Справа № 640/5099/20
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2021-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2021 року м. Київ № 640/5099/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Шулежка В.П., розглянувшиза правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправними дій, стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у виплаті позивачу коштів, розміщених на рахунку № НОМЕР_1 у ПАТ «Старокиївський банк» у розмірі 194 749, 37 грн. (договір №06/1239-2014 від 06.06.2014) та стягнути з відповідача на користь позивача кошти у розмірі 194 749, 37 грн. на відшкодування шкоди заподіяної протиправними діями відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про протиправність дій відповідача щодо відмови у виплаті позивачу коштів, розміщених на рахунку останнього, на підставі судових рішень, за якими позивач набув право на виплату гарантованої суми вкладу.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.03.2020 відкрито провадження у адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому зазначив, про відсутність правових підстав про здійснення виплат коштів позивачу.

Позивачем подано відповідь на відзив відповідача, в якій позивач заперечує проти доводів останнього, викладених у його відзиві.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Між ОСОБА_1 та ПАТ «Старокиївський банк» укладено договір банківського вкладу від 06.06.2014 №06/1239-2014, за умовами якого банк відкриває позивачу (вкладнику) вкладний (строковий) рахунок «надійний» у гривні, а вкладник вносить на цей рахунок грошові кошти у розмірі 194 749, 37 грн.

Також, між ОСОБА_1 та ПАТ «Старокиївський банк» укладено договір банківського рахунку від 02.06.2014 №8361, за умовами якого банк відкриває клієнту банківський поточний рахунок у гривні «рахунок» № НОМЕР_2 та здійснює за ним банківські операції.

На вказаний банківський рахунок позивачем внесено грошові кошти у розмірі 194 749,37 грн.

Постановою Правління Національного банку України від 17.06.2014 №365 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Старокиївський Банк» до категорії неплатоспроможних» Публічне акціонерне товариство «Старокиївський Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17.06.2014 №50 «Про виведення з ринку та запровадження тимчасової адміністрації публічного акціонерного товариства «Старокиївський Банк» з 18.06.2014 строком на три місяці запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено Пантіну Любов Олександрівну уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію публічного акціонерного товариства «Старокиївський Банк».

Постановою Правління Національного банку України від 11.09.2014 №563 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Старокиївський Банк» відкликано банківську ліцензію та ліквідовано Публічне акціонерне товариство «Старокиївський Банк».

Рішенням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17.09.2014 №92 «Про початок процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства «Старокиївський Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку» розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Старокиївський Банк» та призначено Пантіну Любов Олександрівну уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Старокиївський Банк».

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.09.2018 у справі №826/18030/14 визнано протиправними дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк» щодо формування повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, у частині не включення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) до цього переліку та зобов`язано уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк» подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб доповнення (зміни) до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із зазначенням ідентифікаційних даних ОСОБА_1 за договором банківського строкового вкладу від 06.06.2014 №06/1239-2014.

З метою виконання судового рішення у справі №826/18030/14 позивач звернувся до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Старокиївський Банк» із заявою від 16.07.2019.

Листом від 25.07.2019 №292/08-02 позивача повідомлено, що до Фонду подано інформацію (зміни та доповнення до переліку вкладників) щодо ОСОБА_1 , як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ «Старокиївський Банк» за рахунок Фонду.

19.08.2019 позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату гарантованої суми відшкодування за вкладом.

Листом від 14.08.2019 №34-036-14179/19, Фонд повідомив заявника про виконання рішення суду та передачу до Переліку відповідних змін.

Одночасно, позивача повідомлено, що Голосіївським районним судом міста Києва винесено ухвалу від 20.07.2017 у справі №752/3185/17, згідно якої в рамках кримінального провадження №0000367 накладено арешт на грошові кошти, що знаходяться на рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_1 в ПАТ «Старокиївський Банк».

У зв`язку із викладеним, Фонд повідомив про тимчасове обмеження здійснення витрат гарантованої суми відшкодування, до скасування обставин, що стали приводом для застосування вищезазначених обмежень.

Аналогічний зміст викладений Фондом у листі від 30.08.2019 №34-036-15090/19.

06.09.2019 та 12.09.2019 позивач звернувся до відповідача із заявами, якими повідомив про скасування арешту грошових коштів заявника на підставі ухвали Голосіївського районного суду міста Києва від 05.08.2019 у справі №752/14256/18 та просив виконати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.09.2018 у справі №826/18030/14.

Листом від 23.09.2019 №46-036-16476/19 Фонд гарантування вкладів фізичних осіб повідомив позивача про те, що 17.09.2019 уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ПАТ «Старокиївський банк» подано документи державному реєстратору юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань для державної реєстрації припинення банку як юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадський формувань, в зв`язку із чим виплата гарантованих сум відшкодування коштів вкладникам банку завершена.

