Справа № 9901/382/21
Суддя: Желєзний І.В.
Дата ухвалення: 2021-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

01 жовтня 2021 року

Київ

справа № 9901/382/21

адміністративне провадження № П/9901/382/21

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Желєзного І.В., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Президента України Зеленського Володимира Олександровича про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

27.09.2021 до Верховного Суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі також - позивач) до Президента України Зеленського Володимира Олександровича (далі також - відповідач), в якій просить визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає в особистому нерозгляді та ненаданні обґрунтованої відповіді на його скаргу від 05.07.2021; зобов`язати відповідача особисто розглянути та надати обґрунтовану відповідь на скаргу позивача від 05.07.2021 про зупинку дії постанови Кабінету Міністрів України № 325 від 08.04.2021 з мотивів невідповідності статтям 8, 19, 21, 22, 24, 46, 92, 113 Конституції України з одночасним зверненням до Конституційного Суду України щодо її неконституційності.

Зазначена позовна заява подана адвокатом Острицьким А.О. в інтересах позивача ОСОБА_1 .

Вирішуючи питання про відкриття провадження в адміністративній справі згідно зі статтею 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), Суд виходить із наступного.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Ознайомившись із поданою позовною заявою, Суд дійшов висновку, що є достатні підстави вважати, що вона подана з порушенням вимог КАС України, виходячи з такого.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 160 КАС України в позовній заяві зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти.

Як убачається з позовної заяви у такій зазначено адресу позивача: АДРЕСА_1 .

Крім того зазначена адреса зазначена співпадає із адресою представника позивача Острицького А.О. та згідно з даними Єдиного реєстру адвокатів України є його додатковою робочою адресою.

Згідно з частиною першою статті 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Відповідно до положень статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік.

Суд звертає увагу, що відповідно до вимог статей 160 та 246 КАС України суд зобов`язаний встановити точне місце проживання (перебування) позивача-фізичної особи.

Такий висновок викладений Верховним Судом в ухвалах від 02.06.2021 у справі № 9901/146/21, від 08.06.2021 у справі № 9901/220/21, від 19.07.2021 у справі № 9901/278/21, від 20.07.2021 у справі № 9901/283/21.

Окрім цього, про необхідність зазначення місцезнаходження або місця перебування учасників справи зазначено Великою Палатою Верховного Суду в ухвалі від 02.10.2020 у справі №9901/84/19.

Окрім цього, Суд зауважує, що у позовній заяві всупереч вимогам пункту 2 частини п`ятої статті 160 КАС України також не зазначено номер засобу зв`язку позивача.

Про необхідність безумовного дотримання вимог пункту 2 частини п`ятої статті 160 КАС України зазначено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16.10.2019 у справі №9901/129/19.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 160 КАС України у позовній заяві зазначається зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Однак зі змісту позовної вимоги, згідно з якою позивач просить зобов`язати відповідача особисто розглянути та надати обґрунтовану відповідь на скаргу позивача від 05.07.2021 про зупинку дії постанови Кабінету Міністрів України №325 від 08.04.2021 з мотивів невідповідності статтям 8, 19, 21, 22, 24, 46, 92, 113 Конституції України з одночасним зверненням до Конституційного Суду України щодо її неконституційності, незрозуміло, чи позивач просить зобов`язати відповідача лише особисто розглянути та надати обґрунтовану відповідь на скаргу позивача від 05.07.2021, а чи просить також і зобов`язати відповідача одночасно звернутися до Конституційного Суду України щодо неконституційності постанови Кабінету Міністрів України №325 від 08.04.2021.

Відповідно до пункту 8 частини п`ятої статті 160 КАС України в позовній заяві зазначається перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Однак усупереч вимогам цього пункту у позовній заяві відсутні відомості щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів доказів, копії яких додано до заяви.

Окрім цього, Суд звертає увагу, що у позовній заяві, яка підписана адвокатом Острицьким А.О., зазначено наступне: «Підтверджую, що позивачем не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав».

Натомість відповідно до пункту 11 частини п`ятої статті 160 КАС України в позовній заяві зазначається саме власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Згідно з Академічним тлумачним словником української мови слово «власний (-а), (-е)» має, зокрема, наступні значення: «належний кому-, чому-небудь за правом власності»; «свій, особистий»; «властивий тільки кому-; чому-небудь».

