Справа № 580/4007/21
Суддя: В.В. Гаращенко
Дата ухвалення: 2021-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
про залишення позовної заяви без розгляду

м. Черкаси
29 вересня 2021 року справа № 580/4007/21

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гаращенка В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

ВСТАНОВИВ:
До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:

- визнати протиправною відмову військової частини НОМЕР_1 у виплаті ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 252 272,70 грн.;

- стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 252 272,70 грн.

Ухвалою суду від 22.06.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі. Розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику учасників справи в судове засідання).

Після відкриття провадження у справі, судом було встановлено невідповідність позовної заяви вимогам КАС України.

Ухвалою суду від 25.08.2021 адміністративний позов залишено без руху та надано десятиденний строк з моменту отримання ухвали для усунення недоліків у зв`язку з пропуском місячного строку звернення до суду.

На виконання вимог ухвали суду позивачем 24.09.2021 подано заяву, в якій позивач вказує, що не пропустив строк звернення до суду, а тому провадження у справі має бути відкрито.

Так, позивач вказує, що спочатку звернувся до відповідача із заявою про виплату йому середнього заробітку. На момент остаточного розрахунку - 23.12.2020 жодного спору щодо не нарахування і невиплати середнього заробітку не існувало. ОСОБА_1 не міг знати наперед, що відповідач добровільно не виплатить йому середній заробіток і йому доведеться звертатися до суду.

Проте відповідач відмовив у виплаті середнього заробітку і у листі від 20.04.2021 №1825 зазначив, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про виплату середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Тобто, з моменту відмови відповідача виник спір, який не вдалося вирішити під час досудового врегулювання спору.

За твердженням позивача він знову звернувся до відповідача із заявою про надання довідки про розмір грошового забезпечення для розрахунку середнього заробітку, який буде стягуватися в судовому порядку. Оскільки ОСОБА_1 не надали відповіді на заяву, після видачі Черкаським місцевим центром з надання безоплатної правової допомоги доручення, адвокат Ткач В.В. звернулася до відповідача із заявою про надання довідки про розмір середнього заробітку. Відповідач надав довідку від 03.06.2021 № 2739 про розмір грошового забезпечення з квітня по вересень 2017 року.

Після цього здійснено розрахунок та вже 16 червня 2021 року позивач звернувся до суду.

Таким чином, позивач вважає, що вчасно звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

Дослідивши подану позивачем заяву, розглянувши подані документи і матеріали, суд дійшов до наступного.

За правилами ч.1 ст.122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (ч.5 ст.122 КАС України).

У даній категорії справ законодавець визнав строк в один місяць достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом.

Суд звертає увагу, що остаточний розрахунок з позивачем щодо компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій проведений 23.12.2020, про що свідчить виписка з карткового рахунку позивача та підтверджується позивачем.

Разом з тим, позов позивачем подано до суду 16.06.2021 тобто, з пропуском встановленого ч.5 ст.122 КАС України місячного строку звернення в суд після виникнення спірних правовідносин.

Суд зазначає, що строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.
Окрім того, Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (пункт 1 статті 32 зазначеної Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами N 22083/93, 22095/93 у справі Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства, пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі ВАТ Нафтова компанія Юкос проти Росії).

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, згідно із частиною третьою якої якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись.

Так, під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).

Повний розрахунок при звільненні в даному випадку є очікуванням з боку позивача виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 12.05.2020 у справі №580/560/20 про стягнення усіх належних позивачу сум при звільненні, яке набрало законної сили 07.08.2020.

Вказану виплату позивач отримав 23.12.2020, отже позивач знав, що проміжок часу з дати його звільнення до 23.12.2020 є часом затримки розрахунку при звільненні.

В даному випадку, реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежала виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Відтак, отримання позивачем листа відповідача №1825 від 20.04.2021 у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого він повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли він почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, внаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Під час вирішення питання дотримання позивачем строку звернення, суд враховує висновки Верховного Суду у постанові від 22 січня 2020 року у справі №620/1982/19, в якій зазначено, що спірні відносини (компенсація середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні) пов`язані зі звільненням з публічної служби, тому під час обчислення строку звернення до суду із позовом цієї категорії застосуванню підлягають саме положення КАС України, як норм спеціального процесуального закону.

За таких обставин, враховуючи останній правовий висновок Верховного Суду у спірних правовідносинах, суд дійшов до висновку про те, що позивач пропустив строк звернення до суду з цим позовом, не навівши при цьому поважних та об`єктивних причин пропуску вказаного строку.

Таким чином, за відсутності у матеріалах позову належних доказів, що свідчили б про наявність об`єктивних, непереборних обставин неможливості своєчасного звернення до суду з цим позовом, суддя дійшов висновку, що строк звернення з цим позовом позивачем пропущений без наявності на те поважних причин.

За ч. 3 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 240 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Враховуючи вищеперелічені законодавчі норми, дослідивши позовну заяву та додані до неї матеріали, суд зазначає про пропуск позивачем строку звернення до адміністративного суду.

На підставі наведеного суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст. 139, 183, 240, 243, 256, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, однак може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, передбачені статями 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням особливостей п. 15.5 Розділу VII «Перехідні положення» п. 3 розділу VI «Прикінцеві положення» цього Кодексу.

Суддя В.В. Гаращенко