Вважаючи дії відповідача щодо невиплати позивачу гарантованої суми за вкладом у банку протиправними та такими, що порушують його права, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 №4452-VI (далі - Закон №4452-VI, в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону №4452 встановлено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Управління поточною діяльністю Фонду здійснює виконавча дирекція Фонду (частина перша статті 11 Закону №4452-VI).

Повноваження виконавчої дирекції Фонду визначені в статті 12 Закону №4452-VI. Зокрема, відповідно до пунктів 2, 4 частини третьої цієї статті виконавча дирекція Фонду у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до розділу V цього Закону; приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами (частина 1 статті 26 Закону №4452).

Вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів (частина 2 статті 26 Закону №4452).

Отже, Фонд виконує функцію виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом, та, зокрема, вирішує питання про задоволення вимог кредиторів неплатоспроможного банку за рахунок майна такого банку.

Закон №4452 диференціює правовідносини, що: 1) виникають між вкладником банку та Фондом щодо відшкодування коштів за вкладами у межах граничної суми виплати за рахунок коштів Фонду, складаються без участі банку боржника та регулюються положеннями розділу V «Гарантії Фонду та відшкодування коштів за вкладами» цього Закону; 2) виникають між вкладником та банком, від імені якого діє уповноважена особа Фонду під час його ліквідації, щодо вимог кредиторів, задоволення яких здійснюється за рахунок коштів, одержаних в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, та регулюються положеннями розділу VІІІ «;Ліквідація банків» цього Закону.

Правовідносини щодо отримання вкладником гарантованого державою відшкодування за рахунок коштів Фонду в межах граничної суми складаються між Фондом та вкладником без участі банку-боржника, та у таких правовідносинах Фонд виконує функції з організації виплати гарантованого державою відшкодування за банківським вкладом у межах граничного розміру за рахунок коштів Фонду незалежно від перебігу процедури ліквідації банку (продажу його майна), і у вказаних відносинах у фізичних осіб виникають майнові вимоги не до банку-боржника, що ліквідується, а до держави в особі Фонду.

Разом з тим, у правовідносинах щодо задоволення вимог кредиторів неплатоспроможного банку за рахунок майна такого банку, які складаються за участі кредиторів неплатоспроможного банку та самого банку, Фонд виконує функції з виведення неплатоспроможного банку з ринку шляхом, зокрема, його ліквідації, із дотриманням встановленого законом порядку ліквідації банків, та у вказаних відносинах майнові вимоги у кредиторів банку виникають до банку-боржника, що ліквідується. При цьому, такі вимоги кредиторів банку задовольняються в порядку та черговості, що визначені статтею 52 Закону, і у разі їх незадоволення через недостатність майна банку такі вимоги вважаються погашеними.

За положеннями частини 4 статті 53 Закону №4452 у день внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців повноваження Фонду як ліквідатора щодо такого банку припиняються і Фонд надсилає Національному банку України звіт про завершення ліквідації банку.

Таким чином, суб`єктом, відповідальним за забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та відшкодування кожному вкладнику банку гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, є Фонд, який виконує власні спеціальні функції та завдання безпосередньо та/або делегує всі або частину своїх повноважень тимчасового адміністратора та ліквідатора неплатоспроможного банку уповноваженій особі Фонду - працівнику Фонду, який діє від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, підзвітний Фонду та несе відповідальність перед Фондом, та за дії якого відповідальність несе Фонд.

Право позивача на отримання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом за рахунок коштів Фонду підтверджено постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.09.2018 у справі №826/18030/14 та не підлягає доказуванню у даній справі в силу частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пункту 3 Розділу І Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 №14, у редакції рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №823 від 26.05.2016, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно, від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами (пункт 7 Розділу І Положення).

Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує та надає до Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, згідно з додатком 4 до цього Положення (пункту 5 Розділу І Положення).

У пункті 3 Розділу III Положення встановлено, що Фонд складає зміни та/або доповнення до Загального реєстру, що затверджуються виконавчою дирекцією Фонду на підставі змін та/або доповнень до Переліку, прийнятих Фондом.

Абзацом 1 пункту 9 Розділу III Положення визначено, що для отримання коштів за результатами розгляду індивідуального звернення до Фонду вкладник або інша особа (представник, спадкоємець тощо) звертається до Фонду із заявою про виплату гарантованої суми відшкодування.

Заяви про виплату гарантованої суми відшкодування розглядаються у строк, що не перевищує трьох місяців (абзац 5 пункту 9 Положення).

