Справа № 580/4246/19
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2021-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №580/4246/19 Суддя (судді) першої інстанції: А.М. Бабич
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Беспалова О.О.,

Парінова А.Б.,

за участю

секретаря судового засідання Вітчинкіної К.О.,

представника позивача Сизька Б.Б.,

представника відповідача не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Черкаській області, Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправними дій, -

В С Т А Н О В И В :

До Київського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання протиправними дій відповідача зі складання акта від 14.06.2019 №364/23-00-13-0214/ НОМЕР_1 «Про ненадання документів при проведенні документальної невиїзної перевірки фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 ».

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 24.05.2021 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 24.05.2021 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В апеляційній скарзі ФОП ОСОБА_1 вказує, що не відмовлялась надавати на вимогу відповідача затребувані документи, а лише листом просила надіслати їй Акт про призначення перевірки, який не був отриманий нею, після чого дізнавшись про підстави її проведення, мала намір надіслати додаткові документи. Також, позивач зазначає, що відповідач не уповноважений нормами законодавства складати акт про ненадання документів для проведення перевірки, крім того «відмова у наданні документів» та «ненадання документів» не є тотожними поняттями.

Також, позивач вважає, що суд першої інстанції не в обов`язковому порядку мав використати висновки у справах №580/2466/19, №580/2352/19 та №580/4071/19 відносно даної справи, оскільки ч. 7 ст. 78 Кодексу адміністративного суду України вказує, що правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

ОСОБА_1 наводить численну практику Верховного Суду на підтвердження своєї правової позиції.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.09.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 24.05.2021 та призначено справу до апеляційного розгляду в судовому засіданні на 29.09.2021.

27.09.2021 до суду апеляційної інстанції від ГУ ДПС у Черкаської області надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому відповідач просить залишити таку без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін. Відповідач зазначає, що оспорюваним актом зафіксував лише факт відсутності документів, та жодним чином не констатував відмову позивача надати таки документи. Відтак відповідач вважає, що діяв у межах повноважень та на законних підставах.

29.09.2021 до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання позивача про врахування висновкв щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

У судове засідання 29.09.2021 з`явився представник позивача, представник відповідача, повідомлений належним чином, не з`явився. Представник позивача вважав за можливе проводити розгляд справи за даної явки, відтак колегія суддів розпочала розгляд справи. Представник позивача підтримав апеляційну скаргу та надав відповідні пояснення, виступив в судових дебатах.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, додаткових пояснень, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець з 14.11.2005.

ДФС України включила ФОП ОСОБА_1 до плану-графіку проведення документальних перевірок суб`єктів господарювання на 2019 рік (http://sfs.gov.ua/diyalnist-/plani-ta-zviti-roboti-/362017.htm) на травень.

07.03.2019 ГУ ДФС у Черкаській області видав наказ №498 «Про проведення документальної планової невиїзної перевірки фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 », яким доручив провести з 27.05.2019 тривалістю 10 робочих днів, а в разі відсутності відомостей про отримання наказу та повідомлення про проведення перевірки розпочати через 10 календарних днів з дати отримання відомостей про вручення наказу, але не раніше 27.05.2019. Копія наказу була направлена позивачу рекомендованим повідомленням, яке згідно з інформацією з офіційного сайту АТ «Укрпошта» (трек номер 9262) 13.04.2019 повернуто за зворотною адресою, а 15.04.2019 - відправлення вручено у точці видачі.

На виконання вказаного наказу відповідач надсилав на адресу позивача запити про надання первинних документів: від 27.05.2019 №16215/23-00-13-0210, 07.06.2019 №17607/23-00-13-0210 (трек номер 018).

14.06.2019 відповідач склав акт від №364/23-00-13-0214/ НОМЕР_1 «Про ненадання документів при проведенні документальної невиїзної перевірки фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 ».

Вважаючи такі дії протиправними позивач звернулась до адміністративного суду із даною позовною заявою.

Сторонами також не заперечуэться, що правомірність наказу №498 встановлена Черкаським окружним адміністративним судом у справі №580/2466/19 в рішенні від 28.10.2019, що набрало законної сили 05.10.2020.

