Справа № 160/13906/21
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2021-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області до Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» про стягнення заборгованості, -
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно Інструкції про порядок обчислення та сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до ПФУ від 19.12.2003р., затвердженої постановою Правління ПФУ №21-1, підприємства щомісяця до 25 числа вносять до Пенсійного фонду зазначену суму пенсійних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. Проте, Державний вищий навчальний заклад «Криворізький національний університет» в порушення ч. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» має заборгованість по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за період з липня 2019 року по червень 2021 року за Списком № 1 в розмірі 151923,49 грн.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.08.2021 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у письмовому провадженні.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
27.09.2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив у задоволенні позову відмовити, обґрунтовуючи тим, що не є належним відповідачем по справі. Колишні працівники - пенсіонери, за доставку пенсій яких позивач просить відшкодувати з відповідача понесені Пенсійним фондом України витрати, ніколи не працювали в університеті, а працювали в Спеціалізованому управлінні «Спецмонтажшахтопроходка», яке в подальшому перетворено у Дослідне виробництво НДГРІ. Державний вищий навчальний заклад «Криворізький національний університет» не є правонаступником останнього, у зв`язку із чим, у нього відсутній обов`язок щодо відшкодування заявлених сум.
Відповідно до ч. 1 ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно із ст. 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
За приписами ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
За викладених обставин, у відповідності до вимог ст.ст. 258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.
За обліковими даними Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області заборгованість відповідача по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за липень 2019 року по червень 2021 року за Списком № 1 в розмірі 151923,49 грн., виникла відповідно до розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до п.п. «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
У зв`язку із наявною заборгованістю, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-ІV (далі Закон №1058-ІV), підлягають відшкодуванню в порядку, передбаченому пунктом 6.1 Інструкції.
Підпунктом 6.4 пункту 6 Інструкції передбачено, що розмір відшкодування на поточний рік, визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.
Згідно із пунктом 6.8 пункту 6 Інструкції, підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання та ін.), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства в місячний термін з моменту виникнення цих обставин. Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.
З аналізу зазначених норм можна дійти висновку, що витрати на виплату та доставку пенсій, покриваються підприємствами та організаціями, у яких працювали певні працівники, підставою для відшкодування таких витрат є розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за відповідний період.
З матеріалів справи вбачається, що пенсіонери по яким пенсійним органом складено розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є колишніми працівниками спеціалізованого управління «Спецмонтажшахтопроходка», створеного при Науково-дослідному гірничорудному інституті (НДГРІ), відповідно до наказу Міністерства чорної металургії Української УРСР № 185 від 13.04.1978 року, яке реорганізовано в Дослідне виробництво НДГРІ.
ДВНЗ «Криворізький національний університет» утворений на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21.03.2011 року № 280 «Деякі питання реорганізації вищих навчальних закладів та наукових установ», наказів Міністерства освіти і науки України № 501 від 30.05.2011 та № 576 від 14.06.2011, указу Президента України № 599/2011 від 25.05.2011, відповідно до яких до його складу увійшли Криворізький технічний університет, Криворізький державний педагогічний університет, Криворізький економічний університет ДВНЗ «Київський національний економічний університет ім. В. Гетьмана», Криворізький металургійний факультет Національної металургійної академії України, Державне підприємство «Науково-дослідний інститут безпеки праці та екології в гірничорудній та металургійній промисловості».
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.03.2011 №280 указом Президента України від 24.05.2011 №599/2011 Державне підприємство «Науково-дослідний гірничорудний інститут» реорганізовано (приєднано) до Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет».
До приєднання до ДВНЗ «Криворізький національний університет», Державне підприємство «Науково-дослідний гірничорудний інститут» було окремою юридичною особою, до якого входило Дослідне виробництво.
Спеціалізоване управління «Спецмонтажшахтопроходка» створено при Науково-дослідному гірничорудному інституті (НДГРІ), на базі якого створено підприємство Дослідне виробництво (наказ Міністерства чорної металургії УРСР № 241 від 06 липня 1987 року).
