Справа № 808/2513/17
Суддя: Желєзний І.В.
Дата ухвалення: 2021-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

01 жовтня 2021 року

Київ

справа №808/2513/17

адміністративне провадження №К/9901/35064/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Желєзного І.В.,

суддів: Берназюка Я.О., Коваленко Н.В.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2021 року,

яка ухвалена за наслідком розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2

у справі № 808/2513/17

за позовом ОСОБА_1

до Відділу надання адміністративних послуг та державної реєстрації Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області

про визнання протиправним та скасування рішення,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до відділу надання адміністративних послуг та державної реєстрації Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області, в якому просила:

визнати протиправними дії державного реєстратора відділу надання адміністративних послуг та державної реєстрації Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області щодо винесення рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 29 березня 2017 року;

визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Відділу надання адміністративних послуг та державної реєстрації Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 29 березня 2017 року, яким було зареєстровано арешт на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2017 року позов задоволено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2017 року скасовано та ухвалено нову постанову, якою у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням суду апеляційної інстанції, 31 серпня 2021 року позивачем направлено до Верховного Суду касаційну скаргу.

Ухвалою Верховного Суду від 08 вересня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2021 року у справі №808/2513/17 - повернути особі, яка її подала, оскільки в такій відсутні підстави касаційного оскарження.

17 вересня 2021 року позивачем повторно направлено до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2021 року у справі № 808/2513/17.

Перевіривши відповідність вказаної касаційної скарги та доданих до неї документів вимогам ст. ст. 329, 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) колегія суддів приходить до висновку, що вказана скарга підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 5 ст. 333 цього Кодексу.

Оскаржувана постанова Третього апеляційного адміністративного суду ухвалена 02 березня 2021 року, а з касаційною скаргою скаржник звернувся до Верховного Суду 17 вересня 2021 року, тобто пропустивши строк на касаційне оскарження.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

У касаційній скарзі позивач просить, поновити строк на касаційне оскарження, оскільки рішення суду апеляційної інстанції отримано в паперовій формі 25 серпня 2021 року, що підтверджується копією поштового листа.

З огляду на такі доводи колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно з ч. 1 ст. 13 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до п. 6 ч. 5 ст. 44 КАС України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" від 21 грудня 2010 року. Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення у справі "Мельник проти України" від 28 березня 2006 року).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексу адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження віднесено до повноважень судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Для поновлення процесуальних строків суд зобов`язаний указати обґрунтовані та об`єктивні підстави, за яких пропущений строк підлягає поновленню. Водночас наявність таких підстав вимагає від суду аналізу дій заявника, які він, у розумні інтервали часу, мав вживати, щоб дізнатись про стан відомого йому судового провадження та перевірки доказів, які мають підтверджувати ці обставини.

Ознайомившись із наданою скаржником копією поштового конверта, колегія суддів дійшла висновку, що така не є належним підтвердженням дати отримання рішення суду апеляційної інстанції, оскільки із такої встановлено, що відправником є Запорізький окружний адміністративний суд, а не Третій апеляційний адміністративний суд.

Із інформації, яка міститься у Єдиному державному реєстрі судових рішень вбачається, що постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2021 року підписана судом апеляційної інстанції 02 березня 2021 року та оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень 05 березня 2021 року.

Частиною 5 ст. 251 КАС України передбачено, що учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено в порядку письмового провадження, копія судового рішення надсилається протягом двох днів із дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Частиною 1 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Зазначені скаржником у касаційній скарзі обставини не свідчать про ненаправлення йому судом апеляційної інстанції оскаржуваного судового рішення, оскільки обов`язок такого направлення/вручення встановлено процесуальним законом (ст. 251 КАС України).

Касатором не надано належних та достатніх доказів свого твердження, якими, на переконання касаційного суду можуть бути, зокрема, письмові відповіді (довідки) суду, у провадженні або на зберіганні в якого знаходиться справа, про наявність/відсутність в матеріалах справи супровідного листа про направлення відповідного судового рішення, повідомлення про доставлення судового рішення на офіційну електронну адресу особи, повідомлення про вручення/невручення поштового відправлення з таким рішенням, розписок про отримання судового рішення; копією опису документів, що містяться в матеріалах справи, тощо.

Крім того, відповідно до ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Для доступу до судових рішень Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень, що є автоматизованою системою збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. До Реєстру вносяться всі судові рішення і окремі думки суддів, викладені у письмовій формі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення, внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Загальний доступ до судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України забезпечується з дотриманням вимог статті 7 цього Закону.

Згідно з інформацією, що міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень, постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2021 року оприлюднена 05 березня 2021 року.

Отже, інформацію про оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції у цій справі скаржник мав можливість отримати також і з Єдиного державного реєстру судових рішень, починаючи з 05 березня 2021 року, однак, касаційну скаргу подано тільки 17 вересня 2021 року.

Сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами, що кореспондується із приписами статті 44 КАС України.

Також, судом не встановлено обставин, які б перешкоджали позивачу ознайомитись та отримати повний текст постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2021 року.

До того ж, суд апеляційної інстанції розглядав справу № 808/2513/17 у відкритому судовому засіданні.

Крім того, колегія суддів зазначає, що матеріали справи № 808/2513/17 відсутні у Верховному Суді, а тому Суд позбавлений можливості встановити дату отримання відповідачем рішення суду апеляційної інстанції.

Також, згідно з п. 4 ч. 2 ст. 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) ст. 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Приписами пп. 1-4 ч. 4 ст. 328 КАС України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

У разі подання касаційної скарги на підставі п. 1 ч. 4 ст. 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі п. 2 ч. 4 ст. 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у ч. ч. 2 і 3 ст. 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їхнього перегляду в апеляційному порядку, можуть реалізувати право на їхнє оскарження у касаційному порядку тільки у визначених законом випадках.

В касаційній скарзі позивач зазначає фактичні обставини справи та посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального права, що не є підставою для відкриття касаційного провадження.

Посилання скаржника на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, також не може бути підставою для відкриття касаційного провадження, оскільки таке порушення не є обов`язковою підставою для скасування судового рішення з направленням справи на новий розгляд та не входить до переліку підстав передбачених ч. 3 ст. 353 КАС України.

Отже, у касаційній скарзі не обґрунтовано наявність підстав касаційного оскарження, передбачених ч. 4 ст. 328 КАС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених ст. 330 цього Кодексу, застосовуються положення ст. 169 цього Кодексу, а саме така касаційна скарга залишається без руху.

Виходячи з наведеного, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати строк для усунення недоліків касаційної скарги особі, яка її подала, шляхом надання до суду клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження із наданням доказів дати отримання оскаржуваного рішення або навести інші підстави з відповідними доказами та обґрунтування наявності підстав касаційного оскарження згідно з ч. 4 ст. 328 КАС України.

У випадку неусунення недоліків касаційної скарги в частинні необґрунтування наявності підстав касаційного оскарження згідно з ч. 4 ст. 328 КАС України, така буде повернута особі, яка її подала, відповідно до п. 1 ч.4 ст. 169 та ч. 2 ст. 332 КАС України.

Неусунення недоліків касаційної скарги в частинні ненадання до суду клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження із наданням доказів дати отримання оскаржуваного рішення, є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження (п. 4 ч. 1 ст. 333 КАС України).

Керуючись ст.ст. 169, 328, 330, 332 КАС України,

УХВАЛИВ:

Залишити без руху касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2021 року у справі № 808/2513/17 за позовом ОСОБА_1 до Відділу надання адміністративних послуг та державної реєстрації Мелітопольської районної державної адміністрації Запорізької області про визнання протиправним та скасування рішення.

Надати скаржнику строк десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. В. Желєзний

Судді Я. О. Берназюк

Н. В. Коваленко