Справа № 560/4004/21
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2021-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/4004/21 Головуючий суддя 1-ої інстанції - Майстер П.М.

Суддя-доповідач - Полотнянко Ю.П.

01 жовтня 2021 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Драчук Т. О. Ватаманюка Р.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ТОВ "Фірма "Бакалія" про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ТОВ "Фірма "Бакалія" про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 04.06.2021 позов задоволено:

- визнано протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 13 листопада 2020 року №05 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 06.08.1992 по12.07.1998 та призначити пенсію за віком, починаючи з 30.10.2020.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вищевказане рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору. При цьому доводи апеляційної скарги є ідентичними доводам, наведеним відповідачем у відзиві на позовну заяву.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, після досягнення 60 річного віку, 09 листопада 2020 року позивач подав заяву до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про призначення пенсії за віком.

Рішенням від 13 листопада 2020 року № 05 відповідач відмовив позивачу в призначенні пенсії за віком.

Відмовляючи у призначенні пенсії за віком, відповідач посилався на те, що у позивача відсутній необхідний страховий стаж роботи 27 років, передбачений ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Вважаючи таке рішення відповідача протиправним, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Зокрема суд зауважив, що позивач був прийнятий на роботу в магазин № 73 «Продтовари» вантажником (наказ № 6 від 06 серпня 1992 року) в подальшому магазин був зареєстрований як орендне підприємство гастроном «Хмельницький» на підставі свідоцтва № 14155278 від 29 вересня 1994 року.

Також зазначив, що зміст останніх записів у трудовій книжці позивача свідчить, що ЗАТ «Фірма Бакалія» була правонаступником орендного підприємства гастроном «Хмельницький» , а тому згідно вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, затвердженої наказом № 58 від 29.07.1993 року, мав би бути запис не про переведення позивача, як вказує відповідач, а про назву перейменованого роботодавця що і зазначено у трудовій книжці позивача.

Колегія суддів, за результатом апеляційного розгляду справи, погоджується з висновками Хмельницького окружного адміністративного суду. Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, апеляційний суд враховує наступне.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Закон України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-11 відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій. Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих. Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Зокрема, із матеріалів справи встановлено, що відмовляючи позивачу в призначенні пенсії за віком, відповідач послався на те, що у позивача відсутній необхідний страховий стаж роботи 27 років, передбачений ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Також, у листі від 23.02.2021 за №2200-0304-8/11025, відповідач повідомив позивача про те, що йому до страхового стажу не зараховано період роботи з 1992 року по 1998 рік, згідно трудової книжки від 24.08.1977 року НОМЕР_1 , оскільки відсутній запис про звільненні з роботи з магазину №73 «Продтовари».

У апеляційній скарзі апелянт звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що будь-яких інших документів щодо підтвердження періоду роботи, передбачених п.3 Порядку №637 позивачем надано не було.

Такі доводи відповідача спростовуються наступним.

Статтею 62 Закону № 1788-XII визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).

Відповідно до п.1-2 Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно із п.3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Порядок ведення трудових книжок працівників регулює Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників затверджена наказом Міністерства праці № 58 від 29.07.1993.

Згідно з пунктом 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 Інструкції визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Так, з наявної в матеріалах справи копії трудової книжки позивача НОМЕР_1 від 24.08.1977, судом встановлено, що позивач був прийнятий на роботу в магазин №73 «Продтовари» вантажником (наказ №6 від 06.08.1992), який в подальшому був зареєстрований як орендне підприємство гастроном «Хмельницький на підставі свідоцтва №14155278 від 29.09.1994.

Зазначені записи у трудовій книжці узгоджуються із п.2.15 Інструкції №58.

Разом з тим, запис № 19 у трудовій книжці, а саме що позивач прийнятий на посаду вантажника по переводу з орендного підприємства Гастроном «Хмельницький» на фірму «Бакалія» (наказ № 65 від 01 липня 1998 року підтверджує, що позивач продовжував працювати і був звільнений згідно запису № 20 з посади вантажника за власним бажанням (наказ № 67 від 12 липня 1998 року) вже із Закритого акціонерного товариства «Бакалія».

Із наявної в матеріалах справи реєстраційної справи в період з 1992 року по 1998 рік №9788 ПРАТ "Фірма бакалія" слідує, що ЗАТ «Фірма Бакалія» була правонаступником орендного підприємства Гастроном «Хмельницький».

Як встановлено судом першої інстанції, за час сумісної роботи ОСОБА_1 виконував роботу вантажника повний робочий день і з посади за вказаний період не звільнявся.

Тому, із доводами відповідача про те, що відсутність у трудовій книжці запису про звільнення позивача з роботи з магазину №73 «Подтовари» є підставою для не зарахування до страхового стажу періодів роботи, колегія суддів не погоджується, оскільки зміст останніх записів у трудовій книжці позивача свідчить, що ЗАТ «Фірма Бакалія» була правонаступником орендного підприємства гастроном «Хмельницький», а тому згідно вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, затвердженої наказом № 58 від 29.07.1993 року, мав би бути запис не про переведення позивача, а про назву перейменованого роботодавця що і зазначено у трудовій книжці позивача.

Отже, трудова книжки позивача містить необхідні записи щодо роботи у спірний період, а вказані доводи відповідача не спростовують факту роботи позивача.

Додатково колегія суддів зауважує, що соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Позивач як громадянин України, наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних (надуманих) підстав.

Отже, за результатом апеляційного розгляду справи колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач не надав суду доказів, що діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тому є всі підстави для задоволенні позову.

В свою чергу, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових, переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 червня 2021 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку з підстав, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Драчук Т. О. Ватаманюк Р.В.