Справа № 480/4059/21
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2021-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 жовтня 2021 року Справа № 480/4059/21
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Павлічек В.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/4059/21 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування протоколу, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач), звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міністерства оборони України (далі по тексту - відповідач), в якій просить:
- визнати протиправним та скасувати Протокол засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань пов`язаних із призначенням виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 15.02.2021 № 18, в частині відмови ОСОБА_1 в призначені одноразової грошової допомоги передбаченої пунктом 7 частини статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»;
- зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу передбачену пунктом 7 частини 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що позивач звернувся до Лебединського об`єднаного міського військового комісаріату із заявою про призначення йому одноразової грошової допомоги передбаченої пунктом 7 частини 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». В березні 2021 року позивачем було отримано Витяг з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 15.02.2021 № 18, яким йому відмовлено в призначені одноразової грошової допомоги передбаченої пунктом 7 частини 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки втрата працездатності внаслідок захворювання була встановлена до моменту внесення змін до пункту 7 частини 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». На думку позивача зазначена відмови є не обґрунтованою, а сам протокол засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 15.02.2021 № 18 в частині, що стосується позивача є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки в даному протоколі відповідачем не зазначено жодної підстави для відмови у призначенні та виплати одноразової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975, натомість останній лише вказує про дію закону в часі.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без виклику сторін та встановлено строк відповідачу для подання відзиву та доказів, які наявні у відповідача, а також встановлено строк позивачу для подання відповіді на відзив, а відповідачу заперечення.
На виконання вимог суду представником відповідача було надано відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечує та просить відмовити в їх задоволенні, зокрема, зазначивши, що позивачу було встановлено 25 % втрати працездатності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби 04.12.2007 року, а тому Міноборони вважає, що при вирішенні питання щодо виплати одноразової грошової допомоги позивачу необхідно керуватися законодавством, в редакції що діяло на цей день. При цьому виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із захворюванням військовослужбовця, яке призвело до часткової втрати працездатності, Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції чинній на дату встановлення ступеня втрати працездатності позивачу), не була передбачена (а.с. 33-37).
З метою забезпечення повного, об`єктивного та всебічного дослідження обставин справи, ухвалою Сумського окружного адміністративного суду було витребувано у Міністерства оборони України належним чином завірені копії заяви ОСОБА_1 щодо призначення йому одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 7 частини 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та доданих до неї документів, а також копії інших документів, на підставі яких приймалося оскаржуване рішення.
На виконання вимог суду, відповідачем було надано суду належним чином завірені копії документів, витребуваних судом.
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи судом встановлено, що згідно довідки Сумського обласного МСЕКа серії ВС № 000439 від 04.12.2007 року позивачу встановлено встановлено 25 % втрати працездатності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби (а.с. 9).
У Витязі з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 20.12.2010 №1297 зазначено, що травма та її наслідки "Посттравматичний остеохондроз поперекового та крижового відділу хребта з больовим та корінцевим синдромом", захворювання "Заїкання, помірного ступеня" - пов`язані з проходженням військової служби (а.с. 8).
В подальшому, позивач вернувся до Лебединського ОМТЦК та СП із заявою від 25.11.2020 року щодо виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 25 % втрати працездатності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби (а.с. 44).
Відповідно до витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 15.02.2021 року № 18, позивачу було відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги ( а.с. 7). Відмова у призначенні допомоги обґрунтована тим, що виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із захворюванням, яке призвело до часткової втрати працездатності, на момент встановлення позивачу 25 % втрати працездатності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, не було передбачено законодавством.
Не погодившись з даною відмовою відповідача, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 41 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу (в редакції на час звернення позивача за отриманням допомоги) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Відповідно до частини 9 ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (в редакції на час звернення позивача за отриманням допомоги) порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, прийнятою відповідно до пункту 2 статті 16-2 та пункту 9 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок № 975).
При цьому, пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 установлено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги, зокрема, допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.
Відповідно до пункту 3 Порядку № 975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є, зокрема, у разі встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Таким чином суд зазначає, що моментом виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є дата встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності, а тому застосуванню до спірних правовідносин підлягає законодавство, яке діяло на момент встановлення позивачу 25 % втрати працездатності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, а саме Законом України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 р. № 2011-ХІІ в редакції станом на 04.12.2007 року, оскільки саме ця дата зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії (а.с. 9).
При цьому суд зазначає, що ст. 16 Закону України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (в редакції з 20.06.2007 року, чинній на дату встановлення ступеня втрати працездатності позивачу), не передбачала виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із захворюванням військовослужбовця, яке призвело до часткової втрати працездатності.
Виплату одноразової грошової допомоги у разі часткової втрати працездатності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби військовослужбовцям та особам, звільненим з військової служби, запроваджено Законом України від 06 вересня 2018 року № 2522-VІІІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення соціального захисту військовослужбовців», який набрав чинності з 13.10.2018 р. та відповідно до якого п. 7 ч. 2 ст. 16 Закону України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей викладено в такій редакції: "отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби".
Частиною 1 статті 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Рішенням Конституційного Суду України №1-рп/99 від 09.02.1999 року щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), частину 1 статті 58 Конституції України щодо дії нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

У рішенні від 05.04.2001 року №3-рп/2001 у справі за конституційним поданням Президента України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (справа про податки) Конституційний Суд України зазначив, що Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом. Закріплення принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є гарантією безпеки людини і громадянина, довіри до держави. Винятки з цього конституційного принципу, тобто надання закону або іншому нормативно-правовому акту зворотної сили, передбачено частиною першою статті 58 Конституції України, а саме: коли закони або інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, суд зазначає, що оскільки позивачу було встановлено 25 % втрати працездатності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби 04.12.2007 року, тобто до внесення змін до ст. 16 Закону України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей Законом України від 06 вересня 2018 року № 2522-VІІІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення соціального захисту військовослужбовців», то право на отримання одноразової грошової допомоги за статтею 16 Закону України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, у позивача відсутнє.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 , є необгрунтованими та не підлягають задоволенню.

Разом з тим, оскільки у задоволенні позову відмовлено, розподіл судових витрат, понесених позивачем, відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань пов`язаних із призначенням виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 15.02.2021 № 18, в частині відмови ОСОБА_1 в призначені одноразової грошової допомоги передбаченої пунктом 7 частини статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та зобов`язання Міністерства оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу передбачену пунктом 7 частини 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.О. Павлічек