Справа № 640/19198/21
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2021-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

29 вересня 2021 року справа №640/19198/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 (далі по тексту - позивачка, ОСОБА_1 )
доГоловного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (далі по тексту - відповідач, ГУ ПФУ в м. Києві)
про1) визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у зарахуванні позивачці до загального трудового стажу трудову діяльність згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 , а саме періоди роботи з 10 серпня 1976 року по 29 грудня 1976 року, з 24 січня 1977 року по 12 червня 1986 року, з 13 червня 1986 року по 02 грудня 2011 року, та щодо відмови у призначенні позивачці пенсії за віком; 2) зобов`язання відповідача зарахувати позивачці до загального стажу трудову діяльність згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 , а саме періоди роботи з 10 серпня 1976 року по 29 грудня 1976 року, з 24 січня 1977 року по 12 червня 1986 року, з 13 червня 1986 року по 02 грудня 2011 року, призначити та провести виплату пенсії за віком позивачці з дати звернення за її призначенням, а саме з 08 червня 2021 року

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва, зазначаючи, що відповідач протиправно відмовив в зарахуванні до страхового стажу періоди роботи з 10 серпня 1976 року по 29 грудня 1976 року, з 24 січня 1977 року по 12 червня 1986 року, з 13 червня 1986 року по 02 грудня 2011 року, оскільки відсутня печатка підприємства на титульному аркуші трудової книжки.

На думку позивачки, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань з призначення пенсії за віком.

Окружний адміністративний суд міста Києва ухвалою від 14 липня 2021 року відкрив провадження в адміністративній справі №640/19198/21 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач у відзиві на позовну заяву вказав, що трудова книжка є основним документом, що характеризує і підтверджує діяльність особи до 01 січня 2004 року; до стажу позивачки не враховані періоди її роботи з 10 серпня 1976 року по 29 грудня 1976 року, з 24 січня 1977 року по 12 червня 1986 року, з 13 червня 1986 року по 02 грудня 2011 року, оскільки відсутня печатка підприємства на титульному аркуші, на якому вперше заповнювалася трудова книжка, що порушує Інструкцію про порядок ведення трудових книжок, а тому дії ГУ ПФУ в м. Києві є правомірними.

Суд звертає увагу, що інформація щодо ОСОБА_2 , періоду його роботи з 01 березня 1990 року по 31 травня 1993 року у виробничому кооперативі «Будлокомотив» та загального трудового стажу його роботи, викладена відповідачем у відзиві на позовну заяву не стосується позивачки та предмету спору, а тому судом до уваги не береться.

Позивачка у відповіді на відзив повторно обґрунтувала позовні вимоги та зазначила, що при подачі документів до Пенсійного фонду додатково надала відповідачу оригінал довідки з першого місця роботи.

Дослідивши наявні у справі докази, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив такі фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи.

ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою від 07 червня 2021 року №3001-, виданою Управлінням праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації.

У відповідь на заяву позивачки від 08 червня 2021 року щодо призначення пенсії за віком відповідач листом від 17 червня 2021 року№2600-0204-8/99681 відмовив в призначенні пенсії та повідомив, що відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на призначення пенсії за віком мають особи, які народилися з 01 квітня 1985 року по 30 вересня 1958 року після досягнення віку 57 років за наявності трудового стажу не менше 15 років; відповідно до наданих документів загальний страховий стаж позивачки становить 14 років 11 місяців 26 днів; за наданими документами не зараховано періоди роботи по трудовій книжці НОМЕР_1 , оскільки відсутня печатка підприємства на титульному аркуші, на якому вперше заповнювалася трудова книжка, що порушує Інструкцію ведення трудових книжок працівників.

Відповідно до записів №2-14 у трудовій книжці НОМЕР_1 , копія якої міститься у справі, позивачка працювала:

- з 10 серпня 1976 року по 29 грудня 1976 року вихователем в яслях/саду «Червона гвоздика» Садовської сільської ради Шахтарського району Донецької області, записи №2-3;

- з 24 січня 1977 року по 12 червня 1986 року вихователем в яслях/саду Донецького заводу Точного машинобудування, записи 4-7;

- з 13 червня 1986 року по 02 грудня 2011 року методистом по дошкільному вихованню, інспектором по дошкільному вихованню у київському відділі освіти м. Донецька, записи №8-14.

