Справа № 520/17336/2020
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2021-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2021 р.Справа № 520/17336/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Калиновського В.А. , Мінаєвої О.М. ,

за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.02.2021, головуючий суддя І інстанції: Бадюков Ю.В., м. Харків, повний текст складено 19.02.21 року по справі № 520/17336/2020

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі відповідач-2), в якому просив суд:

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області незаконним щодо зниження грошового забезпечення ОСОБА_1 , встановленого на підставі довідки Харківського обласного військового комісаріату від 10.04.2018 року із врахуванням посадового окладу в розмірі 4790 грн. (тарифний розряд за посадою 22);

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 виготовити нову довідку станом на 01.01.2018 року, направити її до Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області, згідно додатку 9 пункту 68 (тарифний розряд 23) наказу МОУ № 90 та перерахувати пенсію на підставі додатків 1, 12, 13, 14 (тарифний розряд 23, тарифний коефіцієнт 2,8 та 0,76) Постанови КМУ № 704 від 30.08.2017 року відповідно до мінімальної заробітної плати в період з 2018 року по даний часта з урахуванням всіх належних додаткових виплат (процентних надбавок) відповідно до Закону України № 2262-ХІІ від 09.04.1992 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області провести перерахунок пенсії за період з 01.01.2018 року по даний час на підставі нових виправлених довідок щодо розрахунку пенсії, зробити виплату заборгованості пенсії та її компенсації за час затримки згідно ст.ст. 52, 53, 55 Закону України № 2262-ХІІ від 09.04.1992 року та згідно Постанови КМУ № 159 від 21.02.2001 року, виплатити одним платіжним дорученням;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області виплачувати ОСОБА_1 , пенсію без обмеження її максимальним розміром та виплатити різницю між нарахованою і отриманою пенсією за період з 01.01.2018 року по день початку проведення її виплати без обмеження максимальним розміром;

- стягнути з відповідачів на користь ОСОБА_1 судовій збір в сумі 840,80 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.02.2021 року у задоволенні вказаного адміністративного позову відмовлено.

Позивач, не погодившись із вказаним рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.02.2021 року у справі № 520/17336/2020, та прийняти постанову, якою задовольнити позов.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, позивач зазначає, що при складанні довідки про розмір грошового забезпечення позивача від 10.04.2018 року у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» Харківським обласним військовим комісаріатом було неправильно вказано розмір посадового окладу, а саме занижено розмір посадового окладу з 4930,00 грн. до 4790,00 грн. та вказано помилково тарифний розряд «22» замість «23». Також зазначає, що ним було подано до суду першої інстанції заяву у відповідності до ст. 175 КАС України, яку суд першої інстанції не розглянув. Крім того, позивач зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для сплати судового збору у розмірі 1681,60 грн. як за дві вимоги немайнового характеру.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно наказу Заступника Міністра оборони України - Командувача військово-повітряних Сил України від 0.09.1999 року №282 ОСОБА_1 було звільнено з військової служби з посади інженера відділу інженерно-авіаційного забезпечення окремого гвардійського розвідувального авіаційного полку авіаційного корпусу військової частини НОМЕР_1 ) за пунктом 65, підпункту "В" (за станом здоров`я).

Із витягу з наказу Командира Військової частини НОМЕР_1 від 23.09.1999 №181 майора ОСОБА_1 виключено з 29.10.1999 р. зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (а.с.28).

З 30.10.1999 позивачу відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" призначена пенсія.

З 2018 року позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

На виконання постанови Кабінету Міністрів України "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" від 21.02.2018 №103, позивачу з 01.01.2018 проведено перерахунок пенсії на підставі довідки Харківського обласного військового комісаріату. Грошове забезпечення для перерахунку пенсії з 01.01.2018 становить 8888,50 грн, в т.ч.: посадовий оклад - 4790,00 грн, оклад за військове звання - 1340,00 грн, надбавка за вислугу років 45 % - 2758,50,00 грн., що підтверджено копією довідки № 1027/1 від 07.02.2020 (а.с.37).

03.12.2020 позивач звернувся до Харківського територіального центру комплектування та соціальної підтримки з заявою щодо видачі нової довідки про розмір грошового забезпечення відповідно до рішення Верховного Суду від 12.11.2018 № 826/3856/18 з урахуванням тарифного коефіцієнту 2,8 та коефіцієнту військового звання 0,76 (а.с.44).

