Справа № 520/18669/21
Суддя: Старосєльцева О.В.
Дата ухвалення: 2021-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

01 жовтня 2021 р. справа № 520/18669/21

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Старосєльцева О.В., розглянувши питання наявності правових підстав для прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження в адміністративній справі за матеріалами позову Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба до ОСОБА_1 про: стягнення з ОСОБА_1 на користь Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба суму в розмірі 30643 грн. 18 коп. на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання, а також судові витрати (судовий збір), -

встановив:

В оформленні матеріалів адміністративного позову виявлено недоліки.

Так, разом з позовом позивачем було подано клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначено про обмежене фінансування університету, неусталену судову практику зі спірних відносин та тривалі заходи, пов`язані із запобіганням поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19.

Вирішуючи питання про визнання поважними причин несвоєчасного подання позову, суд виходить з таких підстав та мотивів.

Частинами 1 та 2 ст. 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, відповідно до ч.5 ст.121 КАС України у відносинах із проходження публічної служби строк звернення до суду складає один місяць.

Відповідач проходив навчання та військову публічну службу у Військовому коледжі сержантського складу в Харківському національному університеті Повітряних Сил імені Івана Кожедуба, з яким 21.02.2018 року був достроково розірваний контракт про проходження військової служби (навчання), та відповідач був виключений із списків особового складу Університету наказом начальника Університету (по стройовій частині) від 21.02.2018 року №41.

Відповідно до загального розрахунку №139 від 21.02.2018 року коштів на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 , останній зобов`язався добровільно відшкодувати витрати на своє утримання в Університеті не пізніше п`ятнадцяти днів з дати видання наказу про його відрахування.

Отже, право звернення до суду задля захисту майнових інтересів у позивача виникло з 09.03.2018 року після спливу п`ятнадцяти днів з дати видання наказу про відрахування відповідача та не відшкодування ним витрат.

До суду заявник звернувся лише 27.09.2021р.

У клопотанні про поновлення пропущеного строку позивач посилається на обмежене фінансування університету, неусталену судову практику зі спірних відносин та тривалі заходи, пов`язані із запобіганням поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19.

Суд звертає увагу, що за змістом ч.1 ст.122 і ч.1 ст.123 КАС України пропущений процесуальний строк може бути поновлений виключно за умови поважності причини пропуску та відсутності ознаки присікальності (преклюзивності).

У силу правового висновку постанови Верховного Суду від 21.04.2021р. у справі №640/25046/19 «Причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування. При цьому, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином. Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. В свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та не залежить від волевиявлення сторони і пов`язана з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.».

У даному конкретному випадку і обмежене фінансове забезпечення суб`єкта владних відносин, і неусталена судова практика не можуть бути кваліфіковані у якості поважних причин несвоєчасного звернення до суду, адже матеріали позову не містять ані доказів звернення заявника за збільшенням асигнувань на поточні потреби функціонування, ані доказів спроб звернення до судів у порядку іншого судочинства.

Відповідно до статті 129 Конституції України та статей 2, 8 КАС України однією із засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Суд вважає, що неналежна організація процесу з приводу оскарження судових рішень та відсутність у суб`єкта владних повноважень коштів для своєчасної сплати судового збору за своїм характером є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною є наслідками недбалого ставлення до виконання процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними.

У даному конкретному випадку заявник від імені Держави Україна, як суб`єкт владних повноважень, і саме тому не може та не повинен намагатись отримати вигоду від поточних фінансових ускладнень шляхом уникнення або виправдання зволікання із виконання процесуальних обов`язків, в тому числі і обов`язку відносно сплати судового збору.

Невиконання особою приписів процесуального закону в частині належного оформлення матеріалів позову не може бути віднесено до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру, які можуть зумовити прийняття даного позову до розгляду поза межами строків встановлених ст. 122 КАС України, а відтак не свідчить про наявність поважних підстав для поновлення цього строку.

Стосовно доводів заявника про запровадження карантинних заходів суд зазначає, що постановою Кабінет Міністрів України від 09 грудня 2020 р. № 1236 "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" відповідно до статті 29 Закону України Про захист населення від інфекційних хвороб, установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі COVID-19), з 19 грудня 2020 р. до 28 лютого 2021 р. на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (Офіційний вісник України, 2020 р., № 23, ст. 896, № 30, ст. 1061), від 20 травня 2020 р. № 392 Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (Офіційний вісник України, 2020 р., № 43, ст. 1394, № 52, ст. 1626) та від 22 липня 2020 р. № 641 Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (Офіційний вісник України, 2020 р., № 63, ст. 2029).

Тобто, до 19.12.2020 року позивач взагалі не був обмежений запровадженими карантинними заходами для звернення до суду з даним позовом.

Проте, не лише належних доказів (а й взагалі будь-яких) в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду до 19.12.2020 року, позивачем не надано.

З огляду на контекст обставин спору, наведені заявником причини пропуску строку звернення до суду не можна вважати поважними, оскільки ці причини залежать від власної волі і волевиявлення заявника і не пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Відповідно до приписів статті 44 КАС України позивач, який діє як суб`єкт владних повноважень, однак має однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права звернення до суду, повинен забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання позовної заяви, її форми та змісту, для чого, як особа, зацікавлена в її поданні, повинен вчиняти всі можливі та залежні від нього дії, використовувати всі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Частиною 6 ст. 161 КАС України встановлено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Таким чином, позивачу слід привести позовну заяву у відповідність до вимог статей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом надання до суду обґрунтування наявності інших поважних причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом з доданням доказів на їх підтвердження.

Отже, оскільки позовна заява не відповідає вимогам ст. 161 КАС України, то позов має бути залишений без руху відповідно до ст. 169 КАС України з встановленням строку для усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 161, 169, 241, 243 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

ухвалив:

Позовну заяву - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків в оформленні матеріалів позову у 10 днів з дня вручення копії ухвали про залишення позову без руху.

Встановити, що способом усунення недоліків є подання до суду: обґрунтування наявності інших поважних причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом з доданням доказів на їх підтвердження.

Роз`яснити, що інакше позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Копію даної ухвали направити особі, яка звернулась із адміністративним позовом.

Ухвала набирає чинності з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Старосєльцева