Справа № 360/5408/21
Суддя: Т.І. Чернявська
Дата ухвалення: 2021-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про передачу адміністративної справи до іншого адміністративного суду

01 жовтня 2021 року СєвєродонецькСправа № 360/5408/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Чернявська Т.І., розглянувши матеріали адміністративної справи за позовом адвоката Косогової Людмили Олексіївни в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

29 вересня 2021 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява адвоката Косогової Людмили Олексіївни (далі представник позивача) в інтересах ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області (далі відповідач), в якій представник позивача просить:

- визнати такою, що порушує права ОСОБА_1 , відмову Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області (листи від 12 березня 2021 року № 4-8-0.3-1195/2-21, від 22 лютого 2021 року № 3-23-0.3-410/55-21) у затвердженні проєкту землеустрою, розробленого ДП «Запорізький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» за договором від 25 червня 2020 року № 451 та погодженого Головним управлінням Держгеокадастру у Запорізькій області та Головним управлінням Держгеокадастру у Тернопільській області;

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області відновити права позивача, затвердивши проєкт землеустрою, розроблений ДП «Запорізький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» за договором від 25 червня 2020 року № 451 та погоджений Головним управлінням Держгеокадастру у Запорізькій області та Головним управлінням Держгеокадастру у Тернопільській області;

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області видати відповідний нормативний акт/наказ про передачу позивачу у власність земельної ділянки з кадастровим номером :15:009:0582.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі суд встановив, що дана справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду з огляду на таке.

Згідно з частиною першою статті 46 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач.

Відповідно до частин другої, четвертої статті 46 КАС України позивачем в адміністративній справі можуть бути громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, підприємства, установи, організації (юридичні особи), суб`єкти владних повноважень. Відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Пунктом 5 частини п`ятої статті 46 КАС України визначено, що громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, громадські об`єднання, юридичні особи, які не є суб`єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень в інших випадках, коли право звернення до суду надано суб`єкту владних повноважень законом.

Частиною першою статті 43 КАС України закріплено, що здатність мати процесуальні права та обов`язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами), адміністратором за випуском облігацій.

Здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить фізичним особам, які досягли повноліття і не визнані судом недієздатними, а також фізичним особам до досягнення цього віку у спорах з приводу публічно-правових відносин, у яких вони відповідно до законодавства можуть самостійно брати участь (частина друга статті 43 КАС України).

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 4 КАС України адміністративний суд - це суд, до компетенції якого цим Кодексом віднесено розгляд і вирішення адміністративних справ.

Частиною першою статті 318 КАС України визначено, що рішення, прийняте судом першої інстанції з порушенням правил юрисдикції (підсудності), визначених статтями 20, 22, 25-28 цього Кодексу, є підставою для його скасування судом апеляційної інстанції з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю.

Частиною першою статті 25 КАС України визначено, що адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Таким чином, вказаною правовою нормою передбачено альтернативну територіальну підсудність справи за вибором позивача: за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) позивача або за місцезнаходженням відповідача.

Предметом спору у цій справі є оскарження індивідуальних актів.

Водночас, відповідно до копії паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого Шевченківським РВ УМВС України в Запорізькій області 26 жовтня 2000 року, зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 з 26 жовтня 2000 року є АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформації, наявної в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням відповідача є АДРЕСА_2 .

В позовній заві представник позивача зазначає, що позивач фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_3 . До позовної заяви додано довідку Середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 6 м. Сєвєродонецька Луганської області від 28 серпня 2021 року № 209, відповідно до якої ОСОБА_1 працює в Середній загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 6 м. Сєвєродонецька Луганської області вчителем фізичної культури та предмета «Захист Вітчизни» з 01 вересня 2017 року по теперішній час.

Разом з тим, суд зауважує, що частина перша статті 25 КАС України передбачає можливість вибору позивачем суду лише за зареєстрованим місцем проживання (перебування) фізичної особи - позивача, а не за фактичним.

Відповідно до частини першої статті 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Наведене визначення є місцем проживання в приватноправовому розумінні.

Натомість відносини щодо місця проживання фізичної особи в публічно-правовому розумінні регулюються Законом України від 11 грудня 2003 року № 1382-ІV Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні (далі - Закон № 1382-ІV).