Правомірність дій ГУ ДФС у Черкаській області про зобов`язання ФОП ОСОБА_1 надати для перевірки первинні документи та письмові пояснення, оформлені листом від 27.05.2019 №16215/23-00-13-0210, встановлена постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.12.2019 у справі №580/2352/19.

Дії ГУ ДФС у Черкаській області щодо зобов`язання ФОП ОСОБА_1 надати для перевірки первинні документи та письмові пояснення, оформлені листом від 07.06.2019 №1-0210, визнані правомірними Черкаським окружним адміністративним судом у справі №580/4071/19 у рішенні від 10.03.2020, що набрало законної сили 09.07.2020.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, переглядаючи справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України (далі - ПК України) податкові органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Керуючись п. 77.4 ст. 77 ПК України право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Згідно із ст. 79 ПК України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Вона проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

За приписами ст. 82 ПК України передбачено, що тривалість перевірок, визначених у статті 77 цього Кодексу, не повинна перевищувати 30 робочих днів для великих платників податків, щодо суб`єктів малого підприємництва - 10 робочих днів, інших платників податків - 20 робочих днів. Продовження строків проведення перевірок, визначених у статті 77 цього Кодексу, можливе за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу не більш як на 15 робочих днів для великих платників податків, щодо суб`єктів малого підприємництва - не більш як на 5 робочих днів, інших платників податків - не більш як на 10 робочих днів.

Пункт 83.1 ст. 83 ПК України визначає, що для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки; судові рішення; податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

Відповідно до пунктів 85.1-85.2 ст. 85 ПК України забороняється витребування документів від платника податків будь-якими посадовими (службовими) особами контролюючих органів у випадках, не передбачених цим Кодексом.

Платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

За приписами абз. 1 п. 1.4.7.3. Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної фіскальної служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків, затверджених наказом ДФС України від 31.07.2014 №22 (у редакції наказу ДФС від 23.03.2018 № 398) у разі ненадання платником податків під час проведення перевірки (крім наведених у цьому пункті випадків та випадків, передбачених підпунктом 1.4.6 пункту 1.4 цього розділу Методичних рекомендацій) відповідних документів (копій документів), пояснень, довідок, інформації тощо, які необхідні для її здійснення, складається відповідний акт, який реєструється у передбаченому підпунктом 1.4.5 пункту 1.4 цього розділу Методичних рекомендацій порядку, а також вживаються заходи щодо документування цих фактів у відповідних розділах (додатках) до акта перевірки із наведенням переліку документів, які не надано (за необхідності - згрупованих за типами).

Також, за приписами п. 5.1.4. Методичних рекомендацій щодо оформлення матеріалів документальних перевірок податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, та документування виявлених порушень, затверджених наказом ДФС України від 01.06.2017 №396 (із змінами внесеними наказом ДФС України від 08.05.2019 №358) у разі відсутності первинних документів, документів податкового або бухгалтерського обліку, інших документів, що підтверджують факт порушення, або у разі ненадання їх для перевірки необхідно зазначити перелік цих документів із зазначенням причин їх відсутності, вказати реквізити повідомлення надісланого платником податків контролюючому органу про втрату документів (у разі його надсилання), іншу наявну інформацію.

При цьому з метою забезпечення належної доказової бази доцільно наводити інформацію про вжиті під час перевірки заходи з метою отримання від платників податків документів (копій документів), пояснень, довідок, інформації тощо, які необхідні для проведення перевірки, а також вживати заходи щодо документування фактів надання або ненадання документів (їх копій), інформації до перевірки.

Для цього рекомендується надавати платнику податків письмові запити щодо надання документів (копій документів), пояснень, довідок, інформації тощо, які необхідні для проведення перевірки (відповідно до пункту 3 розділу III Порядку № 727), про що обов`язково вказувати в акті (довідці) перевірки.

У таких запитах рекомендується зазначати:

дату складання запиту;

підставу для його надання (зокрема, підпункт 20.1.6 пункту 20.1 статті 20, пункт 85.2 статті 85 Кодексу (для документів) / підпункт 20.1.14 пункту 20.1 статті 20, пункти 85.4, 85.8 статті 85 Кодексу (для копій документів);

чіткий перелік документів (копій документів), які необхідно надати платнику податків;

чіткий термін надання документів (копій документів) (з урахуванням тривалості перевірки);

попередження платника податків про відповідальність за ненадання документів (копій документів) (стаття 121 глави 10 розділу II Кодексу), про передбачену пунктом 44.1 статті 44 глави 1 розділу II Кодексу заборону формування показників податкової звітності, не підтверджених даними первинних та інших документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, а також пунктом 44.6 статті 44 глави 1 розділу II Кодексу, відповідно до якого у разі, якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 статті 44 глави 1 розділу II Кодексу, платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності;

посаду, П. І. Б. посадової особи, що проводить перевірку.

Такі запити підписуються посадовими особами, що проводять перевірку. Слід звернути увагу, що нормами Порядку №727 не передбачено складання такого запиту на бланку контролюючого органу, скріплення підпису посадової особи, що його склала, печаткою та реєстрацію у контролюючому органі.

Зразок запиту про надання документів (копій документів) наведено в додатку 2 до Методичних рекомендацій.

Такі запити доцільно вручати посадовим особам платника податків або його законним представникам під розписку із обов`язковою фіксацією дати та часу отримання запиту та особи, що його отримала.

У разі неможливості вручення таких запитів безпосередньо посадовим особам платника податків (керівнику платника податків або уповноваженій(им) ним особі(ам)) під підпис (відсутність таких осіб за місцезнаходженням платника податків, їх відмови отримати запит або розписатися у його отриманні, тощо), відповідно до Порядку №727 вони можуть бути належним чином оформлені та підписані керівником контролюючого органу (його заступником або уповноваженою особою) та надіслані платнику податків у порядку, встановленому статтею 42 глави 1 розділу II Кодексу.

При отриманні посадовими особами, що проводять перевірку, на їх запит від платника податків документів, про це робиться відповідний запис в акті (довідці) перевірки із відображенням реквізитів запиту та переліку цих документів (якщо документи надано із супровідним документом, вказуються також реквізити цього документа).

У разі ненадання у визначений у запиті строк (відмови від надання) або надання не в повному обсязі документів, пояснень, довідок, інформації тощо посадова особа контролюючого органу складає акт у довільній формі, що засвідчує такі факти, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові посадової особи (керівника або уповноваженої ним особи) платника податків здійснювати від його імені юридичні дії (його законного представника), та переліку документів, які йому запропоновано подати, а також причин такої відмови стосовно кожного документа. Зазначений акт підписується посадовою особою контролюючого органу та керівником платника податків або уповноваженою ним особою. Інформація про складання такого акта та факт відмови керівника платника податків або уповноваженої ним особи від підписання зазначеного акта також відображається в акті (довідці) перевірки.

Якщо в подальшому платником податків відповідні документи не надано, в акті (довідки) перевірки вказується перелік таких документів та реквізити запиту на їх надання.

У разі отримання під час перевірки копій документів, які підтверджують факт виявленого порушення, про це робиться запис із відображенням передбачених Кодексом (стаття 85) підстав для їх отримання, а також переліку цих документів.

У разі відмови посадових осіб платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій особі контролюючого органу доцільно скласти акт у довільній формі, що засвідчує факт такої відмови (із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові посадової особи платника податків, уповноваженої здійснювати від його імені юридичні дії (його законного представника), та переліку документів, копії яких йому запропоновано подати). Факт складання такого акта відображається в акті (довідці) документальної перевірки.

У разі повідомлення платником у встановлені терміни про втрату, пошкодження або дострокове знищення документів та у разі неможливості здійснення перевірок платникові може бути надано термін на відновлення втрачених первинних документів у порядку, встановленому пунктом 44.5 статті 44 Кодексу.

У разі відсутності первинних документів, документів податкового або бухгалтерського обліку, інших документів, що підтверджують факт порушення, або у разі ненадання їх для перевірки необхідно зазначити перелік цих документів, запити до платника щодо їх надання до перевірки.

У випадку, якщо платником податків взагалі не надано документів для проведення перевірки, складається акт у довільній формі, що фіксує такий факт. При цьому платнику податків надсилається (вручається) лист-роз`яснення щодо можливості застосування норми пункту 44.6 статті 44 Кодексу.

При цьому, слід враховувати норми пункту 38.11 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Кодексу та інших законодавчих актів щодо особливостей здійснення перевірок платників податків у зв`язку з проведенням антитерористичної операції на окремих територіях України.

