Справа № 200/9263/21
Суддя: Стойка В.В.
Дата ухвалення: 2021-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2021 р. Справа№200/9263/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стойки В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. 16.06.2021 року позивач звернулася до відповідача 2 із заявою про переведення її з пенсії по інвалідності на пенсію за Законом України «Про державну службу». На підставі вимог п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, заява позивача була передана на розгляд Головного управління Пенсійного фонду в Хмельницькій області, яким в переведенні було відмовлено.

Позивач зазначає, що відповідач 1 своїм рішенням від 16.06.2021 року № 67 відмовив у переході на пенсію державного службовця у зв`язку з недосягненням пенсійного віку передбаченого Законом № 889-VIII, що і спричинило звернення до суду.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 02.08.2021 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного з викликом сторін.

Відповідачем 1 через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву, відповідно до якої заперечував проти позову та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

16.06.2021 року позивач звернувся до управління із заявою про перехід з пенсії по інвалідності призначеної відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на пенсію державного службовця відповідно до Закону України Про державну службу від 10.12.2015 року № 889-VІІІ.

Відповідач 1 зазначає, що відповідно до ст. 90 Закону №889-VІІІ визначено, що пенсійне забезпечення держаних службовців здійснюється відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а пунктами 10 та 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про державну службу надано лише на призначення пенсії за віком відповідно до ст.37 Закону України Про державну службу №3723-ХІІ від 16.12.1993 р. Закон України Про державну службу № 889-VIII набув чинності 01.05.2016р. Зокрема, п.10 та 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України №889 передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст.25 Закону України Про державну службу та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України Про державну службу у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст.25 Закону України Про державну службу та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст.37 у порядку визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Тобто, за наявності у особи станом на 01.05.2016р. певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016р. на державній службі) така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України Про державну службу, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців. Позивачу з 28.08.2017 року вже призначено пенсію по інвалідності відповідно до ст.30 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та на дату звернення про переведення її на пенсію за Законом України Про державну службу не досягла пенсійного віку. За таких умов Позивачці відмовлено в переведенні з пенсії по інвалідності відповідно до ст.30 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на пенсію державного службовця відповідно до Закону України Про державну службу № 889-VIII.

Крім того, відповідач 1 вказує на те, що на управління відповідно до вимог Порядку № 22-1 покладено обов`язок призначати (перераховувати) та виплачувати пенсію. Тобто такі дії управління є дискреційними та суд не може при прийнятті рішення втручатися у діяльність відповідача.

З огляду на викладене відповідач 1 вважає, що спірне рішення прийнято в межах та у спосіб визначений чинним законодавством.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Згідно довідки Міністерства охорони здоров`я України до акта огляду медико соціальною експертною комісією серії АВ № 0906151 встановлено, що ОСОБА_1 встановлена друга група інвалідності.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-ІV.

16.06.2021 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду в Донецькій області, із заявою, відповідно до якої просила перевести її на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України Про державну службу.

До заяви позивачем були надані наступні документи: копія паспорта НОМЕР_3 ; копія картки платника податків; копія трудової книжки НОМЕР_4 ; копія довідки 0574-08-8/18608 від 15.06.2021 р.; копія довідки 0574-08-8/18611 від 15.06.2021 р.; копія довідки 0574-08-8/18610 від 15.06.2021 р.

На підставі вимог п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, заява позивача була передана на розгляд Головного управління Пенсійного фонду в Хмельницькій області.

16.06.2021 року відповідачем 1 прийнято рішення № 67 про відмову про перехід на інший вид пенсії. У рішенні відповідач 1 зазначив, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України Про державну службу, але за такої умови: у порядку , визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців. Заявниці з 24.06.2014 р. вже призначено пенсію по інвалідності відповідно до ст. 30 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та на дату звернення про переведення її на пенсію за Законом України Про державну службу не досягла пенсійного віку.

За таких умов заявниці відмовлено в переведенні з пенсії по інвалідності відповідно до ст. 30 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на пенсію державного службовця відповідно до Закону України Про державну службу № 889-VIII.

Позивач, не погодившись з рішенням відповідача 1, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи, суд виходить з наступного.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України "Про державну службу" № 889-VIII (далі - Закон №889-VIII).

Відповідно до п. 2 розд. ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон № 3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 цього розділу.