У статті 3 вказаного Закону надано визначення, зокрема, таких термінів:

місце перебування це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік;

місце проживання це житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини;

документами, до яких вносяться відомості про місце проживання та місце перебування особи, є паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист, довідка про звернення за захистом в Україні;

реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Згідно з частинами першою, десятою статті 6 Закону № 1382-ІV громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання. Реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Відповідно до статті 15 Закону № 1382-ІV особи, винні у порушенні вимог цього Закону, несуть відповідальність згідно із законом.

Механізм здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб в Україні регулюється постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207 Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру.

Так, відповідно до пункту 3, абзацу другого пункту 4 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207, реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування, здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Реєстрація місця проживання/перебування або зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється в день подання особою або її представником документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена одночасно із зняттям з попереднього місця проживання.

Абзацом першим пункту 9 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207, визначено, що відомості про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання вносяться до паспорта громадянина України, тимчасового посвідчення громадянина України, посвідки на постійне проживання, посвідки на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист, а відомості про реєстрацію місця перебування до довідки про звернення за захистом в Україні (документ, до якого вносяться відомості про місце перебування) шляхом проставлення в них відповідного штампа реєстрації місця проживання/перебування особи за формою згідно з додатком 1.

Особи, які не проживають за зареєстрованим місцем проживання більше одного місяця і які мають невиконані майнові зобов`язання, накладені в адміністративному порядку чи за судовим рішенням, або призиваються на строкову військову службу і не мають відстрочки, або беруть участь у судовому процесі в будь-якій якості, зобов`язані письмово повідомити відповідному органу реєстрації про своє місце перебування (пункт 12 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207).

Системний аналіз наведених норм права дає змогу зробити висновок про те, що місце проживання це житло, в якому проживає особа, а реєстрація у встановленому законом порядку місця проживання/перебування підтверджується вичерпним переліком документів, зокрема, паспортом громадянина України.

Отже, чинним законодавством передбачено чіткі вимоги до реєстрації особою місця свого проживання чи перебування, та визначено документи, які підтверджують таку реєстрацію.

Відтак, додана до позовної заяви довідка Середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 6 м. Сєвєродонецька Луганської області від 28 серпня 2021 року № 209, не є належним доказом місця проживання (перебування) позивача, зареєстрованого у встановленому законом порядку.

Підсумовуючи вищевикладене, суд зазначає, що для застосування положень частини першої статті 25 КАС України, яка визначає можливість визначення підсудності справи за вибором позивача, необхідною умовою є саме наявність зареєстрованого місця проживання чи перебування позивача. При цьому місце проживання чи перебування фізичної особи має бути зареєстрованим у встановленому законом порядку.

Наведеною нормою не передбачено можливості звернення до суду з позовом за фактичним місцем проживання позивача чи відповідача, не зареєстрованим у встановленому законом порядку.

Відповідно, ця справа не підсудна Луганському окружному адміністративному суду, оскільки факт реєстрації у визначеному законом порядку місця проживання/перебування позивача у місті Луганську чи Луганській області не підтверджено, належних доказів щодо цього суду не надано.

Отже, з урахуванням вимог частини першої статті 25 КАС України, дана справа підлягає розгляду окружним адміністративним судом, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Запоріжжя. Таким судом згідно з Указом Президента України від 16 листопада 2004 року № 1417/2004 Про утворення місцевих адміністративних судів, затвердження їх мережі є Запорізький окружний адміністративний суд.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 29 КАС України суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Спори між адміністративними судами щодо підсудності не допускаються. Адміністративна справа, передана з одного адміністративного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 29 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження адміністративним судом, до якого вона надіслана (частини перша, друга статті 30 КАС України).

Водночас рішення суду про передачу справи за підсудністю жодним чином не звужуватиме прав позивача, оскільки норми КАС України передбачають достатньо альтернативних механізмів для реалізації сторонами своїх процесуальних прав, незважаючи на віддаленість їх місця проживання від суду, в якому розглядається справа.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про передачу даної справи на розгляд Запорізькому окружному адміністративному суду, оскільки позовна заява подана з порушенням правил підсудності.

Керуючись статтями 3, 20, 26, 29, 43, 46, 241, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративну справу № 360/5408/21 за позовом адвоката Косогової Людмили Олексіївни в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії передати на розгляд Запорізькому окружному адміністративному суду (вул. Сергія Синенка, буд. 65-В, м. Запоріжжя, 69041).

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяТ.І. Чернявська