Справа № 520/15438/21
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2021-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

30 вересня 2021 року № 520/15438/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі: судді Зінченко А.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Харківської обласної прокуратури (вул. Б.Хмельницького, буд. 4,м. Харків, 61050, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому , після уточнення позовних вимог, просив суд:

-визнати протиправними дії Харківської обласної прокуратури (код СДРПОУ 02910108) щодо неналежного нарахування та виплати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) компенсації за невикористані 256 дні відпустки за період з 24.10.2014 по 07.07.2020 у сумі 37227,52 грн.

-стягнути з Харківської обласної прокуратури (), на користь ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), за рахунок її бюджетних асигнувань недоотриману частину компенсації за невикористані 256 дні відпустки за період з 24.10.2014 по 07.07.2020 у розмірі 339289,60 грн. (триста тридцять дев`ять тисяч двісті вісімдесят дев`ять гривень шістдесят копійок) з відрахуванням обов`язкових платежів до бюджету та спеціальних фондів.

Дослідивши надані матеріали справи, судом встановлено наступне.

Рішенням Харківського окружного суду від 07.07.2020 у справі № 520/6728/2020 (далі - Рішення), частково зміненого постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 01.12.2020, задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Прокуратури Харківської області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Зокрема, вказаним рішенням визнано протиправним та скасовано наказ прокурора Харківської області № 2218 к від 23.10.20 М про звільнення ОСОБА_1 із займаної посади та з органів прокуратури Харківської області на підставі п. 7-2 ст. 36 КЗпП України та п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про очищення влади»; поновлено ОСОБА_1 в органах прокуратури Харківської області та на посаді начальника відділу роботи з кадрами прокуратури Харківської області з 24.10.2014;зобов`язано прокуратуру Харківської області відшкодувати ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з урахуванням всіх надбавок та підвищення заробітної плати на протязі усього періоду вимушеного прогулу.

На виконання вказаного Рішення наказом Харківської обласної прокуратури від 11.06.2021 № 1577к (додаток № 1) мене поновлено на посаді начальника відділу роботи з кадрами прокуратури Харківської області з 24 жовтня 2014 року та сплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 2031084 грн. 21 коп. за період з 24.10.2014 по 07.07.2020.

Наказом Харківської обласної прокуратури від 11.06.2021 № 1578к мене звільнено з органів прокуратури з 11.06.2021 (додаток № 2).

Відповідно до ст. 83 КЗпП України, ст. 24 Закону України «Про відпустки» у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки.

Частиною 1 ст. 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Згідно додатку до наказу Харківської обласної прокуратури № 1578к від 11.06.2021, про звільнення ОСОБА_3 з 11.06.2021, який в органах прокуратури працює з 18.12.1984, поновлений 24.10.2014 невикористана основна відпустка складає 256 календарних днів, а саме:

-6 календарних днів за період 24.10.2014 по 17.12.2014;

-45 календарних днів за період з 18.12.2014 по 17.12.2015;

-45 календарних днів за період з 18.12.2015 по 17.12.2016;

-45 календарних днів за період з 18.12.2016 по 17.12.2017

-45 календарних днів за період з 18.12.2017 по 17.12.2018;

-45 календарних днів за період з 18.12.2018 по 07.07.2019;

-25 календарних днів за період з 18.12.2019 по 07.07.2020.

З огляду на викладене відповідачем нараховано і сплачено ОСОБА_1 компенсацію за невикористані дні відпустки у сумі 37 227 грн. 52 коп.

Нараховуючи вказану суму для виплати відповідач виходив з того, що середньоденний заробіток, який враховується при нарахуванні компенсації за день складає 145 грн.42 коп.

При цьому враховувався заробіток за червень 2020 року у сумі 41181 грн. 60 коп. та за липень (5 робочих днів) у сумі 10295 грн. 40 коп.

Обґрунтовуючи вказані нарахування, відповідач посилається на Порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 .

Зокрема, відповідачем у листі від 30.06.2021 № 27-200вих-21 (додаток № 3) вказано, що відповідно до цього Порядку обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або для виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. ( п. 2 розділу II Порядку).

