Справа № 420/11796/21
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2021-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2021 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Іванова Е.А., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Одесі адміністративну справу за позовною заявою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Овідіопольської районної державної нотаріальної контори Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі ГУ ПФУ в Одеській області) до Овідіопольської районної державної нотаріальної контори Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання протиправною бездіяльність відповідача, що полягає у не скасуванні заборон відчуження об`єкту нерухомості №8211012 від 20.11.2008 року та №8236332 від 27.11.2008 року та зобов`язання відповідача скасувати заборони 8211012 від 20.11.2008 року та №8236332 від 27.11.2008 року, накладені на нежитлове приміщення, розташоване за адресою: Одеська область, смт. Овідіополь, вул. Горького, 3а

Позивач обґрунтовує позов тим, що 30.03.2018 начальник Чорноморського об`єднаного управління ПФУ Одеської області (правонаступником якого є ГУ ПФУ в Одеській області) звернулася до державного реєстратора Комунального підприємства Овідіпольське районне бюро технічної інвентаризації із заявою про державну реєстрацію прав та обтяжень для проведення державної реєстрації права власності на нежитлове приміщення, що розташоване за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Овідіополь, вул. Горького, 3а, та під час розгляду заяви виявилося, що на вказане нежитлове приміщення зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно, а саме підставою обтяження є договір застави №575 від 24.05.1999 року засвідчений Овідіопольською районною державною нотаріальною конторою, сторони договору застави: Національний банк України (далі - Заставодержатель) та Акціонерний комерційний агропромисловий банк Україна (далі - Заставодавець). 13.04.2009 року АК АПБ Україна виключений з державного реєстру банків, у зв`язку із завершенням ліквідаційної процедури.

Відповідно до додатку 2 розпорядження Кабінету Міністрів України від 13.10.2003 року №599-р «Про використання майна Акціонерного комерційного агропромислового банку «Україна» до сфери управління (в оперативне управління) Пенсійному фонду України передана будівля загальною площею 945,7 кв.м. та гаражі, які розташовані за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Овідіополь, вул. Горького, 3а, та зазначений об`єкт нерухомого майна знаходився на балансі управління Пенсійного фонду України в Овідіопольському районі Одеської області (правонаступником якого є ГУ ПФУ в Одеській області, за передавальним актом від 30.08.2019 року всі матеріальні цінності, у тому числі, адміністративні будівлі передані на баланс Головного управління).

Головне управління листами від 10.02.2021 року №1500-0806-8/15375, від 23.03.2021 року №1500-0806-8/35132 зверталося до Національного банку України щодо припинення договору застави №575 від 24.05.1999 року для вирішення питання зняття обтяжень з нерухомого майна за зазначено адресою, та 14.04.2021 року за вх.№9014/8 отримало лист Національного банку України №18-005/29562 від 06.04.2021 року про надання інформації щодо зняття обтяження з нерухомого майна за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Овідіополь, вул. Горького, 3а, накладеного на підставі договору застави №575 від 24.05.1999 року.

На підставі отриманої інформації Головне управління 20.04.2021 року звернулося до Овідіопольської районної державної нотаріальної контори щодо скасування вищевказаних заборон відчуження нерухомого майна, що розташоване за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт Овідіополь, вул. Горького, 3а, однак отримала лист від 09.06.2021 року №830/01-16 з роз`ясненнями про порядок скасування заборон, при цьому зазначені заборони не скасовані.

Оскільки в результаті бездіяльності Овідіопольської районної державної нотаріальної контори Одеської області Головне управління позбавлено права набуття права власності на зазначене нерухоме майно, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Відповідач відзив на позов не надав.

Ухвалою суду від 14.07.2021 року позов залишено без руху.

Ухвалою суду від 10.03.2020 року відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.238 КАС України суд закриває провадження якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі Сокуренко і Стригун проти України зазначив, що фраза встановлений законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін судом, встановленим законом у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Адміністративною справою відповідно до п.1 ч.1 ст. 4 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Відповідно до пп.2, 7 ч.1 ст.4 КАС України, публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи;

суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Згідно п.1 ч.1 ст.19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій, чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Разом з тим неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду його дії/бездіяльність.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди виходять із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Водночас приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених неправомірними, на думку особи, рішеннями, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин чи порушення майнових прав особи, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень, дії чи бездіяльності є способом захисту саме цивільних прав та інтересів.

Таким чином, критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно із ч.1 ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім випадків, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ч.2 ст.4 ГПК України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Розглянувши матеріали справи та з`ясувавши характер спірних правовідносин суд прийшов до висновку, що заявлений спір не має ознак, характерних для публічно-правового спору.

Як встановлено судом та вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №104767363 від 23.11.2017 року щодо об`єкта нерухомого майна, а саме приміщення розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , накладено обтяження №8211012 від 20.11.2008 року та №8236332 від 27.11.2008 року, на підставі договору застави №575 від 24.05.1999 року, засвідченого Овідіопольською районною державною нотаріальною конторою, власником майна вказано Акціонерний комерційний агропромисловий банк Україна (а.с.18-19). Відповідно до договору застави №575 від 24.05.1999 року, укладеного між Національним банком України (далі - Заставодержатель) та Акціонерним комерційним агропромисловим банком Україна (далі - Заставодавець), заставодавець передав у заставу, а заставодержатель прийняв у заставу нежитлове приміщення (будинок) банку, що знаходиться в смт. Овідіополь, Одеської області по пров. Горького, під номером 3а та складається в цілому з адміністративного будинку загальною площею 945,7 кв.м., вбиральні під літерою Б, 2 гаража під літерою Г, Д, спорудження №1-6, розташованого на земельній ділянці площею 2300 кв.м.

