Справа № 620/9686/21
Суддя: Житняк Л.О.
Дата ухвалення: 2021-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2021 року Чернігів Справа № 620/9686/21

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Житняк Л.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (ГУ ПФУ), в якому просить:

- визнати протиправним рішення відповідача від 29.07.2021 №60 щодо зміни (зменшення) при перерахунку процентного розміру пенсії за вислугою років з 90% до 60% від місячної заробітної плати та обмеження її максимального (граничного) розміру, що привело до значного зменшення раніше отримуваної пенсії;

зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу за вислугу років, в розмірі 90% від суми місячної заробітної плати, без обмеження максимального розміру пенсії, на підставі довідки прокуратури Чернігівської області про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій від 02.03.2020 №18-82, починаючи з 13.12.2019, з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії;

- зобов`язати відповідача відновити виплату пенсії позивачу у раніше встановленому та виплачуваному на протязі п`яти років розмірі 20 666,30 грн, стягнувши одноразово різницю між сумою 20 666,30 грн та фактично виплаченою за період з 01.08.2021 до дня ухвалення рішення.

Позов мотивовано тим, що з 2003 року позивач є пенсіонером та отримує пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про прокуратуру». З метою перерахунку раніше призначеної пенсії, позивачем отримано довідку Прокуратури Чернігівської області про заробітну плату від 02.03.2020 №18-82. Покликаючись на рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 №7-р(ІІ)/2019, позивач звернувся до органу Пенсійного фонду із заявою про проведення перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру» Проте, відповідач відмовив у проведенні перерахунку пенсії. Позивач не погодився з таким рішенням відповідача та звернувся до суду.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.05.2021 у справі №620/2990/20 позов було задоволено частково, де серед іншого, зобовязано ГУ ПФУ з 13.12.2019 провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України Про прокуратуру, у редакції, що діяла на час призначення позивачу пенсії, відповідно до довідки прокуратури Чернігівської області від 02.03.2020 №18-82, з урахуванням раніше проведених виплат.

ГУ ПФУ, добровільно виконавши рішення суду, перерахувало пенсію у розмірі 60%, обмеживши 10 прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність та зазначило, що виниклу переплату у розмірі 69 036,79 грн належить повернути.

Позивач вважає, що оскільки йому була призначена пенсія виходячи із 90% грошового забезпечення то норма про обмеження максимального розміру пенсії до 60% на нього не розповсюджується, а перерахунок повинен бути проведений із розрахунку в 90% грошового забезпечення.

Ухвалою суду від 01.09.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Представником відповідача, в межах встановленого судом строку, подано відзив на позов, в якому останній просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість та зазначає, що пенсія позивачу зменшена не була, а під час перерахунку основний розмір пенсії був обчислений у розмірі 60% грошового забезпечення відповідно до норм чинного законодавства на момент здійснення перерахунку.

Позивачем подано відповідь на відзив. Суд до уваги її не приймає ат зазначає, що згідно ч.3 ст.263 КАС України заявами по суті справи є позов та відзив.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про таке.

Позивачу з квітня 2003 року було призначено пенсію за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (до 15.07.2015 - Закон №1789-ХІІ, з 15.07.2015 - Закон від 14.10.2014 №1697-VII) у розмірі 90% грошового забезпечення.

Позивачу неодноразово перераховувалась пенсія в зв`язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури. Останній перерахунок було здійснено в 2016 році згідно постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013 в розмірі 90% від заробітку, без обмеження її максимального розміру, на підставі рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 02.06.2016 (справа №750/3117/16-а).

Відповідач виконував вказане вище судове рішення протягом останніх 5 років, а позивач отримував пенсію в розмірі 90% від заробітку.

З метою перерахунку раніше призначеної пенсії, позивачем отримано довідку Прокуратури Чернігівської області про заробітну плату від 02.03.2020 №18-82. Покликаючись на рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 №7-р(ІІ)/2019, позивач звернувся до органу Пенсійного фонду із заявою про проведення перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру» Проте, відповідач відмовив у проведенні перерахунку пенсії. Позивач не погодився з таким рішенням відповідача та звернувся до суду.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.05.2021 у справі №620/2990/20 позов було задоволено частково, де серед іншого, зобовязано ГУ ПФУ з 13.12.2019 провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», у редакції, що діяла на час призначення позивачу пенсії, відповідно до довідки прокуратури Чернігівської області від 02.03.2020 №18-82, з урахуванням раніше проведених виплат.

ГУ ПФУ, добровільно виконавши рішення суду, перерахувало пенсію у розмірі 60%, обмеживши 10 прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність та зазначило, що виниклу переплату у розмірі 69 036,79 грн належить повернути.

Вважаючи, що відповідачем було безпідставно зменшено розмір перерахованої пенсії виходячи з 60% замість 90%, що суперечить нормам чинного законодавства, та обмежено її максимальним розміром, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку наведеним обставинам, суд зазначає наступне.

В силу ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними (ст.46 Конституції України).

Отже, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Суд не погоджується із обґрунтуванням відповідача про те, що останнім у чіткій відповідності до змісту його зобов`язання і приписів чинного правового регулювання, позивачеві проведено перерахунок пенсії починаючи з 13.12.2019 у розмірі 60% від суми місячної (чинної) заробітної плати, враховуючи наступне.

