Справа № 600/2948/21-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2021-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2021 р. м. Чернівці Справа № 600/2948/21-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лелюка О.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.

Позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відмови у перерахунку поновленої ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 20 квітня 2018 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області провести перерахунок поновленої до виплати ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з проведенням індексації та компенсації втрати її частини починаючи з 20 квітня 2018 року.

Позов обґрунтовано тим, що позивачу з 01 червня 2013 року було припинено виплату пенсії у зв`язку з переїздом на постійне місце проживання до Сполучених Штатів Америки. Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2018 року у справі №824/911/18-а зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області поновити виплату ОСОБА_1 пенсію за віком, починаючи з 20 квітня 2018 року з проведенням індексації та компенсації втрати її частини. На виконання вказаного рішення суду Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснено поновлення виплати пенсії позивача відповідно до розрахунку та розміру станом на день її припинення в розмірі 1200,42 грн. Поряд з цим, позивач неодноразово звертався до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області стосовно перерахунку виплаченої пенсії, в чому йому було відмовлено, оскільки в резолютивній частині рішення суду у справі №824/911/18-а відсутнє зобов`язання щодо проведення перерахунку пенсії відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а в мотивувальній частині містяться посилання на проведення індексації пенсії відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення. З указаною відмовою позивач не погоджується. Вважає, що відповідач у відповідності до положень Законів України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про індексацію грошових доходів населення», «Про компенсацію громадянам частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» повинен здійснити перерахунок раніше призначеної та поновленої за рішенням суду пенсії за віком з 20 квітня 2018 року.

Ухвалою суду від 19 липня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі; вирішено, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву; витребувано з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області копію пенсійної справи позивача.

Відповідач, не погоджуючись із позовними вимогами, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказано про те, що позивач звертався до пенсійного органу із заявою про виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2018 року у справі №824/911/18-а, за результатами розгляду якої його повідомлено про виконання вказаного вище рішення у повному обсязі. Так, на виконання рішення здійснено поновлення виплати пенсії позивача з 20 квітня 2018 року відповідно до розрахунку та розміру станом на день її припинення в розмірі 1200,42 грн, з яких: 989,45 грн призначена пенсія відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; 110,97 грн збережена об`єднана доплата на 01 жовтня 2012 року, встановлена відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 13 червня 2012 року №526 «Про внесення змін до порядку проведення індексації грошових доходів населення»; 100,00 грн доплата з 01 травня 2012 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23 червня 2012 року №327 «Про підвищення рівня соціального захисту населення». Поновлена пенсія за період з 19 листопада 2018 року по 31 грудня 2018 року виплачена позивачу додатковою відомістю в січні 2019 року, інша сума боргу пенсії з 20 квітня 2018 року та компенсації втрати її частини були включені в основну відомість квітня 2019 року. Разом з тим, відповідач зауважив, що в резолютивній частині рішення суду відсутнє зобов`язання щодо проведення перерахунку пенсії відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а в мотивувальній частині цього рішення містяться посилання на проведення індексації пенсій відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення. Враховуючи наведене, відповідач не вбачає протиправних дій по відношенню до позивача. Просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивачу у 2009 році було призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Як вбачається із системи «Діловодство спеціалізованого суду» та Єдиного державного реєстру судових рішень, у вересні 2018 року позивач звертався до Чернівецького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про зобов`язання поновити виплату та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком, починаючи з 1 червня 2013 року, та провести її перерахунок відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з проведенням індексації та компенсації втрати її частини.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2018 року, яке набрало законної сили, адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, про зобов`язання вчинити дії задоволено частково. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області поновити виплату ОСОБА_1 пенсію за віком, починаючи з 20 квітня 2018 року з проведенням індексації та компенсації втрати її частини. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

На виконання вказаного рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області поновлено виплату пенсії позивача з 20 квітня 2018 року, що підтверджується копіями матеріалів пенсійного справи ОСОБА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що позивач неодноразово звертався до відповідача із зверненнями щодо виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2018 року у справі №824/911/18-а та щодо його пенсійного забезпечення, що не заперечується відповідачем.

