Справа № 520/13986/21
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2021-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

24 вересня 2021 року № 520/13986/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Зінченко А.В.

при секретарі- Мурадли А.І.

за участі представників сторін:

позивача - Крайз О.І., Кожушного К.С.

відповідача - Зеленохатова І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахокомплекс "Нова" (вул. Чернишевська, буд. 66,м. Харків,61002, ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Птахокомплекс "Нова" з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області в якому просило суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішения Головного управління ДПС України в Харківській області № 7 від 07 липня 2021 року та № 7 від 07 липня 2021 року винесені щодо ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ ПТАХОКОМПЛЕКС НОВА (ідентифікаційний код: 34328899).

Позивач вважає, що зазначені податкові повідомлення-рішення є неправомірними, необґрунтованими, безпідставними через відсутність доказів порушення підприємством податкового законодавства, а тому просить скасувати їх в повному обсязі.

В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просили суд їх задовольнити, з посиланням на обставини викладені в позовній заяві.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував, вказав, що винесені податкові повідомлення-рішення повністю відповідають вимогам діючого законодавства, а тому є законними та обґрунтованими, надав до суду відзив на позов в обґрунтування своєї правової позиції, у задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи.

На підставі направлень від 24.05.2021 року № 6694. №> 6695, виданих ГУ ДПС у Харківській області (далі - ГУ ДПС області), адреса: м, Харків, вул. Пушкінська, 46, головним Державним ревізор-інспектором Київського відділу перевірок платників управління податкового аудиту ГУ ДПС у Харківській області Олійник Баталією Юріївною та головним державним ревізор-інспектором Київського відділу перевірок платників управління податкового аудиту ГУ ДПС у Харківській області Удовік Валерією Сергіївною, відповідно до п.п.20.1,4 н, 20Л ст. 20, п. 41.1 ст. 41, п. 61.1. 61.2 ст. 61, п.п. 62.1.3 н. 62,1 ст. 62, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п.78.1,1, п.п. 78,1.4. п.78.1 ст.78, п.82.2 ст. 82 Податкового кодексу України від 02,12.2010 № 2755 - VI (зі змінами та доповненнями) (далі - Кодекс) та у зв`язку з надходженням листа ДПС України від 17.02.2021 № 4282/7/99-00- 07-02-01 -07 (вх, ГУ ДПС області від 17.02.2021 № 935/8). яким доведений перелік суб`єктів реального сектору економіки, які сформували податковий кредит за рахунок оформлення ризикових операцій з придбання товарів/послуг (із переліку ризикових платників податків, визначених у межах роботи Тимчасової слідчої комісії Верховної Ради України з питань розслідування оприлюднених у засобах масової інформації фактів можливих корупційних дій посадових осіб органів державної впади, які призвели до значних втрат дохідної частини - Державного бюджету України, утвореної відповідно до постанови Верховної Ради України від 24 квітня 2020 року № 568-ІХ), прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 03 лютого 2021 року №> 89 «Про скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок» та враховуючи постанову Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2020 року № 893 «Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби», на підставі наказу від 19.05.2021 року №3616-П «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Птахокомплекс «Нова» ()» проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «Птахокомплекс «Нова» (попередня назва -ТОВ «Птахокомплекс «Морозівка Агро», далі - ТОВ «ПК «Нова») (код ЄДРП.ОУ 34328899) з питань дотримання вимог податкового законодавства України з податку на додану вартість, щодо господарських взаємовідносин з контрагентом - постачальником 'ГОВ «Трініті Транс Компані» () за грудень 2020 року, а також даних щодо подальшої реалізації та/або використання у власній господарській діяльності придбаних товарів (робіт, послуг).

За результатами перевірки складено акт № 9598/20-40-07-27-06/34328899 від 04 червня 2021 року (надалі також Акт перевірки), яким встановлено порушення ТОВ «ПК «НОВА» вимог абз. «а» п. 198.1, абзаців першого і другого п. 198.3, п. 198.6 ст. 188, п. 200.1, п. 200.2, п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, а також не підтверджено реальність здійснення господарських операцій, їх реальності та повноти відображення в обліку по взаємовідносинах з контрагентом-постачальником ТОВ «Трініті Транс Компані» () за грудень 2020 року.

На підставі акту перевірки Головним управлінням ДПС в Харківській області винесено податкові повідомлення-рішення № 7 від 07 липня 2021 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених товарів в Україні (код платежу 14060100) на 2 995 216,50 грн., з них 1 996 811,00 грн. за податковими та/або іншими зобов`язаннями, 998 405,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями та № 7 від 07 липня 2021 року зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на 3089,00 грн.

Підставою для винесення вказаних податкових повідомлень рішень послугувало твердження перевіряючи про те, що:

-у контрагентів відсутні фізичні, технічні та технологічні можливості для вчинення господарських операцій, кваліфікований персонал, необхідна кількість штатних працюючих осіб, основних фондів.

-наявна інформація щодо включення контрагентів до переліку ризикових, негативна податкова інформація.

-відсутність реального ланцюга постачання реалізованих товарно-матеріальних цінностей.

-ТОВ «ПК «НОВА» в грудні 2020 року проводилися операції з відображення у податковій звітності нереальних фінансово-господарських операцій з реалізації та придбання товарно-матеріальних цінностей у підприємств з ознаками фіктивності з метою незаконного формування штучного податкового кредиту з ПДВ.

-ТОВ «ПК «НОВА» ввело в обіг товар невідомого походження, здійснює діяльність, спрямовану на легалізацію товару з метою його подальшого продажу за кордон.

- первинні документи не відповідають фактичному руху активів та не можуть враховуватися в даних податкового обліку.

Позивач не згоден зі вказаними рішеннями, а тому звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Суд, надаючи правову оцінку вищенаведеному, встановлено наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що 15 листопада 2020 року між ТОВ «ПТАХОКОМПЛЕКС «МОРОЗІВКА АГРО» (чинне найменування після зміни назви 01.04.2021 року ТОВ «ПК «НОВА») (Покупець за договором) та ТОВ «ТРІНІТІ ТРАНС КОМПАНІ» () (Постачальник за договором) укладено договір поставки № 1511/20-ПМА.

На виконання умов договору ТОВ «ТРІНІТІ ТРАНС КОМПАНІ» було поставлено ТОВ «ПТАХОКОМПЛЕКС «МОРОЗІВКА АГРО» товар на загальну суму 11 999 400,00 грн., в тому числі ПДВ.

ТОВ «ПК «НОВА» було в повному обсязі сплачено за товар.

20 листопада 2020 року між ТОВ «ПТАХОКОМПЛЕКС «МОРОЗІВКА АГРО» (Комітент за договором) та ТОВ «БЄЛАЗ» (ідентифікаційний код: 40280331) (Комітент за договором) укладено договір комісії № МА-Б/201120, за умовами якого Комісіонер зобов`язався вчинити правочини щодо продажу сільськогосподарської продукції Комітента на експорт.

ТОВ «БЄЛАЗ» здійснювало перевезення придбаного ТОВ «ПК «НОВА» у ТОВ «ТРІНІТІ ТРАНС КОМПАНІ» товару.

Товар, придбаний ТОВ «ПК «НОВА» у ТОВ «ТРІНІТІ ТРАНС КОМПАНІ», було реалізовано ТОВ «БЄЛАЗ» на підставі договору комісії № МА-Б/201120 від 20.11.2020 року на користь ISLE OF TRADE ONE LIMITED LIABILITY COMPANY за контрактом № В-І/613764МА від 01.12.2020 р.

В підтвердження умов виконання договору позивачем надано наступні первинні документи:

Копія видаткової накладної № 123 від 01.12.2020 року;

Копія видаткової накладної № 128 від 02.12.2020 року;

Копія податкової накладної від 01.12.2020 року № 4;

Копія Квитанції № 1 від 24.12.2020 року про прийняття податкової декларації № 4 від 01.12.2020 року;

Копія податкової накладної від 02.12.2020 року № 6;

Копія Квитанції № 1 від 24.12.2020 року про прийняття податкової декларації № 6 від 02.12.2020 року;

Копія Платіжного доручення № 2488 від 09 лютого 2021 р.;

Копія Платіжного доручення № 2487 від 09 лютого 2021 р.;

Копія Платіжного доручення № 2486 від 09 лютого 2021 р.;

Копія Платіжного доручення № 2485 від 09 лютого 2021 р.;

Копія Платіжного доручення № 2484 від 09 лютого 2021 р.;

Копія Платіжного доручення № 2483 від 09 лютого 2021 р.;

Копія Платіжного доручення № 2482 від 09 лютого 2021 р.;

Копія Платіжного доручення № 2481 від 09 лютого 2021 р.;

Копія Платіжного доручення № 2480 від 09 лютого 2021 р.;

Копія Платіжного доручення № 2479 від 09 лютого 2021 р.;

Копія Платіжного доручення № 2478 від 09 лютого 2021 р.;

Копія Платіжного доручення № 2467 від 08 лютого 2021 р.;

Копія Платіжного доручення № 2466 від 08 лютого 2021 р.;

Копія Платіжного доручення № 2198 від 20 січня 2021 р.;

Копія Платіжного доручення № 1862 від 28 грудня 2020 р.;

Копія Платіжного доручення № 1834 від 24 грудня 2020 р.;

Копія Договору комісії № МА-Б/201120 від 20 листопада 2020 року;

Копія додаткової угоди від 01 грудня 2020 року до Договору комісії № МА-Б/201120 від 20 листопада 2020 року;

Копія Специфікації № 1 від 01.12.2021 року до Договору комісії № МА-Б/201120 від 20 листопада 2020 року;

Копія Акту №1-1 від 10.12.2020 р. прийому-передачі Товару на комісію к Договору комісії № МА-Б/201120 від 20.11.2020 р.;

Копія Акту №1-2 від 10.12.2020 р. прийому-передачі Товару на комісію к Договору комісії № МА-Б/201120 від 20.11.2020 р.;

Копія Акту №1-3 від 11.12.2020 р. прийому-передачі Товару на комісію к Договору комісії № МА-Б/201120 від 20.11.2020 р.;

Копія Акту № 1-4 від 12.12.2020 р. прийому-передачі Товару на комісію к Договору комісії № МА-Б/201120 від 20.11.2020 р.;

Копія Акту № 1-5 від 13.12.2020 р. прийому-передачі Товару на комісію к Договору комісії № МА-Б/201120 від 20.11.2020 р.;

Копія Акту № 1-6 від 14.12.2020 р. прийому-передачі Товару на комісію к Договору комісії № МА-Б/201120 від 20.11.2020 р.;

Копія Акту № 1-7 від 16.12.2020 р. прийому-передачі Товару на комісію к Договору комісії № МА-Б/201120 від 20.11.2020 р.;

Копія товарно-транспортної накладної № 304-11 від 11.12.2020 року;

Копія товарно-транспортної накладної № 304-240 від 10.12.2020 року;

Копія товарно-транспортної накладної № 304-25 від 10.12.2020 року;

Копія товарно-транспортної накладної № 304-10 від 11.12.2020 року;

Копія товарно-транспортної накладної № 304-47 від 12.12.2020 року;

Копія товарно-транспортної накладної № 304-14 від 12.12.2020 року;

Копія товарно-транспортної накладної № 304-12 від 12.12.2020 року;

Копія товарно-транспортної накладної № 304-50 від 12.12.2020 року4

Копія товарно-транспортної накладної № 304-48 від 12.12.2020 року;

Копія товарно-транспортної накладної № 304-6 від 13.12.2020 року;

Копія товарно-транспортної накладної № 304-54 від 14.12.2020 року;

Копія товарно-транспортної накладної № 304-94 від 16.12.2020 року;

Копія товарно-транспортної накладної № 304-29 від 10.12.2020 року;

Копія посвідчення про якість № 10/12 від 10.12.2020 року, видане ТОВ «Олійний Дім»;

Копія посвідчення про якість № 10/12-2 від 10.12.2020 року, видане ТОВ «Ізмаїл-Трансбалктермінал»;

Копія Звіту комісіонера від 28 січня 2021 року до Договору комісії № МА-Б/201120 від 20 листопада 2020 року;

Копія Акту № А-00000027 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 28.01.2021 року;

Копія Акту № А-00000028 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 28.01.2021 року;

Копія акту № ОУ-0000155 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 18.01.2021 року;

Копія Рахунку-фактури № СФ-0000155 від 18 січня 2021 р. ;

Копія Акту надання послуг № 53 від 28 січня 2021 р.;

Копія Рахунку на оплату № 54 від 28 січня 2021 р.;

Копія Контракту № В-І/613764МА від 01.12.2020 р.;

Копія Рахунку-фактуру №613764-2 від 25.01.2021 р.;

Копія Платіжного доручення № 346044 від 03 червня 2021 р.;

Копія Платіжного доручення № 345965 від 28 травня 2021 р.;

Копія Платіжного доручення № 2793 від 01 березня 2021 р.;

Копія Платіжного доручення № 2741 від 23 лютого 2021 р. ;

Також, реальність продажу товару підтверджується митними деклараціями, що, на думку суду, свідчать про те, що товар дійсно було переміщено через митний кордон України.

Суд зауважує, що переміщення неіснуючого товару через митний кордон України неможливий.

Дослідивши надані матеріали справи, а саме: первинні документи, суд дійшов висновку, що усі документи первинної бухгалтерії у сукупності свідчать про факт реального вчинення господарських операцій, що є підставою для формування позивачем відповідного податкового обліку .

Проаналізувавши наведене, суд зазначає, що відповідно до приписів п.198.1 ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх ввезенні на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України;

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та у разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 ст. 198 визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Також, згідно з п. 198.3 ст. 198 ПКУ податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст.39 цього кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 ст.193, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно п. 198.6 ПКУ не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п.201.11 ст.201 цього Кодексу).

Суд вказує, що відповідно до п. 200.1. ст.200 Податкового Кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно вимог п.200.2. ст.200 вказаного Кодексу при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Також п.200.3. ст.200 ПК України встановлено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що укладені правочини є дійсними, виконаними сторонами в повному обсязі, без претензій та зауважень, ні ким не оскаржені та у судовому порядку не визнані не дійсними.

Суд вказує, що про фактичне виконання вищезазначених договорів свідчать первинні бухгалтерські та податкові документи, виписані відповідно до п.9.2. ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансової звітності в Україні» і п.2.4. ст.2 «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку».

Суд зазначає, що статтею 1 розділу 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до п.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Крім того, згідно з п.1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджені наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14 жовтня 1997 року, товарно-транспортна документація - це комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу. Товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно - матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та заліку виконаної роботи. Під терміном замовник слід розуміти вантажовідправника або вантажоодержувача, який уклав з перевізником договір про перевезення вантажів. При цьому, вантажовідправник - це будь-яка фізична або юридична особа, яка подає перевізнику вантаж для перевезення.

Відповідно до п.п.11.5, 11.7 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджені наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14 жовтня 1997 року, товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів. Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі екземпляри товарно-транспортної накладної підписом і при необхідності печаткою (штампом). Перший екземпляр товарно-транспортної накладної залишається у замовника (вантажовідправника), другий - передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідчені підписом вантажоодержувача (у разі потреби й печаткою або штампом), передається перевізнику.

Також, суд звертає увагу на те, що чинним законодавством України на сторону цивільно-правової угоди, яка є платником податків, не покладено обов`язку перевірки відповідності законодавству установчих документів постачальників товару та дотримання ними вимог податкового законодавства.

Навіть якщо контрагент не виконав свого зобов`язання по сплаті податку, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи.

Суд вважає за необхідним вказати, що чинне податкове законодавство не ставить в залежність право позивача на формування податкового кредиту від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентом податку до бюджету. Питання податкового кредиту поширюється тільки на окремо взятого платника податків і не ставить цей факт у залежність від розрахунку з бюджетом третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Угоди між позивачем та контрагентами за період перевірки були укладені у відповідності до норм чинного законодавства та є такими, що відповідають всім вимогам, що встановлюються до даного виду договорів доки зворотне не буде доведено в суді. Тому підстав для висновків щодо нікчемності або недійсності договору не було.

Чинне законодавство України встановлює принцип презумпції правомірності правочину, згідно якого правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Судом встановлено, що на час укладення вищевказаних договорів контрагенти позивача були зареєстрованими як платники податку на додану вартість у встановленому законодавством порядку, мали індивідуальні податкові номери, що підтверджується Свідоцтвами про реєстрацію платника податку на додану вартість, отже, вони мали право видавати позивачу вищезазначені належним чином оформлені податкові накладні, котрі є підставою для формування позивачем податкового кредиту.