03.12.2020 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України з заяви щодо здійснення перерахунку пенсії на основі довідки виготовленої військоматом відповідно до рішення Верховного Суду від 12.11.2018 № 826/3856/18 з урахуванням тарифного коефіцієнту 2,8 та коефіцієнту військового звання 0,76 (а.с.45).

Листом Харківського територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 23.12.2020 №ФХ-125112/851 позивачу повідомлено про відсутність підстав для складання оновленої довідки про розмір грошового забезпечення (а.с.80-81).

Листом від 31.12.2020 № 10729-16336/К-02/8-2000/20 ГУ ПФУ в Харківській області повідомило позивача про те, що пенсійне забезпечення позивача здійснюється з додержанням норм та вимог чинного законодавства та на сьогодні не передбачено проведення перерахунку пенсій призначених відповідно до Закону, у зв`язку зі зміною грошового забезпечення (а.с.106).

Позивач, вважаючи дії відповідача-1 щодо зменшення тарифного розряду та тарифного коефіцієнту при наданні довідки до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області для перерахунку пенсії такими, що порушує його право, протиправність дій пенсійного органу при перерахунку пенсії із зменшенням його тарифного розряду звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що Харківський обласний військовий комісаріат під час формування довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 правомірно розрахував посадовий оклад, виходячи із тарифного розряду 22.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.

Відповідно до частини четвертої статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" (далі - Закон № 2262-ХІІ), усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Пунктом першим Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 №45 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Порядок) визначено, що пенсії, призначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон), у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Отже, підставою для проведення перерахунку пенсії є фактична зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, проведена на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, наділеного правом установлювати чи змінювати види грошового забезпечення військовослужбовців.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" затверджено нові тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців, а також додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу в розмірах згідно з додатками 1-16 (далі - Постанова №704).

Пунктом 4 Постанови №704 установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Так, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" та з метою визначення посадових окладів осіб офіцерського складу Збройних Сил України Наказом Міністерства оборони України №90 від 01.03.2018 "Про встановлення тарифних розрядів за посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил України" установлено тарифні розряди за основними типовими посадами та основними посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил України згідно зі схемами, визначеними у додатках 1 - 22 до цього наказу, а також співвідношення встановлених до 01.03.2018 окладів за посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил України та осіб офіцерського складу Збройних Сил, звільнених з військової служби, до відповідних тарифних розрядів за посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил України згідно зі схемами, визначеними у додатках 23, 24 до цього наказу.

Колегією суддів встановлено, що у довідці про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , виданій Харківським обласним військовим комісаріатом для перерахунку пенсії позивача з 01.01.2018 року, посадовий оклад визначено на рівні 4790,00 грн, що відповідає тарифному розряду "22" згідно додатку 24 до Наказу № 90 "Схема співвідношення встановлених до 01 березня 2018 року розмірів посадових окладів за посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил, звільнених з військової служби, до відповідних тарифних розрядів за посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил України". Вказаний посадовий оклад визначено у відповідності до раніше встановленого посадового окладу при перерахунку пенсії в розмірі 1065,00 грн, тобто із застосуванням додатку 24 до Наказу № 90 "Схема співвідношення встановлених до 01 березня 2018 року розмірів посадових окладів за посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил, звільнених з військової служби, до відповідних тарифних розрядів за посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил України".

Згідно із п. 1 Примітки до додатку 24 до Наказу № 90 "Схема співвідношення встановлених до 01 березня 2018 року розмірів посадових окладів за посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил, звільнених з військової служби, до відповідних тарифних розрядів за посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил України", ця Схема застосовується для встановлення співвідношення розмірів посадових окладів за посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил, які були звільнені з військової служби до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", що не визначені у схемах, наведених у додатках 1 - 22 за основними типовими посадами та основними посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил України, до відповідних тарифних розрядів за посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил України.

Таким чином, з аналізу вищевказаної норми слідує, що у разі, якщо посадові оклади за посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил, які були звільнені з військової служби до набрання чинності постановою №704, не визначені у схемах, наведених у додатках 1 - 22 до Наказу №90, то застосовується схема співвідношення встановлених до 01.03.2018 розмірів посадових окладів до тарифних розрядів, згідно з додатком 24 до Наказу №90.

Згідно військового квитка ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , виданого 30.09.1999 року та витягу з наказу про звільнення від 01.09.1999 року позивача звільнено з посади інженера відділу Інженерно-авіаційного забезпечення 40 окремого гвардійського розвідувально-авіаційного полку 14 авіаційного корпусу.

Так, позивач вважає, що на нього розповсюджується приписи пункту 68 додатку 9 Наказу № 90 та вважає, що посадовий оклад має бути визначений із урахуванням тарифного розряду "23".

Так, у пункту 68 додатку 9 до наказу Міністерства оборони України від 01.03.2018 №90 визначена Схема тарифних розрядів за основними посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил України бригади (усіх найменувань), в якій тарифний розряд "23", зокрема встановлений для військової посади - " Інженер (інженерно-авіаційної служби)".

При цьому, колегія суддів зазначає, що позивача було звільнено з посади інженера відділу Інженерно-авіаційного забезпечення 40 окремого гвардійського розвідувально-авіаційного полку, а не служби та додаток 9 до наказу №90 врегульовує схему тарифних розрядів за основними посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил України бригади (усіх найменувань), а не полку.

Таким чином, посада з якої позивача було звільнено зі служби не визначена за основними типовими посадами та основними посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил України до відповідних тарифних розрядів за посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил України, а тому відповідно до приписів Наказу №90 застосуванню належить схема співвідношення встановлених до 01.03.2018 розмірів посадових окладів до тарифних розрядів, згідно із додатком 24 до Наказу №90.

Щодо доводів позивача про те, що займана ним на момент звільнення посада була аналогічна посадам визначеним у Додатку №9 Наказу № 90, зокрема Примітки до додатку 24, колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази того, що посада з якої був звільнений позивач за кваліфікаційними характеристиками, функціональними обов`язками відповідає будь-якій посаді визначеній у Додатку №9 Наказу № 90.

Доводи позивача про те, що згідно даних військово квитка його було звільнено з посади інженера ІАС (інженерно-авіаційної служби), колегія суддів відхиляє оскільки остання посада вказана у військовому квитку, яку займав позивач у період з квітня 1998 по жовтень 1999 рік зазначено інженера відділу Інженерно-авіаційного забезпечення.

За наведених обставин, а також ураховуючи те, що розмір посадового окладу, обчисленого до 01 березня 2018 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294, для перерахунку пенсії позивача становив 1065 грн (що не заперечується позивачем), то тарифний розряд за посадами осіб офіцерського складу, що встановлюються з 01 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704, згідно із додатком 24 до Наказу №90, - 22.

Відповідно до тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців, наведеної у додатку 1 до постанови №704, 22 тарифний розряд відповідає тарифному коефіцієнту 2,72.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідач-1 під час формування довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 правомірно розрахував посадовий оклад, виходячи із тарифного розряду 22.

Враховуючи викладене, позовні вимоги про визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо зниження грошового забезпечення ОСОБА_1 , встановленого на підставі довідки Харківського обласного військового комісаріату від 10.04.2018 року із врахуванням посадового окладу в розмірі 4790 грн. (тарифний розряд за посадою 22); зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 виготовити нову довідку станом на 01.01.2018 року, направити її до Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області, згідно додатку 9 пункту 68 (тарифний розряд 23) наказу МОУ № 90 та перерахувати пенсію на підставі додатків 1, 12, 13, 14 (тарифний розряд 23, тарифний коефіцієнт 2,8 та 0,76) Постанови КМУ № 704 від 30.08.2017 року відповідно до мінімальної заробітної плати в період з 2018 року по даний часта з урахуванням всіх належних додаткових виплат (процентних надбавок) відповідно до Закону України № 2262-ХІІ від 09.04.1992 року задоволенню не підлягають.

Щодо вимог позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок пенсії позивачу з 01.01.2018 та здійснити відповідні виплатити, колегія суддів зазначає, що до моменту отримання довідки від ХОВК, у пенсійного органу не виникає обов`язку з перерахунку пенсії позивача, а тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що вказані вимоги заявлені на майбутнє, а тому задоволенню не підлягають.

Щодо доводів апеляційної скарги про неврахування при розгляді справи судом першої інстанції заяви позивача від 03.12.2020 року, колегія суддів зазначає наступне.

