Справа № 420/8443/21
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2021-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/8443/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Юхтенко Л.Р.,

за участю секретаря судового засідання Закуріної А.М.,

сторін:

від позивача ОСОБА_1 - за паспортом

від відповідача - не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, місцезнаходження: 65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 21 травня 2021 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, місцезнаходження: 65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83), в якій позивач просив визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області по зниженню відсоткового розміру від 90% до 60% від суми місячної (чинної) заробітної плати та застосуванню обмеження максимального (граничного) розміру пенсії при проведенні перерахунку пенсії за вислугу років, визнати протиправним та скасувати рішення № 69 від 12.11.2020 в частині, що стосується застосування при проведенні перерахунку пенсії за вислугу років відсотку розрахунку пенси у розмірі 60% (замість 90%) від суми заробітної плати, вказаної у довідці Одеської обласної прокуратури від 03.11.2020 № 352, а також здійснення її виплати із застосуванням обмеження її граничного (максимального) розміру; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату мені, пенсії за вислугу років з 01.10.2020 відповідно до вимог статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.01.1991 № 1789-ХІІ (в редакції Закону від 12.07.2001 № 2663-111 та з урахуванням ст. ст. 81, 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII, виходячи з розрахунку 90% від суми місячного (чинного) заробітку працюючого на посаді заступника начальника відділу, у зв`язку з підвищенням заробітної плати працівникам органів прокуратури, на підставі довідки прокуратури Одеської області від 03.11.2020 № 352, згідно з якою розмір заробітної плати, що враховується для перерахунку пенсії ОСОБА_1 , становить 69833,16 грн., без обмеження її максимального (граничного) розміру» з урахуванням раніше проведених виплат.

Ухвалою від 26 травня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 08.03.2007 року отримує пенсію за вислугу років як працівник прокуратури, яку призначено у відповідності до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» 05.11.1991 року 1789-ХП (в редакції вад 12.07.2001 №2663-ІІІ, чинній на час виходу на пенсію) у розмірі 90% заробітку без обмеження її максимального розміру, довічно.

Так, позивач зазначила, що згідно з наказом Генерального прокурора від 08.09.2020 № 414 розпочала свою роботу Одеська обласна прокуратура, у зв`язку з чим позивачем отримано довідку Одеської обласної прокуратури від 03.11.2020 року № 352 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії та 10.11.2020 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про проведення перерахунку раніше призначеної пенсії за вислугу років у відповідності до Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 року №7-р (ІІ)/2019, Рішення Конституційного Суду України від 26.03.2020 № 6-р/2020 та Закону України «Про прокуратуру» з наданням усіх необхідних для цього документів та отримала відповідь, викладену у листі від 24.11.2020 № 11146-1О950/В-О2/8-1500/20 про те, що пенсію позивачу перераховано із застосуванням відсоткового розміру 60% від суми місячної заробітної плати та розмір пенсійної виплати позивача з 01.10.2020 року встановлено нарівні 17120 грн., оскільки застосовано обмеження її максимального розміру, передбачене п. 13-2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивач не погоджується з такою відповіддю відповідача, вважає, що органом пенсійного фонду порушено конституційне право на соціальний захист, на належне пенсійне забезпечення, та дії та рішення є протиправними і такими, що суперечать Конституції України, Закону України «Про прокуратуру» та іншим нормам законодавства, у тому числі щодо пенсійного забезпечення працівників прокуратури.

На думку позивача, залишається сталим відсоткове співвідношення вже призначеної пенсії до місячної заробітної плати, оскільки воно визначається на день призначення пенсії а тому при перерахунку пенсії не може бути змінений відсоткове значення розміру пенсії.Щодо обмеження пенсії максимальним розміром пенсії позивач зазначив, що у прикінцевих положеннях Закону№ 223-УІІІ та №911-УІІІ чітко визначено, що такі обмеження поширюються на працюючих пенсіонерів або яким пенсію призначено до 01.01.2016 року, до кола яких позивач не відноситься. Також Законом № 3668-УІ передбачено, що обмеження пенсії максимальним розміром не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання чинності цим законом.

На виконання ухвали суду 14 червня 2021 року (вхід. № 30793/21) надійшли матеріали пенсійної справи позивача.

До суду 16 червня 2021 року (вхід. ЕП/16464/21) від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач проти задоволення позову заперечував, зазначивши, що у випадку здійснення перерахунку пенсії позивача з 01 жовтня 2020 року при розрахунку пенсії застосуванню підлягатимуть норми закону, що чинні на момент здійснення такого перерахунку, тобто перерахунок має бути здійснено виходячи із розрахунку 60% від суми місячної заробітної плати.

Також, відповідач зазначив, що обмеження максимального розміру пенсії не може застосовуватись лише до тих пенсіонерів, які на момент прийняття Закону №3668 отримували пенсію в більшому розмірі ніж передбачено законом, при цьому таким особам виплата пенсії здійснюється без індексації та проведення перерахунків до того часу коли розмір пенсії відповідатиме максимальному розміру пенсії, встановленому Законом №3668 максимальний розмір.

Позивачем в свою чергу надано відповідь на відзив, відповідно до якої позивач наполягала на задоволенні позовних вимог.

Відповідач не надав заперечення до суду.

Ухвалою, занесеною до протоколу підготовчого засідання 19 серпня 2021 року закрито підготовче провадження по справі та призначено розгляд справи по суті на 20 вересня 2021 року на 12 годину 30 хвилин, який був продовжений 21 вересня 2021 року.

Позивач на відкритому судовому засіданні, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача на відкрите судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином та завчасно засобами електронної пошти, про що свідчить звіт від поштового сервера, до суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутністю його представника.

Заслухавши у вступному слові пояснення позивача, доповівши зміст відзиву на позовну заяву,вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, суд встановив таке.

Так, суд встановив, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримує пенсію за вислугу років, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_2 (а.с.16).

03.11.2020 року Одеською обласною прокуратурою видано ОСОБА_1 довідку №352 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії про те, що відповідно до рішення Конституційного суду України від 13.12.2019 року № 7-р(ІІ)/2019 та ст.ст. 81,86 Закону України «Про прокуратуру» та у зв`язку з початком роботи Одеської обласної прокуратури (наказ Генерального прокурора від 08.09.2020 року №414) розмір заробітної плати за нормами чинними на 11.09.2020 року за відповідною посадою заступник начальника відділу становить 69833,16 грн. (а.с.17).

Так, суд встановив, що 10.11.2020 року позивач звернувся із заявою (вих. №7788) до Начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якій просила здійснити перерахунок пенсії за вислугу років на підставі рішення Конституційного суду України від 13.12.2019 року № 7-р(ІІ)/2019, рішення Конституційного суду України від 26.03.2020 року №6-р/2020, ст. ст. ст. 81,86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-УІІ та відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІу розмірі 90% від місячного заробітку, зазначеного у довідці прокуратури Одеської області від 03.11.2020 року №352 про розмір заробітної плати, що враховується для перерахунку пенсії без обмеження її максимального розміру починаючи з 01.10.2020 року та здійснити виплату різниці в пенсії за минулий час,надати відповідне рішення щодо перерахунку пенсії.

Листом від 24.11.2020 року вих. №11146-10950/В-02/8-1500/20 ГУПФУ в Одеській області повідомило позивача про те, що згідно з заяви від 10.11.2020 року пенсію позивачу перераховано при страховому стажі 29 років заробітній платі 69833,16 грн. згідно з довідки від 03.11.2020 року №352 та її розмір з 01.10.2020 року становить 41899,90 грн. (69833,16 грн. *60%), проте відповідно до п.13-2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» максимальний розмір пенсії не може перевищувати 10 розмірів прожиткового мінімуму встановленого для осіб. Які втратили працездатність, а тому розмір пенсії позивача з 01.10.2020 року встановлено на рівні 17120,00 грн.

Також, у листі зазначено, що новий розмір пенсії у сумі 17120,00 грн. та доплату за період з 01.10.2020 року по 31.10.2020 року у сумі 18747,66 грн. нараховано на грудень поточного року (а.с.25-26).

Також до листа надано рішення 69 від 12.11.2020 року про перерахунок пенсії (а.с. 27).

Судом досліджена копія пенсійної справи позивача.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, заслухавши вступне слово позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не належать задоволенню повністю, з огляду на таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Змістом спірних правовідносин є правомірність здійсненого перерахунку пенсії позивача.

Так, суд встановив та матеріалами пенсійної справи підтверджено, що відповідно до протоколу №21109 від 17.04.2007 року, ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу років у розмірі 90% від заробітку (умови призначення прокурорський/слідчий склад) (а.с.37).

Вказана пенсія призначена за умовами та у порядку , передбаченими статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ (далі - Закон №1789-ХІІ).

Відповідно до ст. 51-1 Закону №1789-ХІІ, прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку (частина перша статті 50-1).

Обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком(частина дванадцята статті 50-1);

Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи. (частина сімнадцята статті 50-1).

Суд встановив, що до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ вносилися зміни Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VI (далі - Закон №3668-VI), унаслідок яких наведена вище частина сімнадцята статті 50-1 Закону № 3668-VI з 01.10.2011 стала вісімнадцятою, проте її текст залишився незмінним.

Частина двадцята статті 86 Закону №1697-VІІ (в первинній редакції) мала такий текст: «Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».

Отже, первісна редакція частини двадцятої статті 86 Закону №1697-VІІ та частина сімнадцята (з 01.10.2011 - вісімнадцята) статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ містили аналогічні за змістом положення щодо підстав та порядку перерахунку пенсій за вислугу років, призначених працівникам прокуратури.

Розділ XII «Прикінцеві положення» Закону № 1697-VІІ щодо набрання ним чинності(в розрізі конкретних статей закону) неодноразово змінювався, переважна більшість статей (у т.ч. стаття 86) цього Закону набрали чинності з 15 липня 2015 року. Водночас з 15.07.2015 втратив чинність Закон №1789-XII (крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46-2, статті 47, частини першої статті 49, частини п`ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів).

1 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28 грудня 2014 року №76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» (далі - Закон № 76-VIII), яким, з-поміж іншого, внесено такі зміни:частину вісімнадцяту статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ (діяла до 15.07.2015) викладено в такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України»;частину двадцяту статті 86 Закону України від 14 жовтня 2014 року «Про прокуратуру» №1697-VІІ (набрала чинності 15.07.2015) викладено у такій редакції: « 20. Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».

Отже, починаючи з 1 січня 2015 року в Україні: жоден закон не визначав ані умов (підстав), ані порядку перерахунку пенсій за вислугу років, призначених на підставі Закону України «Про прокуратуру»; законодавець делегував повноваження щодо встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури Кабінету Міністрів України.

При цьому Уряд України відповідний нормативно-правовий акт не прийняв і умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури не визначив.

13 грудня 2019 року Другий сенат Конституційного Суду України ухвалив рішення з щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII (Відомості Верховної Ради України, 2015 р., № 2- 3, ст. 12) зі змінами, яким передбачено, що «умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».

Конституційний Суд України дійшов висновку, що оспорюване положення Закону порушує конституційні засади поділу державної влади в Україні на законодавчу, виконавчу і судову, призводить до порушення регулювання основ соціального захисту прокурорів, оскільки за його змістом регулювання порядку перерахунку призначеної пенсії працівникам прокуратури має здійснюватися актом Кабінету Міністрів України, а не законом України. Отже, положення частини двадцятої статті 86 Закону суперечить статті 6, пункту 14 частини першої статті 92 Конституції України. КСУ вирішив визнати таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються КМУ. Положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втратило чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України Рішення. Крім того, КСУ встановив порядок виконання ухваленого Рішення:- частина двадцята статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;- частина двадцята статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції:« 20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».

Отже, Конституційним судом України встановлено порядок виконання рішення від 13.12.2019.

Зазначене рішення Конституційного Суду України стало підставою для звернення пенсіонерів, які отримують пенсію відповідно до Закону України «Про прокуратуру», за отриманням актуальних довідок про заробітну плату та згодом до органів Пенсійного фонду України із заявами про перерахунок пенсії.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем отримано у Одеській обласні прокуратурі довідку про розмір заробітної плати відповідно до рішення Конституційного суду України від 13.12.2019 року та ст.ст. 81, 89 Закону України «Про прокуратуру» у зв`язку з початком роботи Одеської обласної прокуратури, яку позивач подав до відповідача для здійснення перерахунку пенсії.

Суд встановив, що відповідачем здійснено перерахунок пенсії на підставі вказаної довідки, проте застосований основний розмір пенсії 60 % як- то передбачено Законом України «Про прокуратуру» № 1697-VII та застосовано обмеження максимального розміру пенсії, з чим не погодився позивач.

Надаючи оцінку доводам сторін, суд доходить таких висновків.

Щодо відсоткового значення основного розміру пенсії суд зазначає таке.

Як вбачається з матеріалів справи пенсія позивачу призначена та виплачується з 2007 року, на підставі статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ.

Проте матеріалами справи підтверджено, що позивачу видана довідка про розмір заробітної плати відповідно до ст. 81, 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII.

Відповідно до ч.2 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII (в редакції станом на дату звернення позивача із заявою про перерахунок пенсії) пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Слід звернути увагу, що вищевказаний перерахунок став можливим внаслідок ухвалення Конституційним Судом України рішення від 13.12.2019 року № 7-р(II)/2019 за результатами розгляду справи № 3-209/2018 (2413/18, 2807/19), яким визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення ч. 20 ст. 86 Закону № 1697 зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України; положення ч. 20 ст. 86 Закону № 1697 зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Також Конституційний Суд України встановив такий порядок виконання рішення №7 р(II)/2019: ч. 20 ст. 86 Закону № 1697 зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення; ч. 20 ст. 86 Закону № 1697 підлягає застосуванню в первинній редакції: «Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».

На думку суду можливість застосування норми ч.1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-XII, яка втратила чинність станом на дату видачі довідки та проведення перерахунку, на виконання норм чинного Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII не є допустимим.

Слід звернути увагу на пояснювальну записку до проекту Закону України "Про прокуратуру"щодо потреби прийняття нового Закону України «Про прокуратуру», а саме: важливість прийняття проекту Закону "Про прокуратуру" обумовлюється як внутрішніми потребами нашої держави щодо формування нової моделі прокуратури, так і зобов`язаннями України перед європейськими інституціями. Так, в Остаточному тексті Резолюції Парламентської асамблеї Ради Європи щодо дотримання обов`язків та зобов`язань Україною від 27 вересня 2001 року Асамблея звернула увагу на необхідність виконати зобов`язання нашої держави щодо трансформації ролі та функцій Генеральної прокуратури і у зв`язку з цим закликала органи влади повністю імплементувати реформу Генеральної прокуратури відповідно до принципів і стандартів Ради Європи, маючи на меті скасування наглядових функцій прокуратури, які не відповідають Конституції України і загрожують незалежності судової влади.

У Резолюції Парламентської асамблеї Ради Європи № 1346 (2003) від 29 вересня 2003 року "Виконання Україною своїх обов`язків та зобов`язань" Асамблея в черговий раз закликала провести повне реформування органів прокуратури відповідно до принципів та стандартів Ради Європи.

Таким чином, прийняття нового закону України «Про прокуратуру» покликано імплементуванням реформи Генеральної прокуратури відповідно до принципів і стандартів Ради Європи та створенням нової системи органів прокуратуру, що виключає пов`язаність з попереднім законом України «Про прокуратуру».

У Рішенні від 09.02.1999 №1-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що за загальновизнаним принципом права, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Також суд враховує, що відповідно до ч. 14 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру`від 14.10.2014 № 1697-VII, з а пенсіонерами і членами їхніх сімей зберігаються пільги і гарантії соціального захисту, передбачені цим Законом та іншими законодавчими актами. Пенсіонери і члени їхніх сімей, що проживають разом із ними, мають також право на безкоштовне медичне обслуговування в тих медичних закладах, в яких вони перебували на обліку до виходу на пенсію працівника прокуратури.

Таким чином, в ситуації з перерахунком призначеної пенсії працівникам органів прокуратури таке право може ґрунтуватися лише на положеннях чинного на день звернення із заявою про перерахунок пенсії законодавства та не може ґрунтуватися на законі, який втратив чинність.

З урахуванням вищенаведених встановлених судом обставин суд доходить висновку, що з огляду на те, що довідка про розмір заробітної плати видана Одеською обласною прокуратурою позивачу на підставі ст. 81, 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII відповідачем правомірно застосовано відсоток розміру пенсії передбачений вказаним Законом.

Щодо обмеження пенсії позивача максимальним розміром пенсії суд зазначає таке.

Так, позивач посилається, що у прикінцевих положеннях Закону№ 223-УІІІ та №911-УІІІ чітко визначено, що такі обмеження не поширюються на працюючих пенсіонерів або яким пенсію призначено до 01.01.2016 року, до кола яких позивач не відноситься. Також Законом № 3668-УІ передбачено, що обмеження пенсії максимальним розміром не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання чинності цим законом.

У свою чергу відповідач зазначив, що обмеження максимального розміру пенсії не може застосовуватись лише до тих пенсіонерів, які на момент прийняття Закону №3668 отримували пенсію в більшому розмірі ніж передбачено законом, при цьому таким особам виплата пенсії здійснюється без індексації та проведення перерахунків до того часу коли розмір пенсії відповідатиме максимальному розміру пенсії, встановленому Законом №3668 максимальний розмір.

Надаючи оцінку наданим доводам сторонам, суд виходить із такого застосування норм права, що регулюють спірні правовідносини.

Так, відповідно до ст. 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-VI, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до, зокрема, Закону України «Про прокуратуру»,не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до п. 2 розд. ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» цього ж Закону, обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.

Порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам встановлюється законодавством незалежно від дати призначення пенсії (щомісячного довічного грошового утримання).

Якщо внаслідок прийняття цього Закону розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Тобто, за змістом норм ст. 2, п. 2 розд. ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3668-VI розміри призначених відповідно до Закону України «Про прокуратуру» пенсій, зокрема, і належної позивачу пенсії, не можуть перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Відтак, на осіб, яким пенсія перерахована відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону № 3668-VІ, зокрема, Закону України "Про прокуратуру", та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений цим Законом, поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку.

Зазначені вище положення Закону №3668-VI на час розгляду справи не визнавались у встановленому порядку Конституційним Судом України такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), отже, є чинними і підлягають виконанню.

Судом відхиляються доводи позивача, що передбачено Законом № 3668-УІ обмеження пенсії максимальним розміром не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання чинності цим законом, з таких підстав.

Так, згідно абзацом 1 пункту 2 розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положення» Закону №3668-VI обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Проте, абз. 2 цього пункту зазанчено, що пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.

Таким чином, системний аналіз цієї статті Закону доводить, що вказану норму не можна тлумачити як підставу для скасування обмеження максимального розміру пенсій, призначених до набрання чинності Законом №3668-VI. В в даному випадку ця норма не скасовує обмеження розміру пенсії позивача, а лише визначає, що до моменту, коли розмір пенсії не відповідатиме встановленому максимальному розміру, виплата такої пенсії здійснюється без підвищень, доплат та інших перерахунків.

Наведені в пункті 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3668-VI норми є спеціальними, оскільки дія їх розповсюджується на окрему групу суб`єктів, яка обумовлена певними особливостями (зокрема, осіб, пенсія яким призначена до набрання чинності цим Законом, в яких розмір пенсії перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом тощо).

Положення цього пункту спрямовані на врегулювання питань, які виникають у зв`язку із застосуванням Закону № 3668-VI щодо осіб, права яких внаслідок такого застосування могли підлягати звуженню. У зв`язку з цим положення пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 3668-VI, а саме - усі його чотири абзаци, застосовуються у системному зв`язку між собою.

Таким чином, пункт 2 розділу ІІ Закону № 3668-VI в контексті перехідних положень не регулює питання обмеження максимальним розміром пенсії осіб, у яких на 1 жовтня 2011 року вона не досягала максимального розміру (десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність).

Оскільки на момент набрання чинності Законом №3668-VI пенсія позивача не перевищувала законодавчо встановленого максимального розміру, суд доходить висновку, що на неї не поширюються норми пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 3668-VI.

Текстуальний аналіз пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3668-VI дає підстави для висновку, що метою вказаної норми є деталізація умов дії положень статті 2 цього ж Закону лише щодо категорії пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом та перевищує встановлений максимальний розмір пенсії.

Також суд звертає увагу, що тлумачення пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3668-VI в контексті розмежування пенсіонерів на дві категорії: 1) яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) була встановлена до 1 жовтня 2011 року і розмір якої перевищував максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений Законом № 3668-VI, 2) яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) була встановлена до 1 жовтня 2011 року, але розмір якої не перевищував максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, може призвести до порушення принципів рівності й справедливості, спотворення розуміння сутності обов`язку держави щодо гарантування права застрахованих осіб на пенсію.

Виокремлення осіб другої групи, без застосування до них положень пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3668-VI, може призвести до здійснення їм подальших перерахунків (підвищень, індексацій, тощо) пенсій з можливим перевищенням встановленого статтею 2 даного Закону обмеження максимального розміру пенсії, що ставить у нерівне становище з пенсіонерами першої виділеної вище групи.

При цьому, звертає на себе увагу факт, що норми пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3668-VI є лише частиною вказаного нормативно-правового акта, не дублюються іншими актами, встановлюють межі застосування норм інституту "обмеження максимального розміру пенсії" за колом осіб в момент набуття чинності Закону №3668-VI та спрямовані на збереження соціальних прав і інтересів в сфері пенсійних відносин, реалізація яких мала місце до набуття вступу в силу даного Закону.

Разом з тим, з часу набрання чинності вказаним Законом він поширює свою дію на всю територію України і розповсюджується на всіх осіб, які отримують пенсії за законодавством України (зокрема, призначені (перераховані) відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону №3668-VI).

Відтак, на осіб, яким пенсія перерахована відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону № 3668-VI, та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений даним Законом, поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку.

Зазначені положення Закону №3668-VIна час розгляду та вирішення справи неконституційними не визнавалися, є чинними, а тому обов`язкові для застосування.

Викладені вище висновки щодо застосування статті 2, абзацу 1 пункту 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3668-VI узгоджуються із правовою позицією, висловленою Верховним Судом у складі палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 24 червня 2020 року у справі №580/234/19.

Також відхиляються посилання позивача на те, що у прикінцевих положеннях Закону№ 223-УІІІ та №911-УІІІ чітко визначено, що такі обмеження поширюються на працюючих пенсіонерів або яким пенсію призначено до 01.01.2016 року, до кола яких позивач не відноситься, оскільки цими законами викладено в чинній редакції ч. 15 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», який передбачає, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, без жодних застережень та виключень.

Враховуючи вищевикладені та встановлені судом обставини, суд доходить висновку, що відповідачем правомірно застосовано обмеження пенсії позивача максимальним розміром.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач, заперечуючи проти адміністративного позову, довів правомірність своїх дій, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

З огляду на те, що такі судові витрати відповідачем не понесені, жодні судові витрати не належать стягненню з позивача на користь відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, місцезнаходження: 65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,- відмовити у повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст. 295,297 КАС України, з урахуванням п.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України, п. 3 розділу УІ Прикінцевих положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено та підписано « 01» жовтня 2021 року.

Суддя Л.Р. Юхтенко

.