.7 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (за власним бажанням) на підставі його рапорту. У ньому зазначено, що вислуга років позивача на день звільнення складала: в календарному обчисленні 11 років 03 місяці 14 днів (ЗС 01 рік 05 місяців 20 днів, в ОВС 07 років 09 місяців 08 днів, в поліції 02 роки 00 місяців 16 днів). Призначено виплатити компенсацію замість 1 доби невикористаної відпустки за 2017 рік.

Позивач отримав виплату заробітної плати за листопад 2017 року та виплату компенсації ПДФО за листопад 2017 року, що підтверджується відомостями за списками №838 та №839, кошти перераховані відповідачем 28.11.2017, що підтверджується платіжними дорученнями №3125 та №3126.

Вважаючи неповним розрахунок при звільненні, позивач звернувся в суд з вищевказаним позовом.

Для вирішення спору суд врахував.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.94 Закону України від 2 липня 2015 року №580-VIII Про Національну поліцію (далі ЗУ №580-VIII) поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Згідно з ч.1 ст.102 ЗУ №580-VIII пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби відповідно до ч.2 ст.9 Закону України від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (далі Закон №2262-ХІІ).

Аналогічне положення закріплено в абз.4 п.10 постанови Кабінету Міністрів України Про обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей від 17 липня 1992 року №393 (далі Постанова №393), за змістом якого військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної інспекції техногенної безпеки, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Для аналізу вказаних норм та об`єктивної оцінки заявлених доводів сторін суд згідно з ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вказана норма процесуального закону є імперативною. Тому суд врахував правову позицію Верховного Суду (далі - ВС) у подібній категорії справ у постанові від 26.06.2019 (справа №821/3762/15-а).

ВС зазначив, що за змістом преамбули Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб" цей Закон визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

У розділі VI постанови ВС зазначив, що наведені положення пункту 10 Постанови №393 не пов`язують виплату одноразової грошової допомоги з набуттям права на пенсію. Зі змісту зазначених норм вбачається, що частиною першою статті 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" встановлені дві підстави для виплати одноразової грошової допомоги зазначеним в ній особам: які мають право на пенсію за цим Законом і звільняються зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини за наявності вислуги років 10 років і більше.

Аналізуючи вищезазначене, ВС дійшов висновку, що право на отримання одноразової грошової допомоги, яка має разовий характер, у розмірі 25 % місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби пов`язане з наявністю 10 річної вислуги та звільненням з передбачених підстав. Таким чином не набуття права на пенсію цих осіб не може нівелювати їх право на отримання зазначеної допомоги за умови наявності 10 і більше років вислуги. Оскільки позивач має більше 10 років вислуги, то висновок судів попередніх інстанцій про те, що позивач набув право на виплату йому одноразової грошової допомоги в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, на думку колегії суддів, є правильним.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду України від 17 березня 2015 року № 21-80а15.

Отже, доводи відзиву відповідача щодо наявності права на виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з набуттям права на пенсію не обгрунтовані.

Пункт 4 Переліку сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 2013 року №413, визначає, що військовослужбовці, крім військовослужбовців строкової військової служби, та особи рядового і начальницького складу на їх прохання можуть бути звільнені з військової служби та із служби осіб рядового і начальницького складу через такі сімейні обставини та інші поважні причини, як зокрема, хвороба військовослужбовця, особи рядового чи начальницького складу або члена його сім`ї, якщо така хвороба згідно з висновком лікарської або лікарсько-експертної комісії перешкоджає військовослужбовцю або особі рядового чи начальницького складу проходити службу в даній місцевості чи проживати в ній членові його сім`ї, у разі відсутності можливості переміщення (переведення) до іншої місцевості.

Отже, звільнення позивача за власним бажанням є поважною причиною.

Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260 (далі - Порядок).

Відповідно до п.2 розділу V Порядку поліцейським, які звільняються із служби за власним бажанням та мають календарну вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Суд врахував, що вислуга років позивача на 23.11.2017 складала в календарному обчисленні 11 років 03 місяці 14 днів, що підтверджується вказаним вище наказом. Отже, позивач набув права на виплату одноразово грошової допомоги в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Доводи відповідача про відсутність необхідної вислуги у позивача спростовані.

Пунктом 3 Порядку визначено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.

До складу грошового забезпечення входять:

1) посадовий оклад;

2) оклад за спеціальним званням;

3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер);

4) премії;

5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з п.4 розділу V Порядку поліцейським у разі повторного їх звільнення із служби одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які під час попереднього звільнення не набули права на отримання такої допомоги на підставі довідки з попереднього місяця служби.

Відповідно до п.5 розділу V Порядку строк календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з пунктами 1 і 2 Постанови №393 та зазначається кадровим підрозділом у наказі про звільнення поліцейського, якому передбачена виплата цієї допомоги.

Згідно з п.6 розділу V Порядку нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні із служби здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення, ураховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, процентну надбавку за стаж служби в поліції, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премій, установлених наказами на день звільнення.

Виключень щодо складових грошового забезпечення, що не повинні враховуватися для обчислення відповідної грошової допомоги, не передбачено.

Згідно з ч.4 ст.9 Закону № 2262-ХІІ виплата зазначеної в частинах першій та другій цієї статті одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Службою судової охорони, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах цивільного захисту, транспорту, виконання кримінальних покарань, пожежної і техногенної безпеки, єдину державну податкову політику, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами, за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання.

Суд врахував, що відповідач під час звільнення позивача не здійснив дій щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні, не довів відсутність порушення вказаних вище вимог закону. Доводи позивача про протиправність спірної бездіяльності відповідача підтверджені.

Належним і ефективним способом повного захисту порушених прав позивача є зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за 11 (одинадцять) календарних років служби.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору та доказів понесення судових витрат суду не надав, відсутні підстави для їх розподілу.

Керуючись ст.ст.2-20, 72-78, 138-139, 242-245, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність УПРАВЛІННЯ ПОЛІЦІЇ ОХОРОНИ В ЧЕРКАСЬКІЙ ОБЛАСТІ щодо невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні.

Зобов`язати УПРАВЛІННЯ ПОЛІЦІЇ ОХОРОНИ В ЧЕРКАСЬКІЙ ОБЛАСТІ (18008, Черкаська обл., місто Черкаси, вулиця Хоменка, будинок 3/1; ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 25% місячного грошового забезпечення за 11 (одинадцять) календарних років служби.

3. Судові витрати розподілу не підлягають.

4. Копію рішення направити учасникам справи.

5. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя А.М. Бабич

Рішення ухвалене, складене у повному обсязі та підписане 30.09.2021