Норма пункту 11 частини п`ятої статті 160 КАС України є чіткою, зрозумілою та за своїм змістом не передбачає подвійного (багатозначного) тлумачення, тобто позовна заява повинна містити саме власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Положень про те, що таке підтвердження може бути надано представником позивача, зазначена норма (як і будь-які інші норми КАС України) не містить.

Водночас Суд звертає увагу, що КАС України у частині десятій статті 44 КАС України, згідно з якою, зокрема, якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в паперовій формі, такі документи скріплюються власноручним підписом учасника справи (його представника), та в якій вжито слово «власноручний» містить конкретизацію, що це може бути підпис або учасника справи, або його представника.

Натомість у пункті 11 частини п`ятої статті 160 КАС України законодавець визначив однозначно, що письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, повинне бути «власне», тобто особисте, надане безпосередньо позивачем, а не будь-якою іншою особою, в тому числі, її представником.

Такий виклад зазначеної правової норми дисциплінує позивача як учасника справи та унеможливлює виникнення ситуацій, за яких позов до цього відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав може бути поданий двома та більше представниками позивача, які діють незалежно один від одного та яким невідомо про подання позовів до цього відповідача (відповідачів) з тим же предметом та з тих же підстав іншими представниками.

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 05.06.2019 у справі № 9901/847/18 та від 03.07.2019 у справі № 9901/939/18 дійшла висновку, що звернення до суду, в тому числі до Верховного Суду як найвищого суду в системі судоустрою України, що забезпечує сталість та єдність судової практики (статті 17 та 36 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів) з використанням правничої допомоги інших осіб, зокрема адвоката, при реалізації права на справедливий суд передбачає надання до суду належних доказів дійсної волі особи, що є учасником справи, на уповноваження іншої особи на право надання правничої допомоги. Такі докази повинні виключати будь-які сумніви стосовно справжності та чинності такого уповноваження на момент вчинення певної процесуальної дії (докази подаються в оригіналі або у формі копії, якісно оформленої особою, що є учасником справи, із зазначенням назви судового органу, у якому надається правова допомога позивачу), а також стосовно охоплення такої дії дійсним колом повноважень представника, делегованих йому особою, що реалізує право на справедливий суд. Представник повинен демонструвати повагу до суду, підтверджуючи наявність повноважень на представництво, а також не позбавляти довірителя права знати про дії представника.

У цьому контексті Суд зауважує, що попри те, що подана до суду позовна заява підписана адвокатом Острицьким А.О., до неї не подано жодного документу із підписом позивача, який би підтвердив, що останній дійсно доручив йому представляти його інтереси.

Водночас до позовної заяви додано ордер серія № АН від 16.03.2021, в якому вказано, що він виданий на підставі договору про надання правової допомоги №б/н від 16.11.2020. Однак зазначеного договору не додано до позовної заяви, що викликає у суду сумнів щодо реальної волі позивача на представництво його інтересів у Верховному Суді адвокатом Острицьким А.О.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд в ухвалі від 20.07.2021 у справі №9901/281/21.

Водночас за таких обставин (подання позову представником позивача на підставі ордера та без долучення договору про надання правової допомоги) наявність власного письмового підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, є гарантією для суду, що позивач обізнаний про подання його представником до суду саме цього позову, а тому в цьому випадку для вирішення питання про відкриття провадження важливо, щоб письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, було зазначене безпосередньо позивачем.

Суд наголошує, що вимоги щодо змісту позовної заяви встановлені КАС України, який не передбачає винятків, за яких особа, що звертається до суду, на власний розсуд може обирати, які саме вимоги процесуального закону щодо змісту позовної заяви необхідно виконувати чи не виконувати, вважаючи їх формальними.

Відповідно до частини першої статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (частина друга статті 169 КАС України).

З огляду на викладене, позовну заяву необхідно залишити без руху, встановивши строк протягом якого позивач має усунути вказані судом недоліки, а саме:

- зазначити місце проживання чи перебування позивача, номер засобу зв`язку позивача;

- зазначити відомості щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів доказів, копії яких додано до заяви;

- подати до суду власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно до пункту першого частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 248 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Президента України Зеленського Володимира Олександровича про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії залишити без руху.

2. Установити ОСОБА_1 строк десять днів з дати вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

3. Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі неусунення недоліків позовної заяви у встановлений судом строк, заява буде повернута з підстав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 169 КАС України.

4. Ухвала набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач І. В. Желєзний