Частиною другою статті 86 чинного Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII дійсно визначено, що пенсія працівникам органів прокуратури за вислугу років призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Водночас положення Закону №1697-VII в первинній редакції (Рішення КСУ від 13.12.2019 №7-р(ІІ)/2019) щодо підстав та порядку перерахунку раніше призначених пенсій працівникам органів прокуратури змін не зазнали, а вимоги ч.2 ст.86 цього Закону стосуються виключно призначення пенсій працівникам органів прокуратури в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати у разі реалізації ними такого права після набрання чинності Закону №1697-VII, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку, що при перерахунку пенсії пенсіонерам органів прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії (ст.50-1 Закону№1789-XII). Частина друга ст.86 Закону №1697-VII регулює правовідносини з призначення пенсії, а не її перерахунку, що не є тотожним поняттям, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Тобто, відповідно до ст.50-1 Закону України від 05.11.1991 №1789-ХІІ «Про прокуратуру», чинної на момент призначення пенсії позивачу діяла редакція щодо збільшення пенсії на 2 відсотки за кожен повний рік роботи понад 10 років на посадах прокурорів і слідчих прокуратури, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Так, згідно абз.6 ч.15 ст.86 Закону №1697-VIІ «Про прокуратуру» максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31.12.2017, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Зазначену норму введено Законом України від 24.12.2015 №911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Згідно із пунктом 2 Прикінцевих положень дія цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 01.01.2016.

Враховуючи, що позивачу пенсія нараховується з квітня 2003 року, тобто до 01.01.2016, дія положень вказаного Закону від 24.12.2015 №911-VIII щодо визначення максимального розміру пенсії до нього не застосовується.

Наведене узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним в постанові від 12.11.2019 в справі №360/1428/17.

Частина 20 ст.86 Закону України від 14.10.2014 №1697-VII «Про прокуратуру», яка регулює порядок перерахунку пенсії, не містить жодних положень про зміну відсоткового значення розміру призначених пенсій при їх перерахунку.

Оскільки перерахунок пенсії пов`язаний з переглядом розміру вже призначеної пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати, то при визначенні перерахованого розміру не може бути застосоване законодавство, яке стосується порядку призначення пенсії.

Отже, висновок відповідача про те, що перерахунок пенсії працівникам прокуратури у зв`язку з підвищенням заробітної плати здійснюється відповідно до ч.2 ст.86 Закону №1697-VII в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, є помилковим.

Таким чином, виплата пенсії позивачу повинна здійснюватися без обмеження граничного розміру, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог у цій частині та як наслідок необхідність зобов`язання пенсійного фонду здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років позивача без обмеження виплати такої пенсії максимальним розміром.

При цьому, судом встановлено, що до перерахунку пенсія позивачу була встановлена та виплачувалась у розмірі 90% грошового забезпечення, що підтверджується розрахунком пенсії за вислугу років та не заперечується відповідачем.

Суд зазначає, що ст.22 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Крім того, внесені зміни жодним чином не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки процедура призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Вказаний висновок узгоджується з позицією Верховного суду, висловленою у рішенні від 04.02.2019 у зразковій справі №Пз/9901/58/18.

Суд зазначає, що гарантоване ст.55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17, ч.5 ст.19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Суханов та Ільченко проти України» (заяви № 68385/10 та №71378/10) від 26.06.2014, зазначено, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (параграф 52).

Поряд з цим, ст.58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Звуження та обмеження змісту й обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів, відповідно до ст.22 Конституції України, не допускається.

Отже, з урахуванням зазначеного, в силу преюдиційного значення рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 02.06.2016 у справі №750/3117/16-а, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку, що дії відповідача щодо зменшення розміру пенсії позивачу з 90% до 60% при проведенні її перерахунку є протиправними, а тому слід зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу у розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення.

Щодо вимоги про зобов`язання відповідача відновити виплату пенсії позивачу у раніше встановленому та виплачуваному на протязі п`яти років розмірі 20 666,30 грн, стягнувши одноразово різницю між сумою 20 666,30 грн та фактично виплаченою за період з 01.08.2021 до дня ухвалення рішення суд зазначає про таке.

Так, судом встановлено, що відповідачем протиправно виплачувалась пенсія позивачу у зменшеному розмірі, вимогу щодо зобов`язання відповідача виплатити позивачу різницю між нарахованою йому та отриманою ним пенсією за період з 01.08.2021 по день, з якого почнеться виплата перерахованої йому пенсії за вислугу років належить задовольнити без визначення розміру, оскільки розрахунок суми пенсії належить до дискреційних повноважень відповідача та ним ще не проводився, а тому судом не може бути визначений у цифровому вираженні. Отже, такі вимоги є передчасними та стосуються правовідносин, які можуть мати місце у майбутньому, і не стосуються фактично порушених прав позивача відмовою у проведенні перерахунку в цілому.

При цьому в частині вимоги про стягнення належить відмовити, оскільки така вимога має бути заявлена шляхом визначення конкретної суми у цифровому вираженні з належним розрахунком.

За таких обставин, позов слід задовольнити частково.

Так, згідно ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 139, 241-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 29.07.2021 №60 щодо зменшення ОСОБА_1 основного розміру пенсії за вислугу років під час її перерахунку з 90% до 60% від місячної заробітної плати та обмеження пенсії максимальним розміром.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років відповідно до частини двадцятої статті 86 Закону України від 14.10.2014 №1697-VII «Про прокуратуру» в первинній редакції, виходячи з розрахунку 90% від загальної суми складових місячного заробітку на підставі довідки Прокуратури Чернігівської області від 02.03.2020 №18-82, починаючи з 13.12.2019 без обмеження її максимального розміру.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України виплатити ОСОБА_1 різницю між нарахованою та отриманою пенсією за період з 01.08.2021 по день, з якого почнеться виплата йому перерахованої йому пенсії за вислугу років.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 454,00 грн (чотириста п`ятдесят чотири гривні 00 коп.) відповідно до частини задоволених вимог.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення згідно пп.15.5 п.15 ч.1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ).

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, 83-а, м. Чернігів, ).

Повне рішення суду складено 30.09.2021.

Суддя Л.О. Житняк