В трудовій книжці позивачки також міститься запис про зміну прізвища з ОСОБА_1 на ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про шлюб НОМЕР_2 від 11 серпня 1979 року.

Усі інші записи в трудовій книжці позивача не відносяться до предмету спору та не заперечуються сторонами, а тому не досліджуються судом.

Довідкою Садовської сільської ради Шахтарської районної державної адміністрації від 17 листопада 2011 року №1499 підтверджено, що позивачка в період з 10 серпня 1976 року по 29 грудня 1976 року працювала в Садовській сільській раді в яслях/саду «Червона гвоздика» на посаді вихователя та трудова книжка НОМЕР_1 видана Садовською сільською радою Шахтарського району Донецької області.

Окружний адміністративний суд міста Києва, вирішуючи спір по суті позовних вимог, керується такими мотивами.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (стаття 55 Конституції України).

При розгляді спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень суд перевіряє, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони на підставах, що визначені законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій) (пункти 1 та 3 частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Позивач, оскаржуючи дії відповідача, стверджує, що порушено його право на соціальний захист.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом (частина перша статті 46 Конституції України).

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають, зокрема, громадяни України, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, у громадських об`єднаннях, у фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, та в інших фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи (надають послуги) на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру (пункт 1 статті 11 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

В солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати, зокрема, пенсія за віком (частина перша статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років (частина перша статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Так, право на пенсію за віком мають особи:

1) після досягнення віку 60 років;

2) за наявності страхового стажу з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року не менше 28 років.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (абзац перший частини другої статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Згідно із статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Отже, позивачка має права на призначення пенсії за віком, а відповідач не має права відмовити в призначенні пенсії, якщо доказами підтверджено такі умови:

1) позивачка досягла віку 60 років;

2) позивачка має необхідний страховий стаж з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року не менше 28 років.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України тягар доведення в адміністративній справі лежить на відповідачеві - суб`єкті владних повноважень.

Суд розглянув наявні докази та прийшов до таких висновків щодо кожного з цих пунктів.

1) Позивачка досягла віку 60 років.

Згідно із копією паспорта серії НОМЕР_3 , виданого Київським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області 24 листопада 2000 року, яка міститься в матеріалах справи, дата народження позивачки - 01 червня 1958 року.

Отже, позивачка 01 червня 2018 року досягла віку 60 років.

2) Позивачка має необхідний страховий стаж з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року не менше 28 років.

Судом встановлено, що підставою для відмови позивачці у призначенні пенсії за віком є не зарахування періодів роботи, зазначених в трудовій книжці НОМЕР_1 , оскільки відсутня печатка підприємства на титульному аркуші, на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Суд зазначає, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, в тому числі і спеціальний, є трудова книжка (стаття 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення»).

Аналогічна норма передбачена пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі по тексту - Порядок №637).

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 2 Порядку №637 у разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 20 Порядку №637 встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Таким чином, аналіз норм чинного законодавства дозволяє зробити висновок, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі №234/13910/17 та від 07 березня 2018 року у справі №233/2084/17.

Постановою Держкомпраці СРСР від 20 червня 1974 року №162 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях (далі по тексту - Інструкція №162).

Відповідно до пункту 1.1 Інструкції 162, чинної в період заповнення трудової книжки позивачки, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників і службовців.

Трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій, які працювали понад 5 днів, в тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Відповідно до пункту 2.11 Інструкції №162 після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалась трудова книжка.

Суд встановив, що на титульному аркуші трудової книжки позивачки відсутня печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалась трудова книжка.

Водночас, суд зазначає, що трудова книжка містить інформацію про трудовий стаж з відповідними записами про роботу позивачки, а також містить посилання на відповідні накази, на підставі яких зроблено записи про прийняття позивачки на роботу та звільнення з роботи.

Крім того, довідкою Садовської сільської ради Шахтарської районної державної адміністрації від 17 листопада 2011 року №1499 підтверджено, що трудова книжка позивачки НОМЕР_1 видана Садовською сільською радою Шахтарського району Донецької області.

