Справа № 560/11078/21
Суддя: Тарновецький І.І.
Дата ухвалення: 2021-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

іменем України

29 вересня 2021 рокум. Хмельницький

Суддя Хмельницького окружного адміністративного суду Тарновецький І.І., розглянувши позовну заяву Харківського національного університету повітряних сил ім. Івана Кожедуба до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба суму у розмірі 179577 грн. 95 коп. на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням ОСОБА_1 під час навчання.

Позивачем разом із позовом подано заяву про поновлення строку на звернення до адміністративного суду в якій вказує, що з огляду на дату відрахування боржника з університету, а також однорідну й сталу судову практику по розгляду даної категорії спорів (з 2011 році - виключно в порядку ЦПК), звернення до суду із даним позовом було сплановано в межах трьох річного строку позовної давності. Позивач не міг знати та передбачити зміну юридичної підвідомчості даної категорії справ (постанова Великої Палати ВС від 12.12.2018 в справі № 804/285/16), що відбулась наприкінці бюджетного року, коли планування кошторису на наступний рік вже завершилось. Фактично, на дату відрахування відповідача «на черзі» до подачі позовів вже перебувала велика кількість боржників, що унеможливило це звернення в більш ранні строки. Разом з цим, аналізуючи зміст вказаної вище постанови, Верховний Суд насправді здійснив акцент на тому, що: «у рамках цивільного процесу суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному процесі в силу приписів статті 19 КАС у редакції Закону № 2147-VIII, якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення. З метою встановлення чіткого критерію визначення юрисдикції спорів щодо відшкодування вартості навчання особою, яка перебуває або перебувала на посадах, віднесених до державної або публічної служби, за позовом суб`єкта владних повноважень Велика Палата Верховного Суду відступає від висновків, викладених у постановах від 14 березня 2018 року в справі № 461/5577/15-ц, 31 жовтня 2018 року у справі № 820/5761/15, оскільки указані спори підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що призвели до відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з державної служби.». Відповідачем не оскаржувався наказ про його відрахування (звільнення), наказ є чинним на час звернення до суду, а визначена у наказі сума до стягнення (відшкодування) облікована в університеті за відповідачем як нестача та підлягає стягненню. Правові підстави для звільнення відповідача від даного виду юридичної відповідальності відсутні. Крім зазначеного найістотнішим чинником був та залишається фактичний майновий стан позивача, який тривалий час унеможливлював своєчасну оплату судового збору для звернення до суду. Отже, саме зміна строків звернення до суду ( з 3-х років до 1 місяця) та стан фінансування університету з Державного бюджету не дозволили впродовж 2019 року звернутись до суду із позовами до всіх наявних боржників та відповідача зокрема. Також, у заяві про поновлення строку звернення до суду позивач посилається на запроваджений в Україні карантин. Окрім цього, позивачем звернуто увагу суду на те, що 01.03.2021 на адресу університету надійшла Постанова Верховного суду, прийнята в справі № 420/4661/19 за касаційною скаргою університету, згідно якої суд дійшов висновку, що університет є належним позивачем в даній категорії справ, а отже має право звернутись із даним позовом.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 03.09.2021 суд визнав неповажними підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду, вказані представником Харківського національного університету повітряних сил ім. Івана Кожедуба у заяві та залишив без руху позовну заяву Харківського національного університету повітряних сил ім. Івана Кожедуба, із наданням строку для усунення недоліків. Зокрема, запропоновано позивачу надати до суду письмову заяву, в якій вказати вичерпний перелік підстав для поновлення строку звернення до суду, якщо вони є, та надати суду докази поважності причин його пропуску; документу про сплату судового збору в розмірі 2693,67 грн.

24.09.2021 на адресу суду від представника позивача надійшла заява на виконання ухвали суду від 06.09.2021, в якій останній зазначив, що Харківський національний університет Повітряних Сил імені Івана Кожедуба надав вичерпний перелік поважних причин пропуску строку звернення до суду, просив поновити строк звернення до суду.

Суд відхиляє такі доводи представника позивача та вважає, що наведені підстави не можуть свідчити про поважність причин пропуску строку звернення до суду, а позовна заява підлягає поверненню з підстав, передбачених п.9. ч.4 ст.169 та ч.2 ст.123 КАС України.

Як зазначено судом в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, 22 листопада 2018 року відповідача - ОСОБА_1 було виключено зі списків особового складу Університету наказом начальника Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба від 21 листопада 2018 року № 302. Відповідач зобов`язався відшкодувати витрати на утримання в університеті під час навчання частинами, про що свідчить його особистий підпис. Позивач зауважив, що до тепер вказані кошти університету не відшкодовано, а тому звернувся з позовом до суду.

Однак, позивач звернувся до суду з позовом лише 31 серпня 2021 року, тобто з пропуском строку звернення до суду.

Твердження позивача про те, що раніше дана категорія справ розглядалася за правилами цивільного судочинства не є поважними причинами пропуску строку звернення до суду, адже позивачем не надано доказів того, що він звертався до загального суду з позовом до відповідача про відшкодування витрат.

Таким чином, позивачем не доведено наявності об`єктивно непереборних обставин, які не залежали від його волевиявлення чи обставин, які були б пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів, а тому, у даному випадку, відсутні підстави для визнання поважними причини пропуску такого строку.

Суд звернув увагу позивача на те, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Пропуск відповідного строку на звернення до суду через байдужість до своїх прав або небажання скористатися цим правом не є поважною причиною пропуску строку та, відповідно, підставою для поновлення звернення до суду з адміністративним позовом.

Так, наведені позивачем підстави пропуску строку звернення до суду мають суб`єктивний характер та не позбавляли останнього можливості звернутись до суду з даним позовом у встановлені КАС України строки.

Зокрема позивач у позові, зазначав про існування постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року в справі № 804/285/16 (у якій Велика Палата відступила від попередньо викладених висновків) та від 13 березня 2019 року у справі № 723/18/17, натомість з позовом до суду звернувся лише 31 липня 2021 року.

При цьому підстав неможливості звернення до суду у місячний строк з дня, коли позивачу стало відомо, що такі спори підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства (як 12 грудня 2018 року, так і 13 березня 2019 року), позивачем до суду надано не було.

Разом з тим, посилання позивача на відсутність відповідного бюджетного фінансування щодо видатків на оплату судового збору (не достатнє фінансування, арешт рахунків та безспірне списання коштів на виконання рішення судів), не можуть впливати на дотримання строку апеляційного оскарження судових рішень і, як наслідок, не є поважною підставою пропуску цього строку.

Отже, невжиття суб`єктом владних повноважень заходів щодо виділення коштів для сплати судового збору чи перерозподілу наявних кошторисних призначень не може вважатися поважною причиною пропуску процесуального строку для звернення до суду.

Також, у заяві про поновлення строку звернення до суду позивач зазначив про запроваджений в Україні карантин.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 № 540-IX Розділ VI «Прикінцеві положення» КАС України доповнено пунктом 3, згідно з яким під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 вказаного Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

У подальшому Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 18.06.2020 № 731-IX пункт 3 розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України викладено в такій редакції:

« 3. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином».

З наведених положень вбачається, що дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), не є безумовною підставою для поновлення процесуальних строків, встановлених КАС України, в тому числі строку звернення до суду.

При вирішенні питання поважності причин пропуску строку звернення до суду необхідно встановити, що це зумовлено обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суд звертає увагу на те, що позивач не вказав яким чином впроваджені карантинні обмеження вплинули на неможливість звернення до суду в місячний строк. Відтак суд критично оцінює та відхиляє посилання позивача, як на підставу поновлення строку звернення до суду, на запроваджений в Україні карантин.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не наведено поважних підстав, які б унеможливили звернення його до суду в межах встановленого КАС України строку.

Отже, обставини, на які покликається позивач, не є поважними причинами пропуску строку звернення до суду, оскільки не перешкоджали зверненню до суду у встановлений строк. Строк звернення до суду пропущено з причин, які виникли з волі позивача, а отже не є поважними.

Жодних інших поважних причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, які б унеможливлювали і не залежали б від волі позивача своєчасно звернутись за судовим захистом, судом не встановлено.

Відповідно до пункту 9 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) позовна заява повертається позивачеві, у випадках передбачених частиною другою статті 123 КАС України.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (ч. 2 ст. 123 КАС України).

Враховуючи те, що суд прийшов до висновку про неповажність причин пропуску позивачем строку звернення до суду, позовна заява повертається позивачеві з підстав визначених п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України.

Керуючись статтями 169, 241, 248 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Харківського національного університету повітряних сил ім. Івана Кожедуба до ОСОБА_1 про стягнення коштів - повернути позивачеві.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала, не пізніше наступного дня після її постановлення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Головуючий суддяІ.І. Тарновецький