В матеріалах справи міститься заява, що подана у відповідності до ст. 172 КАС України про об`єднання справи до ІНФОРМАЦІЯ_1 з зазначенням відповідних вимог.

Відповідно статтею 44 КАС України визначені права та обов`язки учасників справи.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 47 Кодексу адміністративного судочинства України крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до п.1 ст. 160 КАС України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Отже, позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Під предметом позову розуміється певна вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Згідно ч.5 ст.160 КАС України в позовній заяві зазначаються: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, обґрунтований розрахунок суми, що стягується, - якщо у позовній заяві містяться вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної оскаржуваним рішенням, діями, бездіяльністю суб`єкта владних повноважень; 4) зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача; 10) у справах щодо оскарження нормативно-правових актів - відомості про застосування оскаржуваного нормативно-правового акта до позивача або належність позивача до суб`єктів правовідносин, у яких застосовується або буде застосовано цей акт; 11) власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Колегія суддів зазначає, що 3.12.2020 позивачем до суду першої інстанції було подано заяву про «об`єднання і роз`єднання позовів» з посиланням на приписи ст. 172 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 172 Кодексу адміністративного судочинства Україні в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Колегія суддів зазначає, що позивачем у своїй заяві не вказано із яким позовом він просить здійснити об`єднання, номер справи відсутній.

Також, колегія суддів зазначає, що у заяві позивача від 03.12.2020 не зазначено про збільшення позовних вимог та до якого відповідача вони адресовані, відсутні обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, не вказано доказів в підтвердження таких обставин, отже, заява за змістом та формою не відповідає вимогам, що встановлені законодавстовом до позовної заяви.

При цьому, колегія суддів зазначає, що можливість об`єднання декількох позовних вимог шляхом подання відповідної заяви до вже поданого позову чинним кодексом адміністративного судочинства України не передбачено.

На підставі наведеного, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо неврахування при розгляді справи судом першої інстанції заяви позивача від 03.12.2020 року.

Щодо поданої до Другого апеляційного адміністративного суду заяви позивача від 03.09.2021 року, колегія суддів зазначає наступне.

Так, зі змісту заяви позивача від 03.09.2021 року, колегія суддів встановлено, що позивач просить задовольнити позовні вимоги, які не були заявлені до суду першої інстанції.

Згідно з ч. 1, 3, 5 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Отже, апеляційний суд позбавлений можливості вирішувати спір з тих підстав, які не були заявлені позивачем під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Вказаний висновок відповідає правовому висновку Верховного Суду у постановах від 28.11.2019 у справі № 520/9666/18, від 31.03.2020 року у справі № 0740/983/18.

Вимоги про зобов`язання відповідача внести зміни до особової справи про звільнення за станом здоров`я; поновити право на лікування в закладах Міністерства оборони України; врахувати всі надбавки згідно Закону України № 2262-ХІІ від 09.04.1992 року; виплатити різницю між належною та отриманою сумою з урахуванням індексації та компенсації згідно постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159; виплати належну позивачу суму одним платежем були заявлені позивачем вже на стадії апеляційного розгляду справи в заяві від 03.09.2021 року.

Колегія суддів зазначає, що такі обґрунтування не можуть бути враховані судом апеляційної інстанції під час вирішення спірних правовідносин у цій справі, оскільки на стадії апеляційного провадження суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції в силу імперативної норми частини п`ятої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України.

Вказаний висновок відповідає правовому висновку Верховного Суду у постановах від 28.11.2019 у справі № 520/9666/18, від 31.03.2020 року у справі № 0740/983/18.

При цьому, колегія суддів вважає безпідставними посилання на позивача на те, що позовні вимоги вказані у заяві від 03.09.2021 були заявлені до суду першої інстанції до розгляду справи по суті, оскільки в матеріалах справи міститься лише заява від 03.12.2020 про об`єднання і роз`єднання позову, позовна заява про збільшення позовних вимог в матеріалах цієї справи не міститься.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, колегія суддів вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.02.2021 року у справі №520/17336/2020 суд дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.02.2021 по справі №520/17336/2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Я.М. Макаренко
Судді(підпис) (підпис) В.А. Калиновський О.М. Мінаєва
Повний текст постанови складено 01.10.2021 року