Справа № 540/536/21
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2021-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2021 р.м. ОдесаСправа № 540/536/21
Місце ухвалення рішення суду 1 інстанції: м. Херсон;

Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:

23.04.2021 року;

Головуючий в 1 інстанції: Морська Г.М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Димерлія О.О.

Косцової І.П.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправною бездіяльність та стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо невиплати заборгованості пенсії за віком з 25.08.2017 року по 30.09.2020 року у розмірі 137 174,63 грн.;

стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на користь ОСОБА_1 заборгованість пенсії за віком за період з 25.08.2017 року по 30.09.2020 року у розмірі 137 174,63 грн.

22.03.2021 року ОСОБА_1 подала суду першої інстанції заяву про збільшення позовних вимог та просила:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо невиплати заборгованості пенсії за віком з 01.03.2016 року по 30.09.2020 року у розмірі 168 923,25 грн.;

стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на користь ОСОБА_1 заборгованість пенсії за віком за період з 01.03.2016 року по 30.09.2020 року у розмірі 168 923, 25 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач з березня 1993 року є пенсіонером за віком, з вересня 2014 року зареєстрована в органах соціального захисту м. Лисичанська Луганської області як внутрішньо переміщена особа та органом пенсійного фонду м. Лисичанська в Луганській області поновлено виплату пенсійного забезпечення, яке до березня 2016 року проводилось у встановленому порядку. Станом на момент подання позову позивач постійно проживає у м. Херсоні, що підтверджується Довідкою від 26.08.2020 року №6523- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. З жовтня 2020 року за заявою позивача Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області поновлено нарахування та виплату пенсії за віком, проте заборгованість по пенсійному забезпеченню за період з 01.03.2016 року по 31.09.2020 року не виплачено. Посилаючись на положення ст.ст. 4, 8, 46, 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 7, 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», позивач вказує, що на обсяг права на належне пенсійне забезпечення не може впливати така обставина як проживання особи на відповідній території, тому числі відсутність законодавчого врегулювання виплати пенсії внутрішньо переміщеним особам.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2021 року адміністративний позов задоволено частково.

Суд визнав протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо невиплати заборгованості з пенсії за віком ОСОБА_1 з 25.08.2017р. по 30.09.2020р. у розмірі 137174,63 грн.

Стягнув з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на користь ОСОБА_1 заборгованість з пенсії за віком за період з 25.08.2017р. по 30.09.2020р. у розмірі 137174,63 грн.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за період з 01.03.2016р. по 24.08.2017р.

Проаналізувавши положення ст.ст. 1. 2, 4, 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», ст.ст. 4, 47, 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та приписи постанов Кабінету Міністрів України «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 05.11.2014 року №637, «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 08.06.2016 року №365, суд першої інстанції виходив з того, що

чинним законодавством визначено вичерпний перелік підстав припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду України або за рішенням суду. Цим переліком передбачена можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, передбачених законом. Умовами призначення та продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам є: знаходження внутрішньо переміщеної особи на обліку місця перебування, що підтверджується довідкою; наявність рахунку в установі ПАТ «Державний ощадний банк».

З огляду на те, що на момент виникнення спірних правовідносин відсутні законодавчо визначені підстави для не виплати нарахованих сум пенсії внутрішньо переміщеній особі, суд першої інстанції визнав обґрунтованими позовні вимоги в частині протиправності бездіяльності органу пенсійного фонду щодо не проведення виплати нарахованої на користь позивач пенсії за період з 25.08.2017р. по 30.09.2020р. у розмірі 137174,63 грн. та вбачав безумовні підстави для стягнення цих коштів на користь позивача.

Разом з цим, оскільки не нарахування та невиплата пенсії відбулись без протиправної поведінки позивача, в силу обставин, що не залежали від її волі тимчасової окупації частини Луганської області та проведення антитерористичної операції, але відповідні суми пенсії нараховані Управлінням не були, суд першої інстанції визначив, що стосовно іншої частини позовних вимог належним та ефективним способом захисту прав та інтересів позивача, за встановлених обставин, є висновок про зобов`язання відповідача провести нарахування та виплату пенсії за період з 01.03.2016р. по 24.08.2017р.

В апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення в частині задоволених вимог та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки приписам ст. 19 Конституції України, Положення про Пенсійний фонд України, постановам Кабінету Міністрів України «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 08.06.2016 року №365, «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду» від 22.08.2018 року №649, ст.ст. 46, 47, 72 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а також бюджетному законодавству і помилково не враховано, що на момент виникнення спірних правовідносин відсутній законодавчо визначений механізм виплати сум пенсій внутрішньо переміщеним особам, а обсяг повноважень Управління не включає повноважень щодо самостійного розпорядження бюджетними коштами. Апелянт вказує, що виплата суми, яка перевищує бюджетні призначення на поточний рік, може бути здійснена за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України, а виплата нарахованих пенсійних коштів реалізована лише після прийняття Урядом окремого порядку, як це передбачено у п. 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 05.11.2014 року №637 (із змінами).

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 посилається на необґрунтованість доводів апелянта, правильність висновків суду першої інстанції та відсутність обставин для скасування судового рішення.

Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, ОСОБА_1 з березня 1993 року є пенсіонером за віком, з вересня 2014 року зареєстрована в органах соціального захисту м. Лисичанська Луганської області як внутрішньо переміщена особа та органом пенсійного фонду м. Лисичанська в Луганській області поновлено їй виплату пенсійного забезпечення.

На момент звернення із позовом позивач постійно проживає у м. Херсоні, що підтверджується Довідкою від 26.08.2020 року №6523- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

З жовтня 2020 року за заявою позивача Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області поновлено нарахування та виплату позивачу пенсії за віком, нараховано суму пенсійних коштів за період з 25.08.2017 року по 30.09.2020 року у розмірі 137 174, 63 грн.

З огляду на те, що нарахована сума пенсії є фактично не виплаченою до цього часу, у тому числі за відповідним зверненням позивача, а припинення виплати пенсії відбулось за відсутності правових підстав, ОСОБА_1 звернулась до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг передбачено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-VI.

За правилами ст.ст. 44, 46 Закону України від 09.07.2003 року №1058-VI заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону України від 09.07.2003 року №1058-VI пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 4.12 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, при переїзді пенсіонера на постійне або тимчасове проживання до іншої адміністративно-територіальної одиниці орган, що призначає пенсію, не пізніше трьох робочих днів з дня одержання заяви надсилає запит про витребування пенсійної справи до органу, що призначає пенсію, за попереднім місцем проживання (реєстрації) пенсіонера. Пенсійна справа не пізніше п`яти робочих днів з дня одержання запиту пересилається органу, що призначає пенсію, за новим місцем проживання (реєстрації).

Відповідно до положень ст. 33 Конституції України, ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року №1382-IV громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Згідно із ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року №1382-IV громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 05.11.2014 року №637 (в редакції, яка діє на момент виникнення спірних правовідносин) установлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року №509.

За правилами п. 4 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року №365, соціальні виплати внутрішньо переміщеним особам призначаються і виплачуються територіальними органами Пенсійного фонду України за місцем їх фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування.

Позивач реалізував своє право щодо вибору постійного місця проживання, перемістившись до м. Херсона, де зареєструвався за новою адресою у встановленому Законом порядку.

Отже, виплата належної позивачу пенсії має бути здійснена управлінням за його заявою на загальних підставах у порядку, встановленому Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за місцем його реєстрації, що відповідачем не заперечується.

Перевіривши обставини справи, апеляційний суд враховує, що відповідачем проведено нарахування позивачу пенсії за віком за період з 25.08.2017 року по 30.09.2020 року у сумі 137174,63 грн.

Не здійснюючи виплату на користь позивача нарахованого пенсійного забезпечення, відповідач посилається на положення постанови Кабінету Міністрів України «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 05.11.2014 року №637, а саме відсутність окремого порядку, визначеного Урядом, та відсутність фінансування задля забезпечення цих виплат.

В контексті спірних правовідносин, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що право позивача на пенсію гарантується Конституцією України на рівні громадян, що проживають на території України.

Положення норм конституційного законодавства та закону щодо загальнообов`язкового державного пенсійного страхування передбачають як гарантії особи на соціальне забезпечення так і порядок нарахування, у тому виплати пенсійного забезпечення.

Обсяг чинних правових норм дають Управлінню достатні функції для реалізації права позивача на виплату пенсії та не ставлять право особи на пенсію у залежність від фінансових ресурсів Державного бюджету.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що з не проведенням фактичної виплати пенсії, відповідач допустив протиправну бездіяльність, свої функції не виконав у належний спосіб та з метою реалізації права позивача на належне пенсійне забезпечення, у зв`язку із чим наявні всі підстави для стягнення цих коштів на користь позивача в судовому порядку.

З огляду на наведене, висновки суду відповідають нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, та обставинам справи, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують.

У зв`язку із чим, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до вимог ст. 316 КАС України підлягає залишенню без змін.

Відповідно до приписів ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 139, 308, 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області залишити без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: О.О. Димерлій

І.П. Косцова