Суд вказує, що податковим органом не встановлено та не доведено, що відомості, які містяться в первинних документах підприємства неповні, недостовірні та (або) суперечливі. В акті перевірки не зафіксовано факт наявності в видаткових накладних, товарно-транспортних накладних та інших документах, отриманих від постачальників будь-яких недоліків або порушення порядку їх видачі, що свідчить про їх належність як первинного документу.

Товарність операцій податковим органом не заперечується. Сплата позивачем податку на додану вартість та понесені під час здійснення операцій витрати, під сумнів податковим органом не ставиться.

Єдиною підставою для висновку про порушення позивачем вимог податкового законодавства при укладанні та виконанні угод з вказаними підприємствами слугувала податкова інформація.

Судом встановлено, що вказана податкова інформація наведена не у передбаченій Податковим кодексом України формі актів перевірок чи довідок про проведення зустрічних звірок, а у вигляді витягів з різноманітних баз даних ДПС, без наявності посилань на первинні документи платників податків та будь яких доказів наведених в акті перевірки тверджень.

Суд зазначає, що електроні бази даних органів ДПС, зокрема реєстраційна інформація про платників податків або система автоматизованого співставлення податкових зобов`язань і податкового кредиту з ПДВ в розрізі контрагентів, формуються на підставі поданої платниками податків до податкового органу податкової звітності, яка сама по собі не може бути беззаперечним доказом відсутності на том чи іншому підприємстві основних фондів, та інших виробничих активів, оскільки підтвердженням наявності або відсутності у підприємства основних фондів /власних, орендованих/ та інших виробничих активів є не документи податкового обліку, а відповідні документи бухгалтерського обліку.

Таким чином, на думку суду, не має підстав стверджувати, що господарські взаємовідносини між підприємствами не були виконані, а первинні документи не відповідають вимогам діючого законодавства.

Суд вважає за необхідним вказати, що чинне податкове законодавство не ставить в залежність право позивача на формування податкового кредиту від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентом податку до бюджету. Питання податкового кредиту поширюється тільки на окремо взятого платника податків і не ставить цей факт у залежність від розрахунку з бюджетом третіх осіб.

При цьому Податковий кодекс України не встановлює обов`язку покупця сплачувати податок на додану вартість ще й до бюджету, коли такий податок не буде сплачений продавцем або іншою особою, з урахуванням суми податку, отриманого від покупця в ціні товару. Покупець - платник податку на додану вартість не несе відповідальності за податкові зобов`язання продавця.

Крім того у відповідності до ст. 1 Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року Україна визнає джерелом права рішення Європейського суду з прав людини, а також юрисдикцію цього суду в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції. Рішення Європейського суду є частиною національного законодавства і є обов`язковими для правозастосування органами правосуддя.

Європейський суд з прав людини в ухвалених Рішеннях, а саме у справі БУЛВЕС АД проти Болгарії (заява № 3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов`язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Таким чином, проаналізувавши наведені норми діючого законодавства, дослідивши надані до справи матеріали, суд приходить до висновку про неправомірне винесення вищевказаних податкових повідомлень рішень.

Суд вказує, що відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

А згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірності прийнятих ним податкових повідомлень-рішень.

При зазначених обставинах, суд вважає вимоги позивача правомірними та такими, що ґрунтуються на положеннях діючого законодавства, належним чином обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню, а заперечення відповідача суд відхиляє як безпідставні і такі, що суперечать діючому законодавству та фактичним обставинам справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 6-9, 139, 242246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахокомплекс "Нова" (вул. Чернишевська, буд. 66,м. Харків,61002, ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішения Головного управління ДПС України в Харківській області № 7 від 07 липня 2021 року та № 7 від 07 липня 2021 року винесені щодо ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ПТАХОКОМПЛЕКС «НОВА» (ідентифікаційний код: 34328899).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків,61057, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахокомплекс "Нова" (вул. Чернишевська, буд. 66,м. Харків,61002, ) сплачений судовий збір в сумі 22700 (двадцять дві тисячі сімсот) грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі безпосередньо до Харківського апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду у відповідності до ст. 295 цього Кодексу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення в повному обсязі виготовлено 30 вересня 2021 року.

Суддя Зінченко А.В.