Пунктами 10, 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 ст. 37 Закону № 3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Водночас, за приписами ч. 9 ст. 37 Закону № 3723-XII визначено, що пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених ч. 1 цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 1058-IV особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону, призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Якщо зазначені особи повертаються на державну службу, виплата пенсії по інвалідності припиняється на період до звільнення з роботи або досягнення ними граничного віку перебування на державній службі (ч. 10 ст. 37 Закону № 3723-XII).

Якщо інваліду I або II групи було встановлено III групу інвалідності, то в разі наступного визнання його інвалідом I або II групи право на отримання раніше призначеної пенсії на умовах, передбачених цим Законом, поновлюється з дня встановлення I або II групи інвалідності за умови, якщо після припинення виплати пенсії минуло не більше п`яти років. У такому самому порядку визначається право на отримання пенсії по інвалідності на умовах, передбачених цим Законом, особам, яким така пенсія не була призначена у зв`язку з продовженням перебування зазначених осіб на державній службі (ч. 12 ст. 37 Закону № 3723-XII).

З матеріалів справи встановлено, що позивач є інвалідом ІІ групи та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до копії трудової книжки серії НОМЕР_4 ОСОБА_2 встановлено, що 04.01.2021 року припинено державну службу позивача та звільнено її на підставі ч. 1 ст. 86 Закону України Про державну службу, загальний стаж державної служби позивача складає більше 22 років.

Оскільки позивач є інвалідом ІІ групи, має стаж на посаді державної служби більше 20 років, суд дійшов висновку, що позивач має право на призначення пенсії по інвалідності згідно зі ст. 37 Закону № 3723-XII, а тому, відповідно, наявні правові підстави для переведення позивача з пенсії по інвалідності, призначеної їй відповідно до Закону № 1058-IV, на пенсію державного службовця по інвалідності ІІ групи відповідно до Закону № 3723-XII.

Суд звертає увагу, Закон № 3723-ХІІ не пов`язує нарахування пенсії по інвалідності з такою умовою, як досягнення певного віку.

Зазначений висновок суду відповідає правовій позиції, висловленій у постанові Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі № 822/524/18 від 13 лютого 2019 року.

В силу вимог частини п`ятої статті 13 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII Про судоустрій і статус суддів висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Згідно з нормами частини шостої зазначеної статті висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до частини третьої статті 291 Кодексу адміністративного судочинства України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Крім того, згідно частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 - (далі Порядок № 22-1), після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Виходячи із вищевикладеного, суд приходить до висновку про визнання протиправним та скасування рішення № 67 від 16.06.2021 року Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області () щодо відмови ОСОБА_1 про перехід на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" у розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зазначеного у довідках Бахмутсько-Лиманського ОУ ПФУ від 15.06.2021 року № 0574-08-8/18608, 0574-08-8/18611, 0574-08-8/18610; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області () призначити ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) з 16.06.2021 року пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" у розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зазначеного у довідках Бахмутсько-Лиманського ОУ ПФУ від 15.06.2021 року № 0574-08-8/18608, 0574-08- 8/18611, 0574-08-8/18610.

Стосовно вимоги позивача про зобов`язання відповідача 2 здійснити нарахування та виплату з 16.06.2021 року пенсію державного службовця по інвалідності ІІ групи відповідно до ст. 37 Закону України Про державну службу у розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зазначеного у довідках виданих Бахмутсько-Лиманським ОУ ПФУ від 15.06.2021 року № 0574-08-8/18608, 0574-08-8/18611, 0574-08-8/18610, суд зазначає наступне.

Відповідно п. 4.10 Порядку № 22-1, після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії. Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії. У випадку звернення за призначенням пенсії через вебпортал з використанням електронної системи BankID, виплата пенсії здійснюється, не пізніше ніж через місяць, після пред`явлення до органу, що призначає пенсію, заявником або представником заявника, який діє на підставі довіреності, посвідченої нотаріально, законним представником оригіналів документів, що підтверджують право на пенсію.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

У разі наявності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження.

Стосовно дискреційних повноважень, суд, за наслідками аналізу вказаних положень, зазначає, що такими є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може".

У такому випадку дійсно суд не може зобов`язати суб`єкта владних повноважень обрати один з правомірних варіантів поведінки, оскільки який би варіант реалізації повноважень не обрав відповідач, кожен з них буде правомірним, а тому це не порушує будь-чиїх прав.

У спірних у цій справі правовідносинах, в разі настання визначених законодавством умов, відповідач зобов`язаний до вчинення конкретних дій - розглянути заяву позивача у встановленому законом порядку, а за умови відповідності заяви та доданих до неї документів вимогам законодавства - прийняти рішення про задоволення заяви. Підставою для відмови у задоволенні заяви позивача можуть бути лише визначені законом обставини. Відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти на власний розсуд - розглянути заяву, або ж ні; прийняти рішення про задоволення заяви, або ж рішення про відмову у її задоволенні.

Визначальним є те, що у кожному конкретному випадку звернення особи із заявою, з урахуванням фактичних обставин, згідно із законом існує лише один правомірний варіант поведінки суб`єкта владних повноважень.

Разом з тим, суд зазначає, що такий спосіб захисту, як зобов`язання прийняти конкретне рішення, як і будь-які інші способи захисту застосовується лише за наявності необхідних підстав, з урахуванням фактичних обставин справи.

При цьому, адміністративний суд, з урахуванням фактичних обставин, зобов`язаний здійснити ефективне поновлення порушених прав, а не лише констатувати факт наявності неправомірних дій. Для цього адміністративний суд наділений відповідними повноваженнями, зокрема, частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Аналіз зазначених норм, у їх взаємозв`язку зі статтями 2, 5 Кодексу адміністративного судочинства України, свідчить про те, що такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав, свобод чи інтересів позивача, що зумовлює необхідність їх відновлення належним способом у тій мірі, у якій вони порушені. Зміст вимог адміністративного позову, як і, відповідно, зміст постанови, має виходити з потреби захисту саме порушених прав, свобод та інтересів у цій сфері.

Враховуючи те, що відповідач 1 протиправно відмовив позивачу в переведенні з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України Про державну службу, суд приходить висновку, що належним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання відповідача 2 здійснити нарахування й виплату позивачу пенсії державного службовця по інвалідності ІІ групи відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII з 16.06.2021 року, тобто з моменту звернення із заявою про перерахунок пенсії.

При цьому, суд вказує на те, що пенсія по інвалідності державному службовцю у відповідності до вимог статті 37 Закону України Про державну службу № 3723-ХІІ призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відповідно вимог п. 1.9 Порядку № 22-1, днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви. Якщо заява про призначення пенсії подається через вебпортал днем звернення за призначенням пенсії вважається дата реєстрації на вебпорталі заяви разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).

З огляду на викладене, суд приходить висновку про зобов`язання відповідача 2 здійснити нарахування й виплату позивачу з 16.06.2021 року пенсію державного службовця по інвалідності ІІ групи відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" у розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зазначеного у довідках виданих Бахмутсько-Лиманським ОУ ПФУ від 15.06.2021 року № 0574-08-8/18608, 0574-08- 8/18611, 0574-08-8/18610, з урахуванням виплачених сум пенсії.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. 1, 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії.

Щодо вимоги позивача подати звіт про виконання судового рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Вказаною статтею Кодексу адміністративного судочинства України встановлено право, а не обов`язок суду зобов`язувати подати суб`єкта владних повноважень звіт про виконання судового рішення, тому підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, суд не вбачає.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду в Хмельницькій області ( в. Герцена, 10, м. Хмельницький, ), Головного управління Пенсійного фонду в Донецькій області (, пл. Соборна, 3, м. Слов`янськ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення № 67 від 16.06.2021 року Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області () щодо відмови ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) про перехід на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" у розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зазначеного у довідках виданих Бахмутсько-Лиманським ОУ ПФУ від 15.06.2021 року № 0574-08-8/18608, 0574-08-8/18611, 0574-08-8/18610.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області () призначити ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) з 16.06.2021 року пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" у розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зазначеного у довідках виданих Бахмутсько-Лиманським ОУ ПФУ від 15.06.2021 року № 0574-08-8/18608, 0574-08- 8/1861 1,0574-08-8/ НОМЕР_5 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області () нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) з 16.06.2021 року пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" у розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зазначеного у довідках виданих Бахмутсько-Лиманським ОУ ПФУ від 15.06.2021 року № 0574-08-8/18608, 0574-08-8/18611, 0574-08-8/18610.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.п. 15-5 п. 15 розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В.В. Стойка