Відповідно пункту 4 Постанови Кабінету міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27 квітня 1993 року №301 (далі по тексту - Постанова №301) відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Таким чином, працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.

З аналізу вказаних нормативно-правових актів випливає, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з врахуванням такого періоду.

Правова позиція щодо недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, викладена в постанові Верховного Суду від 06 лютого 2018 року по справі № 677/277/17.

Верховний Суд у постанові від 24 травня 2018 року у справі №490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Суд також звертає увагу на те, що відповідачем не заперечується достовірність записів у трудовій книжці про спірні періоди роботи позивачки з 10 серпня 1976 року по 29 грудня 1976 року, з 24 січня 1977 року по 12 червня 1986 року, з 13 червня 1986 року по 02 грудня 2011 року, а судом не встановлено недостовірності вказаних записів та трудової книжки в цілому, а тому її належить розглядати як належний та допустимий доказ у справі.

Отже, відсутність на титульному аркуші трудової книжки печатки підприємства (або печатки відділу кадрів), на якому вперше заповнювалась трудова книжка, не може бути підставою неврахування відповідних періодів роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії, оскільки позивачка не може відповідати за правильність оформлення документів і відповідність дотримання вимог законодавства на підприємстві.

Таким чином, суд дійшов висновку, що записи в трудовій книжці підтверджують періоди роботи позивачки з 10 серпня 1976 року по 29 грудня 1976 року, з 24 січня 1977 року по 12 червня 1986 року, з 13 червня 1986 року по 02 грудня 2011 року, а відсутність на титульному аркуші трудової книжки печатки підприємства (або печатки відділу кадрів), на якому вперше заповнювалась трудова книжка, не спростовує достовірності записів в трудовій книжці, а отже, відповідачем безпідставно не взято до уваги період роботи з 10 серпня 1976 року по 29 грудня 1976 року, з 24 січня 1977 року по 12 червня 1986 року, з 13 червня 1986 року по 02 грудня 2011 року при розгляді заяви про призначення пенсії позивачці та не зарахування цього часу до загального страхового стажу позивачки

Так, відповідно до записів в трудовій книжки страховий стаж позивачки становить 35 років 03 місяців 00 днів та є достатнім для призначення їй пенсії за віком відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Як встановив суд, позивачка досягла пенсійного віку 01 червня 2018 року, з заявою про призначення пенсії за віком звернулася 08 червня 2021 року, тобто більше, ніж через три місяця з дня досягнення пенсійного віку, а тому пенсія позивачці має бути призначена з дня звернення за пенсією, тобто з 08 червня 2021 року.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, про наявність правових підстав для визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у зарахуванні позивачці до загального трудового стажу трудову діяльність згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 , а саме періоди роботи з 10 серпня 1976 року по 29 грудня 1976 року, з 24 січня 1977 року по 12 червня 1986 року, з 13 червня 1986 року по 02 грудня 2011 року та відмови у призначенні позивачці пенсії за віком та зобов`язання відповідача зарахувати позивачці до загального стажу трудову діяльність згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 та призначити та провести виплату пенсії за віком позивачці з дати звернення за її призначенням, а саме з 08 червня 2021 року.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність своєї поведінки з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, на користь позивачки належить стягнути судовий збір у розмірі 908,00 грн. за рахунок бюджетний асигнувань відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 241-246, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 до загального трудового стажу трудову діяльність згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 , а саме періоди роботи з 10 серпня 1976 року по 29 грудня 1976 року, з 24 січня 1977 року по 12 червня 1986 року, з 13 червня 1986 року по 02 грудня 2011 року відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати ОСОБА_1 до загального стажу трудову діяльність згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 , а саме періоди роботи з 10 серпня 1976 року по 29 грудня 1976 року, з 24 січня 1977 року по 12 червня 1986 року, з 13 червня 1986 року по 02 грудня 2011 року та призначити та провести виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з дати звернення за її призначенням, а саме з 08 червня 2021 року.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Частина перша статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 );

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16; ідентифікаційний код 42098368).

Суддя В.А. Кузьменко