Так, листом від 09 лютого 2021 року №332-237/Ц-17/8-2400/21 Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повідомило позивача про те, що на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2018 року у справі №824/911/18-а здійснено поновлення виплати пенсії у відповідності до резолютивної частини рішення суду. Таким чином, пенсію поновлено з 20 квітня 2018 року в розмірі 1200,42 грн (відповідно до розрахунку та розміру станом на день її припинення). Кошти в сумі 1680,59 грн за період з 19 листопада 2018 року (дата набрання рішенням суду законної сили) по 31 грудня 2018 року, з урахуванням проведеної індексації та компенсації втрати її частини, виплачено додатковою відомістю в січні 2019 року (дата виплати 22 число). Суму боргу визначену на виконання судового рішення за період з 20 квітня 2018 року по 18 листопада 2018 року в сумі 8664,06 грн виплачено разом з основним розміром пенсії в квітні 2019 року (дата виплати 22 число). Виплата пенсії забезпечується щомісяця в установлену дату (14 число). Підстав для виплати пенсії в іншому розмірі наразі немає.

Відповідно до змісту листа Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 15 квітня 2021 року №1237-1020/Ц-17/8-2400/21 на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2018 року по справі №824/911/18-а Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області здійснено поновлення виплати пенсії з 20 квітня 2018 року відповідно до розрахунку та розміру станом на день її припинення в розмірі 1200,42 грн, із яких: 989,45 грн - призначена пенсія відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; 110,97 грн - збережена об`єднана доплата на 01 жовтня 2012 року, встановлена відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 13 червня 2012 року №526 «Про внесення змін до порядку проведення індексації грошових доходів населення»; 100,00 грн - доплата з 01 травня 2012 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2012 року №327 «Про підвищення рівня соціального захисту населення». Поновлена пенсія за період з 19 листопада 2018 року по 31 грудня 2018 року виплачена ОСОБА_1 додатковою відомістю в січні 2019 року, решта сума боргу пенсії з 20 квітня 2018 року та компенсації втрати її частини були включені в основну відомість квітня 2019 року. Таким чином, у відповідності до зобов`язань, покладених судом на орган Пенсійного фонду України, рішення суду виконано в повному обсязі. Крім цього, вказано, що в резолютивній частині рішення суду відсутнє зобов`язання щодо проведення перерахунку пенсії відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», натомість в мотивувальній частині цього рішення містяться посилання на проведення індексації пенсій відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення (зокрема Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03 липня 1991 року №1282-ХІІ та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету України від 17 липня 2003 року №1078). Водночас, у листі зазначено, що заяви про проведення перерахунків пенсії заявником ( ОСОБА_1 ) не подавались.

За результатами повторного звернення позивача з питань його пенсійного забезпечення відповідач листом від 25 травня 2021 року №1679-1444/Ц-17/8-2400/21 повідомив його про те, що ґрунтовні роз`яснення з указаного питання надано листами від 09 лютого 2021 року №332-237/Ц-17/8-2400/21 та від 15 квітня 2021 року №1237-1020/Ц-17/8-2400/21.

Вважаючи, що відповідачем протиправно відмовлено у перерахунку поновленої пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», позивач звернувся до адміністративного суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, суд зазначає наступне.

Згідно з частинами першою та другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до пунктів 7-9 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг; позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду; відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

За змістом частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Таким чином, за положеннями Кодексу адміністративного судочинства України в порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, які безпосередньо порушували права, свободи або інтереси позивача.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист уже порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, а для задоволення позову адміністративний суд повинен встановити, що в зв`язку з прийняттям суб`єктом владних повноважень рішення, вчиненню ним дій чи допущенням бездіяльності порушуються права позивача.

Захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Отже, правовою підставою для звернення до адміністративного суду є захист порушених прав, свобод чи інтересів; право на позов у особи виникає лише після порушення відповідачем її права, тобто захисту підлягає вже порушене право, а не те, яке може бути порушено у майбутньому і щодо якого невідомо, буде воно порушено чи ні.

Як вбачається зі змісту позовної заяви та вимог, заявлених у ній, позивач не погоджується із діями відповідача щодо відмови у перерахунку поновленої з 20 квітня 2018 року пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому, позивач посилається на те, що він звертався до відповідача із зверненням про перерахунок пенсії за віком, виплата якої поновлена в розмірі 1200,42 грн.

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що станом на день подання до суду цього позову (25 червня 2021 року згідно відбитку штемпеля на конверті) позивач не звертався до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою саме про перерахунок поновленої до виплати пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 20 квітня 2018 року.

Крім цього, з огляду на зміст листів Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 09 лютого 2021 року №332-237/Ц-17/8-2400/21, від 15 квітня 2021 року №1237-1020/Ц-17/8-2400/21 та від 25 травня 2021 року №1679-1444/Ц-17/8-2400/21, позивач не звертався у встановленого законом порядку до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Звернення позивача, за результатами розгляду яких видані вказані вище листи, стосуються виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2018 року у справі №824/911/18-а та питань його пенсійного забезпечення. Поряд з цим, як вбачається зі змісту листа від 15 квітня 2021 року №1237-1020/Ц-17/8-2400/21, позивачем не подавалися заяви про проведення перерахунків пенсії.

Тобто, на час звернення позивача до суду з цим позовом оскаржувані ним дії не були предметом розгляду відповідача. Останнім не приймалось рішення (не вчинялись дії) щодо відсутності підстав для перерахунку поновленої до виплати з 20 квітня 2018 року пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з проведенням індексації та компенсації втрати частини доходів.

Вказане свідчить про відсутність факту допущення відповідачем порушення прав та інтересів позивача у межах заявлених позовних вимог.

Враховуючи наведене, суд вважає, що заявлена позивачем у даному позові вимога про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у перерахунку поновленої з 20 квітня 2018 року пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є передчасною, а тому така задоволенню не підлягає.

Стосовно вимоги позивача про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області провести перерахунок пенсії з проведенням компенсації втрати її частини, починаючи з 20 квітня 2018 року, суд зазначає наступне.

Так, згідно зі статтею 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Аналіз указаної норми дає підстави для висновку, що для здійснення компенсації втрати частини доходів законодавцем визначено певні умови та порядок її здійснення, а саме те, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць.

Отже, компенсація втрати частини доходів може бути обчислена лише з нарахованої особі до виплати суми, яка не була виплачена у встановлені законодавством строки.

Крім цього, відповідно до статті 7 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків її виплати» відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.

Таким чином, законодавцем чітко визначено, що лише після відмови власника або уповноваженого ним органу (особи), наданої на звернення громадянина щодо виплати компенсації, така може бути оскаржена ним в судовому порядку.

Разом з цим, як вбачається з наявних у справі матеріалів, позивач також не звертався до відповідача і з заявою про нарахування та виплату йому компенсації відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

Тобто, заявлена у позові вимога в даній частині не мотивована відмовою (прийняттям конкретного рішення суб`єктом владних повноважень) відповідача у нарахуванні та виплаті компенсації.

За таких обставин суд приходить до висновку, що звернення позивача до суду з позовною вимогою в названій вище частині також є передчасним, і така задоволенню не підлягає.

Крім цього, суд вважає за необхідне також зазначити і про те, що, фактично, зміст позову свідчить про незгоду позивача із виконанням відповідачем рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2018 року у справі №824/911/18-а, що не може бути предметом розгляду у новій адміністративній справі. У разі незгоди позивача із рішеннями чи діями, прийнятими (вчиненими) Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на виконання вказаного вище рішення суду, він не позбавлений права звернутись до суду з відповідною заявою про визнання таких рішень чи дій протиправними в порядку, встановленому статтею 383 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Особливості визначення шкоди, заподіяної протиправними (незаконними) індивідуальними актами та/або рішеннями, зазначеними у частині першій статті 266-1 цього Кодексу, встановлюються Законом України Про банки і банківську діяльність та Законом України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно статей 74-76 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно частин першої третьої статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає заявлений позов передчасним та безпідставним, а тому суд відмовляє в його задоволенні повністю.

Керуючись статтями 241 - 246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення. Повне судове рішення складено 01 жовтня 2021 року.

Повне найменування учасників справи: позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (вул. Кобилянської Ольги, буд. 1/Площа Центральна, буд. 3, м. Чернівці, ).

Суддя О.П. Лелюк