Керуючись абз. 6 ст. 42.4. ПК України у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Відповідно до п. 44.6 ст. 44 ПК України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Колегія суддів наголошує, що відповідач склав 14.06.2019 Акт «Про ненадання документів при проведенні документальної невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 » в якому не має висновку про відмову позивача надати затребувані документи, в якому відповідно до підп.20.1.4 п.20.1 ст.20, ст.ст.75, 77, 79, 82 ПК України посадові особи відповідача зазначили, що на дату його складання не повернулося рекомендоване повідомлення про вручення листів від 07.06.2019 №17607/23-00-13-0210 щодо надання первинних документів та наказу від 07.06.2019 №1181 про продовження строків проведення документальної планової невиїзної перевірки на 5 робочих днів і документи до перевірки платником не надано. Також в акті описані обставини призначення такої перевірки, не отримання позивачем згаданого наказу №498 з повідомленням від 07.03.2019, які повернуті йому із-за закінчення терміну зберігання, повідомлення у телефонному режимі 27.05.2019 представника позивача про призначену перевірку і необхідність подання документів.

Отже, на думку колегії суддів, позивач помилково сприймає такий акт як констатацію її відмови від надання документів до перевірки.

Колегія суддів зауважує, що ПК України не робить винятків для випадків невручення документів, які надсилає контролюючий орган платнику податків, такі документи вважаються врученими навіть якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин.

Крім того, документ, який затребується податкових органом і не надається платником податку у більшості випадків вважається за нормами ПК України відсутнім у платника податків.

Втім, платник податків може уникнути такого висновку контролюючого органу, надавши затребувані документи до прийняття відповідного рішення.

Отже, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що відсутність відомостей про вручення рекомендованого відправлення зі штрих-кодом №9262, у т.ч. щодо повернення без вручення позивачу не доводять протиправності спірних дій.

Щодо телефонного повідомлення позивача про необхідність надання документів до перевірки, колегія суддів погоджується з позивачем, що такої форми запиту не визначено ПК України, втім сторонами не заперечується що відповідачем було дотримано поштову форму надіслання відповідних запитів. Отже, колегія суддів не вбачає порушення з боку відповідача щодо дублювання інформації з запиту про надання документів в телефонному режимі.

Колегія суддів звертає увагу позивача, що вона помилково вважає, що суд першої інстанції керувався ч. 4 ст. 78 КАС України та при прийнятті оскаржуваного рішення спирався на обставини, встановлені під час розгляду адміністративних справ №580/2466/19, №580/2352/19, №580/4071/19, оскільки суд першої інстанції лиш констатував про їх існування та зазначив предмет позову кожної.

Посилання позивача на висновки Верховного Суду, зокрема у справах: 160/2166/19, №804/1318/18, №825/924/17, №804/1761/16, №320/2460/19, №826/954/17, №2а-11461/11/2070, №320/2461/19, №520/8836/18, №907/29/19, №140/893/19, №480/680/19, №823/1097/17, №816/988/17, №826/9296/19, №640/22398/18, №540/1899/19, №814/1220/16 не свідчить про те, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, допустив неправильне застосування норм матеріального прав або порушив норми процесуального права. Висновки суду першої інстанції не суперечать висновкам в зазначених справах з огляду на відмінність обставин в порівнянні з обставинами у цій справі.

Відповідно до п. 68 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.01.2021 у справі №522/1528/15-ц висновки суду, у тому числі касаційної інстанції, формуються виходячи із конкретних обставин справи. Тобто, на відміну від повноважень законодавчої гілки влади, до повноважень суду не належить формулювання абстрактних правил поведінки для життєвих ситуацій, які підпадають під дію певних норм права. При цьому під судовим рішенням в подібних правовідносинах розуміються такі рішення, у яких є аналогічними предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, і відповідно, має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Зважаючи на вказані норми та досліджені обставини справи, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що спірні дії, які є службовими, не порушували прав позивача, а позовні вимоги не обґрунтовані та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції було у повній мірі встановлено обставини справи, яким надано належну правову оцінку із дотриманням діючих норм матеріального та процесуального права.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції винесене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, судом повно з`ясовано обставини справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 29 вересня 2021 року.

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді О.О. Беспалов

А.Б. Парінов