За змістом пункту 9 Розділу I Положення Фонд завершує виплату гарантованих сум відшкодування коштів за вкладами у день подання документів для внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про ліквідацію банку як юридичної особи.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач обґрунтовуючи відсутність виплати гарантованої суми, ОСОБА_1 , зазначив про наявність обмежень у Фонду щодо коштів вкладника ПАТ «Старокиївський банк».

Так, ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 20.02.2017 у справі №752/3185/17 накладено арешт на грошові кошти, що знаходяться на рахунках 367 фізичних осіб, розміщених у ПАТ «Старокиївський банк».

Разом з тим, Голосіївським районним судом міста Києва винесено ухвалу від 05.08.2019 у справі №752/14256/18, згідно якої скасовано арешт коштів ОСОБА_1 на банківському рахунку № НОМЕР_2 та на банківському вкладному рахунку № НОМЕР_1 в ПАТ «Старокиївський банк», накладений ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 20.02.2017 у справі №752/3185/17.

Ухвала Голосіївського районного суду м. Києва від 05.08.2019 у справі №752/14256/18 оскарженню не підлягає, отже набрала законної сили з моменту підписання суддею.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем до заяв від 06.09.2019 та від 12.09.2019 про виплату гарантованої суми була додана копія вищевказаної ухвали. Тобто, станом на час подачі заяви арешт коштів був скасований і у відповідача не було перешкод, встановлених пунктом 11 частини 4 статті 26 Закону №4452-VI, для відшкодування гарантованої суми коштів за вкладом.

Вказані заяви з доданими до неї документами отримано Фондом 06.09.2019 за вх.№Л-3747/19 та 12.09.2018 за вх.№Л-3858/19, тобто до подання уповноваженою особою Фонду документів державному реєстратору для внесення до ЄДР запису про ліквідацію банку.

Незважаючи на це, відповідачем в порушення вимог вищенаведених норм допущено протиправну бездіяльність щодо невиплати позивачу гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом у ПАТ «Старокиївський Банк» у розмірі 194 749, 37 грн. (договір №06/1239-2014 від 06.06.2014).

Будь-яких належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність у межах спірних правовідносин обставин, які перешкоджали б виплаті на користь позивача гарантованої суми відшкодування за вкладом у ПАТ «Старокиївський Банк» відповідачем не надано.

Суд зазначає, що припинення банку як юридичної особи не може бути підставою для невиплати позивачу відшкодування, передбаченого законодавством та судовим рішенням.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.05.2021 у справі №200/3647/20-а.

Дотримання прав вкладників банків передусім проявляється в законодавчих гарантіях повернення всієї суми вкладу та процентів на неї або доходів у іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором банківського вкладу (частина перша статті 1058 ЦК України). У разі визнання банку неплатоспроможним гарантією забезпечення прав вкладників є поетапне відшкодування, в порядку передбаченому законом, суми за вкладом: Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку; у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, в порядку загальних правил відшкодування за процедурами ліквідації.

Аналогічна правова позиція висловлена Пленумом Верховного Суду України в постанові від 03.07.2015 №13.

Фонд або його Уповноважена особа зобов`язані дотримуватися положень частини 2 статті 19 Конституції України відповідно до якої, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Окрім того, Верховний Суд України у своєму рішенні від 16.09.2015 у справі №21-1465а15 вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у виплаті позивачу коштів, розміщених на рахунку № НОМЕР_1 у ПАТ «Старокиївський банк» у розмірі 194 749,37 грн. (договір №06/1239-2014 від 06.06.2014) та наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача коштів у розмірі 194 749,37 грн за вкладом у ПАТ «Старокиївський Банк» на підставі договору банківського вкладу №06/1239-2014 від 06.06.2014, укладеного між ОСОБА_1 та публічним акціонерним товариством «Старокиївський Банк».

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із частинами першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Позивачем під час розгляду справи надано належні та допустимі докази на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, а наведені ним доводи не було спростовано відповідачем.

Враховуючи наведене, системно проаналізувавши норми законодавства, оцінивши наявні докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, за результатами з`ясування обставини у справі та їх правової оцінки, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.

Відповідно, беручи до уваги положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, на користь позивача підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача здійсненні ним судові витрати.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 72-77, 90, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 коштів, розміщених на рахунку № НОМЕР_1 у ПАТ «Старокиївський банк» у розмірі 194 749,37 грн. (договір №06/1239-2014 від 06.06.2014).

Стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_1 кошти у розмірі 194 749,37 грн за вкладом у публічному акціонерному товаристві «Старокиївський Банк» на підставі договору банківського вкладу №06/1239-2014 від 06.06.2014, укладеного між ОСОБА_1 та публічним акціонерним товариством «Старокиївський Банк».

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 788,30 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції згідно з Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Суддя В.П. Шулежко