При обчисленні середньої заробітної плати для оплати за час відпусток або компенсації за невикористані відпустки, крім зазначених вище виплат, до фактичного заробітку включаються виплати за час, протягом якого працівнику зберігається середній заробіток (за час попередньої щорічної відпустки, виконання державних і громадських обов`язків, службового відрядження, вимушеного прогулу тощо) та допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю (п. З розділу III Порядку).

Однак судом встановлено, що поза увагою відповідача залишено той факт, що порядок розрахунку виплат у всіх випадках встановлено розділом IV Порядку.

Зокрема, п. 5 розділу IV Порядку встановлено, що нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Відповідно до п. 7 розділу IV Порядку нарахування виплат за час щорічної відпустки, або компенсації за невикористані відпустки, тривалість яких розраховується в календарних днях провадиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за менший фактично відпрацьований період на відповідну кількість календарних днів року чи меншого відпрацьованого періоду (за винятком святкових і неробочих днів, встановлених законодавством). Одержаний результат перемножується на число календарних днів відпустки. Святкові та неробочі дні (стаття 73 Кодексу законів про працю України), які припадають на період відпустки, у розрахунок тривалості відпустки не включаються і не оплачуються.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період, (п. 8 розділу IV Порядку)

У порушення вищевказаних вимог Відповідач, на думку суду, безпідставно нарахував 37 227,52 грн. компенсації за 256 календарних днів відпустки виходячи із виплат за час вимушеного прогулу за період з 24.10.2014 по 07.07.2020 у розмірі 51 477,00 грн. (25 робочих днів х 2 059,08 грн. - середньоденний заробіток згідно ухвали про роз`яснення судового рішення від 30.03.2021 у справі № 520/6728/2020) безпідставно поділеного на 354 дні.

Суд вказує, що відповідачем також не враховано, що при обчисленні середньоденної суми для нарахування компенсації за час невикористаних днів відпустки необхідно виходити з кількості фактично відпрацьованих днів, включаючи вихідні.

Тобто, середньоденна плата для нарахування компенсації за час невикористаних днів відпустки повинна розраховуватись наступним чином:

51 477,00 грн. : 35 днів = 1470,77 грн., де: 28 - фактична кількість днів у червні 2020 року, з урахуванням вихідних, за які нараховувалася заробітна плата за час вимушеного прогулу та за виключенням 2 неробочих днів (8 червня (понеділок), на яке перенесено 7 червня (Трійця); 29 червня (понеділок), на яке перенесено 28 червня (День конституції України) відповідно до ст. 73 КЗпП України;

7 - фактична кількість днів у липні 2020 року, з урахуванням вихідних, за які нараховувалася заробітна плата за час вимушеного прогулу;

Враховуючи, що невикористана позивачем щорічна відпустка становить 256 днів, компенсації за неї повинна становити 318937 грн. 60 коп., виходячи з наступного розрахунку:1470,77 грн. х 256 днів = 376517,12 грн., Обласною прокуратурою нарахована та виплачена компенсація за невикористані дні щорічної відпустки складає 37227,52 грн.

Таким чином, Відповідачем недоплачено ОСОБА_1 вказану компенсацію на суму 339289,60 грн. (376517,12 грн. - 37227,52 грн.).

Суд вказує, що відповідно до ч. 1 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів влад них повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень тау спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, протягом розумного строку.

Статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За приписами частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частинами 1 та 4 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до приписів статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування була висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland) від 01.07.2003 №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

Із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджені нормативно та документально, а тому є такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 6-9, 139, 242246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Харківської обласної прокуратури (вул. Б.Хмельницького, буд. 4,м. Харків,61050, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Харківської обласної прокуратури () щодо неналежного нарахування та виплати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) компенсації за невикористані 256 дні відпустки за період з 24.10.2014 по 07.07.2020 у сумі 37227,52 грн.

Стягнути з Харківської обласної прокуратури (), на користь ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), за рахунок її бюджетних асигнувань недоотриману частину компенсації за невикористані 256 дні відпустки за період з 24.10.2014 по 07.07.2020 у розмірі 339289,60 грн. (триста тридцять дев`ять тисяч двісті вісімдесят дев`ять гривень шістдесят копійок) з відрахуванням обов`язкових платежів до бюджету та спеціальних фондів.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду у відповідності до ст. 295 цього Кодексу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Зінченко А.В.