З копії листа Національного банку України №18-005/29562 від 06.04.2021 року (а.с.23-24) вбачається, що щодо Акціонерного комерційного агропромислового банку Україна була запроваджена ліквідаційна процедура, за наслідками якої відповідно до договору купівлі-продажу від 28.08.2003 року ліквідатором було реалізовано цілісний майновий банківський комплекс банку Україна у складі 990 об`єктів, покупцем за яким виступив Кабінет Міністрів України. Згідно Розпорядження Кабінету Міністрів України «Про використання викупленого майна Акціонерного комерційного агропромислового банку «Україна» від 13.10.2003 року №599-р, об`єкти цілісного майнового банківського комплексу банку Україна, викупленого КМУ, передані до сфери управління (в оперативне управління) державних органів, зокрема приміщення будівля відділення банку (із спорудами), яка розміщена за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт Овідіополь, вул. Горького, 3а, передана до Пенсійного фонду України (а.с.29-31). Також Національний банк України повідомив, що дані про наявність/відсутність в обліку заборгованості за кредитними договорами, укладеними між Національним банком України та Банком Україна та обліку забезпеченнями за ними, у тому числі договору застави від 24.05.1999 року №575 у Національному банку України відсутні.

Саме через наявність в державних реєстрах обтяжень щодо приміщень, розміщених за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт Овідіополь, вул. Горького, 3а, переданих в оперативне управління позивачу, останній не має можливості зареєструвати за собою право власності на такі приміщення.

ГУ ПФУ в Одеській області зверталося з листом №1500-0804-8/50035 від 20.04.2021 року до Овідіопольської районної державної нотаріальної контори щодо скасування вищевказаних заборон відчуження нерухомого майна, що розташоване за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт Овідіополь, вул. Горького, 3а (а.с.20-21), однак у відповідь отримало лише лист №830/01-16 від 09.06.2021 року з відповідними роз`ясненнями про порядок скасування заборон (а.с.25).

Як вбачається зі змісту позову, позивач просить визнати протиправною бездіяльність відповідача, що полягає у не скасуванні заборон відчуження об`єкту нерухомості №8211012 від 20.11.2008 року та №8236332 від 27.11.2008 року та зобов`язати відповідача скасувати заборони №8211012 від 20.11.2008 року та №8236332 від 27.11.2008 року, накладені на нежитлове приміщення, розташоване за адресою: Одеська область, смт. Овідіополь, вул. Горького, 3а.

Згідно з ч.2 ст.2 Цивільного кодексу України, учасниками цивільних відносин є, зокрема, юридичні особи.

ГУ ПФУ в Одеській області у вказаній справі, є суб`єктом цивільних правовідносин і має такий самий правовий статус, що й інші учасники цих відносин, реалізуючи права власності, володіння, користування і розпорядження нерухомим майном.

Частиною 4 ст.41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Відповідно до ч.1, 2, 6 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Тобто, пряме адміністрування з боку органів влади є неприпустимим.

З аналізу наведених вище процесуальних норм убачається, що до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників - суб`єкт владних повноважень здійснює владні управлінські функції, в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Натомість визначальні ознаки приватноправових відносин - це юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило, майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

Згідно з п.6 ч.1 ст.20 ГПК України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

Порівняльний аналіз змісту ст.19 ЦПК України, ст.20 ГПК України та ст.19 КАС України у сукупності дає підстави для висновку, що при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ у кожній конкретній справі недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин (участь у них суб`єкта владних повноважень). Визначальною ознакою для правильного вирішення такого питання є характер правовідносин, з яких виник спір.

Враховуючи те, що спірні правовідносини в даній справі пов`язані з реалізацією права власності, володіння, користування і розпорядження нерухомим майном - нежитловою будівлею, скасування накладених обтяжень, а також враховуючи інформацію викладену в листі Національного банку України №18-005/29562 від 06.04.2021 року, суд доходить висновку, що існує спір про право, тобто спір має приватноправовий характер, оскільки наслідки вирішення такого спору судом безпосередньо впливають на зміст та стан речового права позивача, що виключає можливість розгляду цієї справи за правилами адміністративного судочинства, відтак провадження у справі підлягає закриттю.

При цьому суд вважає необхідним роз`яснити позивачу, що порядок вирішення даного спору підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Керуючись ст.238,243, 248 КАС України суд,-

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі позовом Головного управління Пенсійного фонду України до Овідіопольської районної державної нотаріальної контори Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.

Роз`яснити позивачу, що дані позовні вимоги підлягають розгляду в порядку господарського судочинства.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки встановлені ст.256 КАС України.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Позивач - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна 83, ).

Відповідач - Овідіопольська районна державна нотаріальна контора Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (67801, Одеська область, смт. Овідіополь, вул. Суворова, 2а, ).

Суддя Іванов Е.А.

.