Відповідно до Статуту спеціалізованого управління «Спецмонтажшахтопроходка» при Науково - дослідному гірничорудному інституті (НДГРІ) № 543, затвердженого заступником Міністра чорної металургії Української РСР від 05.06.1978, управління створено при Науково - дослідному гірничорудному інституті та безпосередньо підпорядковане йому (п. 1.1). Управління є самостійною господарською організацією, яка діє на засадах госпрозрахунку в межах завдань НДГРІ та користується правами юридичної особи (п. 1.3).
Згідно із наказом Міністерства чорної металургії Української РСР від 06.07.1987 №241 «Про розширення функцій головного науково - дослідного інституту» при НДГРІ на базі Спеціалізованого управління «Спецмонтажшахтопроходка» та експериментально - виробничих майстерень НДГРІ створено Дослідне виробництво на правах шахти з самостійним балансом.
Відповідно до п. 1.4 Статуту Дослідного виробництва НДГРІ, затвердженого генеральним директором Державного виробничого об`єднання «Южруда» від 1989 року, в своїй діяльності підприємство керується «Положенням про дослідне (експериментальне) підприємство, в тому числі що входить до складу виробничого, науково-виробничого об`єднання, науково-дослідної, конструкторської, проектно-конструкторської організації». Дослідне господарство являється самостійним підприємством при НДГРІ (п. 1.2).
Відповідно до наказу НДГРІ № 139 від 24.12.1996, структурний підрозділ «Дослідне виробництво НДГРІ» ліквідовано та з 01.01.1997 року введено в штатний розклад та штатну розстановку НДГРІ - допоміжний підрозділ «Дослідне виробництво» по обслуговуванню науково - дослідні роботи.
Відповідно до норм ст.37, 38 ЦК УРСР в редакції 1963 року, який діяв на час ліквідації державного підприємства «Науково-дослідний гірничорудний інститут» визначено, що юридична особа припиняється шляхом ліквідації або реорганізації (злиття, поділу або приєднання). При злитті і поділі юридичних осіб майно (права і обов`язки) переходить до нововиниклих юридичних осіб. При приєднанні юридичної особи до іншої юридичної особи її майно (права і обов`язки) переходить до останньої. Майно переходить в день підписання передаточного балансу, якщо інше не передбачене законом або постановою про реорганізацію. Припинення державних організацій, що є юридичними особами, проводиться тим органом, за рішенням якого вони утворюються.
Судом встановлено, що архівні документи як спеціалізованого управління «Спецмонтажшахтопроходка», так і Дослідного виробництва знаходилися на зберіганні в НДГРІ, який в 2005 році змінив назву на державне підприємство «Науково-дослідний гірничорудний інститут» (наказ міністра промислової політики України №381 від 12 жовтня 2005 року).
Проте, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які свідчать про те, що у процесі ліквідації дослідного виробництва НДГРІ (колишнє спеціалізоване управління «Спецмонтажшахтопроходка») визначався його правонаступник, зокрема НДГРІ (ДП «Науково-дослідний гірнорудний інститут») зі складанням відповідних документів, які свідчать про перехід до нього усього його майна, а також прав і обов`язків.
Аналогічні висновки викладені також в листі Міністерства промислової політики України №12/6-1-56 від 23.02.2010 року, де зазначено про відсутність підстав для твердження, що Державне підприємство «Науково-дослідний гірничорудний інститут» є правонаступником ліквідованих підприємств Управління «Спецмонтажшахтопроходка» при НДГРІ та Дослідного виробництва НДГРІ.
При цьому, суд зазначає, що зберігання державним підприємством «Науково-дослідний гірничорудний інститут» архівних документів дослідного виробництва НДГРІ (колишнє СУ «Спецмонтажшахтопроходка») не є підставою вважати, що інститут є його правонаступником, оскільки за приписами чинного законодавства правонаступництво визначається за іншими ознаками та підставами, а саме, повинно бути закріплено нормативно з передачею відповідних прав та обов`язків.
Таким чином, позивачем не доведений обов`язок відповідача відшкодовувати понесені ним витрати на виплату та доставку пільгових пенсій відносно колишніх працівників дослідного виробництва НДГРІ (СУ «Спецмонтажшахтопроходка»).
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.
Так, частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
У відповідності до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно із статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
З урахуванням зазначеного, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд дійшов висновку, що позовна заява Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 9, 72-77, 242-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
У задоволенні позовної заяви Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області до Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» про стягнення заборгованості відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна