Справа № 160/12190/21
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2021-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Публічне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний комбінат» про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, що полягала у не зарахуванні до пільгового стажу позивача роботи за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, періоди роботи з 20.10.1999 р. по 24.12.2001 р., з 25.12.2006 р. по 28.12.2006 р., та з 29.12.2011 р. по 25.12.2012 р. в Публічному акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний комбінат»;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до стажу роботи позивача, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, періоди роботи позивача з 20.10.1999 р. по 24.12.2001 р., з 25.12.2006 р. по 28.12.2006 р. та з 29.12.2011 р. по 25.12.2012 р. в Публічному акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний комбінат», донарахувати та виплатити позивачу ОСОБА_1 пенсію за невраховуванні періоди роботи (20.10.1999 р. по 24.12.2001 р., з 25.12.2006 р. по 28.12.2006 р., та з 29.12.2011 р. по 25.12.2012 р.) за Списком № 1, починаючи з 26.02.2021 р.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 11.02.2021 року йому була призначена пенсія за віком на пільгових умовах за Списком № 1. У зв`язку з тим, що на підприємстві ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» у періоди з 20.10.1999 року по 24.12.2001 року, з 25.12.2006 року по 28.12.2006 року, та з 29.12.2011 року по 25.12.2012 року, на думку відповідача, не проводилась атестація робочих місць, стаж роботи ОСОБА_1 за зазначений період не зараховано до пільгового стажу за Списком № 1. Рішення відповідача про відмову у зарахуванні наведеного стажу роботи позивача до пільгового стажу за Списком № 1 позивач вважає протиправним, таким, що порушує його конституційне право на соціальний захист, а саме на пенсійне забезпечення за віком на пільгових умовах. Зауважує, що сумарно його загальний стаж роботи за професіями, передбаченими Списком № 1 становить 18 років 10 місяців 22 дні, що підтверджується записами в трудовій книжці та уточнюючими довідками, виданими ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат», що подавались до управління ПФУ для призначення пенсії. При цьому, незмінність особливо важких та особливо шкідливих умов праці на комбінаті за професією «робітника (слюсаря-ремонтника)» з повним робочим днем згідно зі Списком № 1 підтверджена кожною черговою атестацією робочих місць за умовами праці, що проводились у період роботи позивача за даною професією на комбінаті. Доводи відповідача про те, що в період з 20.10.1999 року по 24.12.2001 року, з 25.12.2006 року по 28.12.2006 року, та з 29.12.2011 року по 25.12.2012 року атестація робочих місць на комбінаті не проводилась, та умови праці проведеною атестацією в зазначений період не підтверджені, не відповідають дійсності та спростовуються наданими письмовими доказами.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.07.2021 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Цією ж ухвалою відповідачам було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
28.08.2021 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він не визнає позов та просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначено, що ОСОБА_1 з 11.02.2021 року перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, як отримувач пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За матеріалами пенсійної справи загальний страховий стаж складає - 49 років 02 місяці 18 днів, у тому числі по Списку № 1 - 15 років 09 місяців 07 днів. Періоди роботи з 20.10.1999 року по 24.12.2001 року, з 25.12.2006 року по 28.12.2006 року, та з 29.12.2011 року по 25.12.2012 року в ПАТ «Дніпропетровський металургійний комбінат» до пільгового стажу за Списком № 1 не зараховано, оскільки в ці періоди підприємством не проведено атестацію робочих місць на посадах, на яких працював позивач у спірні періоди. В трудовій книжці позивача НОМЕР_2 відсутні відомості про атестацію робочих місць за період роботи з 20.10.1999 року по 24.12.2001 року, з 25.12.2006 року по 28.12.2006 року, та з 29.12.2011 року по 25.12.2012 року, що визначають право на пенсію на пільгових умовах за Списком № 1. Документи, які б свідчили про протилежне, до Головного управління не надавались, тому підстав для зарахування ОСОБА_1 періодів роботи з 20.10.1999 року по 24.12.2001 року, з 25.12.2006 року по 28.12.2006 року, та з 29.12.2011 року по 25.12.2012 року до пільгового стажу за Списком № 1 ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, на думку відповідача, немає, а позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.
Третя особа правом на надання пояснень по суті спору не скористалась.
Відповідно до ч. 1 ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За приписами ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
За викладених обставин, у відповідності до вимог ст. 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , 26.02.2021 року звернувся до відділу обслуговування громадян №8 (сервісний центр) ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
На підставі наданої позивачем заяви та підтверджуючих документів, ОСОБА_1 з 11.02.2021 року призначено пенсію за віком, яку обчислено відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Повний страховий стаж позивача визначено у розмірі 49 років 2 місяці 18 днів, робота за Списком №1 - 15 років 9 місяців 7 днів.
Не погоджуючись із діями відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Частиною 2статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.
Згідно із статтею 46 Конституції України,громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Пунктом 1 частини 1статті 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV(далі - Закон України № 1058-IV, в редакції чинній на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії) передбачено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Розділу ХІV-1 Закону № 1058-IV, на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайнятті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочі чоловікам після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Абзацом 1 частини 1 статті 24 Закону України № 1058-IV визначено, що страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до абзацу 1 частини 2 статті 24 Закону України № 1058-IV,страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Частиною 3 статті 24 Закону України № 1058-IV передбачено, що страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.
Частиною 4 статті 24 Закону України № 1058-IV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 року(далі - Порядок № 22-1, в редакції чинній на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії), до заяви для призначення пенсії за віком додаються такі документи (надаються копії документів з оригіналами): паспорт та документи про місце проживання (реєстрації) особи; документ про присвоєння реєстраційного номеру; трудова книжка (відомості про роботу); диплом, атестат училища, які стверджують денну форму навчання; свідоцтво про шлюб (для жінок); свідоцтво про народження дітей (для жінок); та інші документи.
Згідно із підпунктом 3 пункту 4.2 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що право органів, які призначають пенсію, вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі, не повинно нівелювати обов`язок пенсійного органу щодо установлення права особи на одержання пенсії на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів, як це визначено у пункті 4.7 Порядку №22-1.
У відповідності до статті 48 Кодексу законів про працю України (в редакції чинній на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії), положення якої кореспондуються зі статтею 62 Закону України № 1788-ХІІ, пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом про трудову діяльність працівника, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Приписами пункту 3 Порядку №637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно із пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Системний аналіз наведених вище положень дає змогу дійти висновку, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації, з метою визначення права на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Судом встановлено, що в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 містяться записи, які підтверджують трудову діяльність ОСОБА_1 з 18.05.1992 року в Публічному акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний комбінат».
Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами виник спір щодо пільгового стажу позивача за період з 20.10.1999 року по 24.12.2001 року, з 25.12.2006 року по 28.12.2006 року, та з 29.12.2011 року по 25.12.2012 року в Публічному акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний комбінат».
Щодо спірного періоду, судом встановлено наступне.
З 11.12.1995 року по 15.01.2003 року ОСОБА_1 працював повний робочий день у Публічному акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний комбінат», з відволіканням у 1997 році - 8 к.д., 1998 році - 24 к.д., 1999 році - 7 к.д., 2000 році -1 к.д., 2001 році - 2 к.д., на посаді робітника (слюсаря-ремонтника), у виробництві сталі, що передбачено розділом III підрозділом 2а код КП: 1030200а-1753а Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 162 від 11.03.1994 року, всього з 11.12.1995 року по 15.01.2003 роботи за Списком № 1 - 6 років 11 місяців 23 дні.
Наведені обставини підтверджуються записами у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 , а також довідкою ПАТ «ДМК» від 23.02.2021 року №023-416.
При цьому, у довідці ПАТ «ДМК» від 23.02.2021 року №023-416 наведена інформація щодо постанов «Про атестації робочих місць за умовами праці» №813 від 20.10.1994 року, №1269 від 25.12.2001 року та лист Головного держексперта області по умовам праці №14/1-121 від 26.10.1999 року, №14/1-261 від 27.12.2000 року про продовження строку дії постанови №813 від 20.10.1994 року до 31.12.2001 року.
З 16.01.2003 року по 25.03.2013 року ОСОБА_1 працював повний робочий день у Публічному акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний комбінат», з відволіканням у 2003 році - 10 к.д., 2006 році - 16 к.д., 2007 році - 7міс. 21 к.д., 2008 році - 6 міс., 2009 році - 5 к.д., 2010 році - 3 міс., 2011 році - 6 міс.11 к.д., 2012 році - 4 міс.6 к.д., 2013 році - 16 к.д., на посаді робітника (слюсаря-ремонтника), у виробництві сталі, що передбачено розділом III підрозділом 2а код КП: 3.2а-3 Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 36 від 16.01.2003 року, всього з 16.01.2003 року по 25.03.2013 року роботи за Списком № 1 - 7 років 09 місяців 15 днів.
При цьому, у довідці ПАТ «ДМК» від 23.02.2021 року №023-415 наведена інформація щодо постанов «Про атестації робочих місць за умовами праці» №1269 від 25.12.2001 року, №992 від 29.12.2006 року та лист Головного держексперта області по умовам праці №003/07-1-406 від 29.11.2011 року, про продовження строку дії постанови №992 від 29.12.2006 року до 29.12.2012 року. Постанова №658 від 26.12.2012 року.
З 25.10.2013 року по 02.08.2016 року ОСОБА_1 працював повний робочий день у Публічному акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний комбінат», з відволіканням у 2014 році - 4 к.д., 2015 році - 5 міс. 8 к.д.,02-07. 2016 році - 5міс. 23 к.д. на посаді робітника (слюсаря-ремонтника), у виробництві сталі, що передбачено розділом III підрозділом 2а код КП: 3.2а-3 Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 36 від 16.01.2003 року, всього з 25.10.2013 року по 02.08.2016 року роботи за Списком № 1 - 01 рік 10 місяців 03 дні.
При цьому, у довідці ПАТ «ДМК» від 23.02.2021 року №023-414 наведена інформація що робочі місця атестовані вперше в постанові №87 від 28.02.2014 року.
З 03.08.2016 року по 13.07.2020 року ОСОБА_1 працював повний робочий день у Публічному акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний комбінат», з відволіканням у 08-12.2016 році - 2 міс. 13 к.д., 2017 році - 10 міс. 2 к.д., 2018 році - 5міс. 17 к.д., 2019 році - 23 к.д. на посаді робітника (слюсаря-ремонтника), у виробництві сталі, що передбачено розділом III підрозділом 6 код КП: - Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 479 від 04.07.2017 року,Наказ Міністерства праці і соціальної політики України №383 від 18.11.2005 року, Роз`яснення Міністерства соціальної політики України від 14.09.2017 року №2385/0/101-17/283. Всього з 03.08.2016 року по 13.07.2020 року роботи за Списком № 1 - 02 роки 03 місяці 11 днів.
При цьому, у довідці ПАТ «ДМК» від 23.02.2021 року №023-413 наведена інформація що робочі місця атестовані в постанові № 87 від 28.02.2014 року, № 27 від 26.12.2017 року.
В якості підстави для відмови у враховані означених періодів роботи позивача до пільгового стажу за Списком №1 відповідачем у відзиві зазначено, що періоди роботи з 20.10.1999 року по 24.12.2001 року, з 25.12.2006 року по 28.12.2006 року, та з 29.12.2011 року по 25.12.2012 року в ПАТ «Дніпропетровський металургійний комбінат» до пільгового стажу позивача за Списком № 1 не зараховано, оскільки в ці періоди підприємством не проведено атестацію робочих місць на посадах, які займав позивач.
Суд критично ставиться до вказаної позиції відповідача, оскільки на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації (в тому числі чергової) робочих місць за умовами праці.
Обов`язок щодо проведення атестації робочих місць законодавцем покладено на керівників підприємств.
Окрім того, судом встановлено, що постановою адміністрації та профкому комбінату від 25.12.2001 р. № 1269 «Про атестацію робочих місць за умовами праці» затверджено результати чергової атестації робочих місць за умовами праці, а також затверджено перелік професій робітників, робота за якими дає право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1.
За результатами даної атестації робочих місць професії позивача дають право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1.
За наведених обставин, суд прийшов до висновку, що пільговий стаж роботи позивача в період з 20.10.1999 року по 24.12.2001 року, з 25.12.2006 року по 28.12.2006 року, та з 29.12.2011 року по 25.12.2012 року за професією робітника (слюсаря-ремонтника) згідно Списку № 1 підтверджується результатами атестацій робочих місць, затверджених постановами адміністрації та профспілкового комітету комбінату про атестацію робочих місць за умовами праці № 1269 від 25.12.2001 року, № 992 від 29.12.2006 року, № 87 від 28.02.2014 року та № 27 від 26.12.2017 року.
Суд вважає за необхідне зауважити, що атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженої постановою КМУ 01.08.1992 року № 422 (далі - Порядок №442) та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 року № 41 (далі- Методичні рекомендації).
Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.
Згідно із пунктом 4 Порядку № 442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.
Атестація робочих місць відповідно до Порядку № 442 та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.
За змістом пунктів 8 та 9 Порядку № 442 проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.
Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.
При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 1 чи Списку № 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.
Згідно із пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Міністерством праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.
У вищевказані спірні періоди роботи позивача діяли Списки, затверджені постановою КМУ від 16.01.2003 року № 36.
Матеріалами справи підтверджено, що посади, які обіймав позивач у спірні періоди атестовані за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість у яких надає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадина його конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах.
Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.
З урахуванням викладеного, непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника, при цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.
Правова позиція щодо необхідності включення до пільгового стажу періоду роботи на посадах, що надають право на призначення пенсії на пільгових умовах, у випадках порушення термінів проведення чергової атестації підприємством-роботодавцем неодноразово висвітлювалась Верховним Судом.
Зокрема, у постанові від 16.09.2014 року (справа №21-307а14) Верховний Суд зазначив, що аналіз положень Порядку проведення атестації та розроблених на виконання цієї постанови Методичних рекомендацій для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 року № 41, дає підстави вважати, що якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.
За таких обставин, суд вважає безпідставним не зарахування відповідачем до пільгового стажу позивача за Списком №1 періоду його роботи з 20.10.1999 року по 24.12.2001 року, з 25.12.2006 року по 28.12.2006 року, та з 29.12.2011 року по 25.12.2012 року у Приватному акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний комбінат» з причини відсутності відомостей про проведення чергової атестації його робочого місця.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відмовляючи зараховувати вказані періоди роботи позивача до стажу, що надає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, тому такі дії є протиправними, а порушені права позивача в цій частині слід відновити шляхом зобов`язання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області зарахувати до його стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, періоди роботи з 20.10.1999 року по 24.12.2001 року, з 25.12.2006 року по 28.12.2006 року, та з 29.12.2011 року по 25.12.2012 року в Публічному акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний комбінат».
Щодо вимоги позивача донарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за невраховувані періоди роботи (з 20.10.1999 року по 24.12.2001 року, з 25.12.2006 року по 28.12.2006 року, та з 29.12.2011 року по 25.12.2012 року) за Списком № 1, починаючи з 26.02.2021 року, суд зазначає наступне.
У рішеннях по справах «Клас та інші проти Німеччини», «Фадєєва проти Росії», «Єрузалем проти Австрії» Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. Згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).
Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.
Згідно з абзацом 2 частини 4 статті 245 КАС України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Враховуючи, що суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, та на свій розсуд розраховувати пільговий та страховий стаж позивача, суд дійшов висновку щодо зобов`язання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.02.2021 року відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням висновків суду та прийняти рішення відповідно до норм чинного законодавства України.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 статті 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Згідно із частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 1 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Частиною 1 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем по справі, як суб`єктом владних повноважень рішення (відмова) якого оскаржується, не виконано покладеного на нього обов`язку доказування правомірності прийняття такого рішення (відмови).
За наведених обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в загальному розмірі 908,00 грн., що документально підтверджується квитанцією від 15.07.2021 року.
Отже, оскільки позовну заяву задоволено частково, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 908,00 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у розмірі пропорційному до задоволених позовних вимог у сумі 605,33 грн.
Керуючись статтями 2, 9, 77, 78, 139, 241-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Публічне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний комбінат» про визнання відмову протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, що полягала у не зарахуванні до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, періоди роботи з 20.10.1999 року по 24.12.2001 року, з 25.12.2006 року по 28.12.2006 року, та з 29.12.2011 року по 25.12.2012 року в Публічному акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний комбінат».
У задоволенні іншої частин позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна