Справа № 620/8434/21
Суддя: Баргаміна Н.М.
Дата ухвалення: 2021-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2021 року Чернігів Справа № 620/8434/21

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Баргаміної Н.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Корюківської районної ради Чернігівської області про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Корюківської районної ради Чернігівської області про стягнення з Корюківської районної ради Чернігівської області на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату на період працевлаштування, але не більше шести місяців, в сумі 84518,04 грн.; стягнення з Корюківської районної ради Чернігівської області на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в сумі 20000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем не було виплачено середню заробітну плату на період працевлаштування по закінченню строку повноважень на виборній посаді за період з 11.03.2021 по 26.05.2021.

Відповідач подав відзив, в якому просив відмовити в задоволенні позову та зазначив, що оскільки позивач відмовився від запропонованих йому посад, то вона не має права на збереження середньої заробітної плати, яку позивач одержувала на виборній посаді у раді. Вказує, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження наявності моральної шкоди, протиправності поведінки особи, яка завдала моральної шкоди, наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди та її результатом моральною шкодою.

Процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 30.08.2021 було відмовлено в задоволенні клопотання Корюківської районної ради Чернігівської області про залучення третьої особи до участі у справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

З 14.11.2007 по 03.12.2018 позивачка працювала на посаді начальника відділення поштового зв`язку Блистова Чернігівської дирекції ПAT «Укрпошта».

ОСОБА_1 рішенням 15 сесії 7 скликання Менської районної ради від 30.11.2018 № 392 була обрана головою Менської районної ради, з 04.12.2018 приступила до виконання своїх обов`язків, а 26.11.2020 повноваження позивача як голови Менської районної ради були припинені у зв`язку з припиненням повноважень депутата Менської районної ради 7 скликання на підставі частини другої статті 55 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», що підтверджується записами трудової книжки позивача (а.с. 9-11).

Відповідно до Постанови Верховної ради України від 17.07.2020 № 807-IX «Про утворення та ліквідацію районів» рішенням другої сесії восьмого скликання Корюківської районної ради за № 10-2-VIII від 10.12.2020 «Про припинення в результаті реорганізації Менської районної ради шляхом приєднання до Корюківської районної ради Чернігівської області» було припинено в результаті реорганізації юридичну особу - Менську районну раду () шляхом приєднання до Корюківської районної ради Чернігівської області (), визначено Корюківську районну раду Чернігівської області правонаступником майна, прав та обов`язків Менської районної ради Чернігівської області (а.с. 64-66).

На заяву позивача Філією Чернігівська дирекція AT «Укрпошта» листом від 27.11.2020 № 03-12/711 у зв`язку з відсутністю вакантної посади листоноші другого класу у штаті пересувного відділення поштового зв`язку № 80 були запропоновані вакантні посади згідно штатного розпису філії Чернігівської AT «Укрпошта»: сортувальника поштових відправлень та виробів друку другого класу групи обміну та оброблення посилочної пошти та дрібних відправлень Цеху оброблення пошти Чернігів на 1,0 шт. од. (м. Чернігів); оператора поштового зв`язку першого класу відділення поштового зв`язку Чернігів-14 на 1,0 шт. од. (м. Чернігів); листоноші третього класу відділення поштового зв`язку Чернігів - 32 на 1,0 шт. од. (м. Чернігів), від яких позивач відмовилась (а.с. 16).

Листом від 15.12.2020 № 03-12/760 Філією Чернігівська дирекція AT «Укрпошта» було повідомлено позивача про відсутність вакантних посад рівноцінних посаді, з якої було звільнено позивача 03.12.2018 у зв`язку з переходом на виборну посаду (а.с. 17).

Корюківська районна рада листом від 28.12.2020 № 03-25/203 повідомила позивача, що її заява була розглянута на третій сесії Корюківської районної ради восьмого скликання 24.12.2020, рішення «Про збереження середньої заробітної плати за депутатом Менської районної ради сьомого скликання ОСОБА_1 » не було прийнято (а.с. 18-20).

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 10.03.2021, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.06.2021, у справі № 620/183/21 позов ОСОБА_1 до Корюківської районної ради Чернігівської області про стягнення коштів було задоволено частково, стягнуто з Корюківської районної ради Чернігівської області на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату в розмірі 96856,44 грн., в решті позовних вимог відмовлено (а.с. 31-37).

У зв`язку з невиплатою середньої заробітної плати на період працевлаштування по закінченню строку повноважень на виборній посаді за період з 11.03.2021 по 26.05.2021, позивачка звернулась до суду з даним позовом.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Згідно статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно частин першої-третьої статті 55 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» голова районної, обласної, районної у місті (у разі її створення) ради обирається відповідною радою шляхом таємного голосування з числа її депутатів на строк повноважень ради. Голова ради здійснює свої повноваження до припинення ним повноважень депутата ради відповідного скликання, крім випадків, передбачених частинами четвертою та п`ятою цієї статті. Голова ради вважається звільненим з посади з дня припинення ним депутатських повноважень або повноважень голови. Голова ради працює у раді на постійній основі, не може мати інший представницький мандат, суміщати свою службову діяльність з іншою роботою, у тому числі на громадських засадах, займатися іншою оплачуваною (крім викладацької, наукової і творчої діяльності, медичної практики, інструкторської та суддівської практики із спорту) або підприємницькою діяльністю, входити до складу правління, інших виконавчих чи контрольних органів, чи наглядової ради підприємства або організації, що має на меті одержання прибутку (крім випадків, коли особи здійснюють функції з управління акціями (частками, паями), що належать державі чи територіальній громаді, та представляють інтереси держави чи територіальної громади в раді (спостережній раді), ревізійній комісії господарської організації).

Відповідно до статті 118 Кодексу законів про працю України працівникам, звільненим від роботи внаслідок обрання їх на виборні посади в державних органах, а також у партійних, профспілкових, комсомольських, кооперативних та інших громадських організаціях, надається після закінчення їх повноважень за виборною посадою попередня робота (посада), а при її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою працівника, на іншому підприємстві, в установі, організації.

Відповідно до частини першої статті 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» у разі обрання депутата місцевої ради на виборну посаду у раді, на якій він працює на постійній основі, трудовий договір з ним за попереднім місцем роботи припиняється відповідно до законодавства. Обраний на виборну посаду у відповідній раді, на якій він працює на постійній основі, депутат місцевої ради, який перебуває на службі у військових формуваннях чи правоохоронних органах держави, прикомандировується до місцевої ради із залишенням на цій службі. З працівником, якого прийнято на роботу (посаду), що її виконував (займав) депутат місцевої ради, укладається строковий трудовий договір; цей договір розривається у разі повернення депутата місцевої ради на роботу, але не пізніш як через три місяці після припинення повноважень депутата місцевої ради.

Відповідно до частини другої статті 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» депутату місцевої ради, який працював у раді на постійній основі, після закінчення таких повноважень надається попередня робота (посада), а за її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою депутата, на іншому підприємстві, в установі, організації. У разі неможливості надання відповідної роботи (посади) на період працевлаштування за колишнім депутатом місцевої ради зберігається, але не більше шести місяців, середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді у раді, що виплачується з відповідного місцевого бюджету. У разі, якщо колишній депутат місцевої ради має право на пенсійне забезпечення або йому призначена пенсія за віком, по інвалідності, у зв`язку із втратою годувальника, за вислугу років відповідно до закону, за ним не зберігається середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді в раді. Час, коли колишній депутат тимчасово не працював у зв`язку з неможливістю надання йому попередньої або рівноцінної роботи (посади) безпосередньо після закінчення строку його повноважень, зараховується, але не більше шести місяців, до страхового стажу і стажу роботи (служби) за спеціальністю, за якою депутат працював до обрання у місцеву раду, де він виконував свої обов`язки на постійній основі.

Аналіз наведених положень чинного законодавства України дає підстави для висновку, що законодавством гарантується право депутата місцевої ради на надання йому, після закінчення його повноважень за виборною посадою, попередньої або рівноцінної роботи (посади), а за її відсутності - збереження за ним середньої заробітної плати на строк не більше шести місяців або до дня його працевлаштування.

Вказана правова позиція відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 13.08.2020 у справі № 174/445/16-а, від 26.12.2019 у справі № 570/3880/16-а.

Отже, саме перебування у трудових відносинах безпосередньо до обрання на виборну посаду і є підставою для реалізації гарантій, передбачених статтею 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад».

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 було запропоновано посади: сортувальника поштових відправлень та виробів друку другого класу групи обміну та оброблення посилочної пошти та дрібних відправлень Цеху оброблення пошти Чернігів на 1,0 шт. од. (м. Чернігів); оператора поштового зв`язку першого класу відділення поштового зв`язку Чернігів -14 на 1,0 шт. од. (м. Чернігів); листоноші 3 класу відділення поштового зв`язку Чернігів - 32 на 1,0 шт. од. (м. Чернігів).

Крім того, з моменту звільнення з посади 26.11.2020 позивач не є працевлаштованою, пенсії станом на 21.07.2021 не отримувала, з 28.05.2021 позивачу розпочато виплату допомоги по безробіттю (зворот а.с. 11, а.с. 25).

Суд вважає, що оскільки всі запропоновані позивачу вакантні посади не є рівнозначними попередній займаній нею посаді, а тому з моменту звільнення ОСОБА_1 з виборної посади, у неї виникло право на збереження середньої заробітної плати, яку вона одержувала на виборній посаді на період її працевлаштування, але не більше шести місяців.

Таким чином, неможливість прийняття позивача на посаду, яку він обіймав до обрання на посаду голови Менської районної ради, або рівнозначну попередній займаній нею посаді, надає ОСОБА_1 право на отримання середньомісячної заробітної плати на період працевлаштування, проте не більше ніж за шість місяців, у зв`язку з неможливістю надання їй попередньої роботи.

Враховуючи, що рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 10.03.2021 у справі № 620/183/21 було стягнуто з Корюківської районної ради Чернігівської області на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату в розмірі 96856,44 грн. за період з моменту звільнення позивача і по день розгляду справи судом, позивач має право на виплату середньої заробітної плати за період з 11.03.2021 по 26.05.2021.

Суд звертає увагу, що при визначенні розміру середнього заробітку застосовуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі Порядок, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Абзацом другим пункту 3 Порядку передбачено, що суми нарахованої заробітної плати враховуються у тому місяці, за який вони нараховані та у розмірах, в яких вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Як вбачається з пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Згідно абзаців першого та третього пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або для виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

Відповідно до абзацу першого пункту 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно розрахункового листа заробітної плати, позивачу в вересні та жовтні 2020 року було нараховано 22843,93 грн. та 27668,10 грн. відповідно (а.с. 15).

Таким чином середньоденна заробітна плата позивача становить 1202,67 грн. ((22843,93 грн. + 27668,10 грн.)/42 робочі дні, враховуючи 1 день відпустки без збереження заробітної плати, 17.09.2020).

Зважаючи на вищевикладене, з відповідача за період з 11.03.2021 по 26.05.2021 підлягає стягненню середній заробіток в розмірі 62538,84 грн. (52 робочі дні * середньоденну заробітну плату 1202,67 грн.).

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача 20000 грн. моральної шкоди, то суд зазначає наступне.

За змістом статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до частини першої статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно частин першої, другої статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Отже, для вирішення питання про відшкодування моральної шкоди необхідно встановити насамперед: наявність шкоди, протиправність дій відповідача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням відповідача. Наявність кожної із цих складових є обов`язковою умовою для відшкодування шкоди.

Однак позивачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що діями або бездіяльністю Корюківської районної ради Чернігівської області йому заподіяно моральну шкоду, наявності причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою та нанесеною шкодою; яким чином позивач оцінив заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходив.

За таких обставин, заявлені позивачем вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи вищевикладене, керуючись частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі зібраних та досліджених доказів, аналізу чинного законодавства, обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача середньої заробітної плати за період з 11.03.2021 по 26.05.2021 в розмірі 62538,84 грн. з відрахуванням з вказаної суми установлених податків та інших обов`язкових платежів.

Згідно частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.

Враховуючи звільнення позивача від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини другої статті 3 та пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», підстави для розподілу судових витрат відсутні.

При цьому, суд звертає увагу, що позивач має право на звернення до суду з заявою про повернення судового збору, внесеного в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Корюківської районної ради Чернігівської області (вул. Шевченка, 60, м. Корюківка, Корюківський район, Чернігівська область, 15300, ) про стягнення коштів задовольнити частково.

Стягнути з Корюківської районної ради Чернігівської області на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за період з 11.03.2021 по 26.05.2021 в розмірі 62538,84 грн. з відрахуванням з вказаної суми установлених податків та інших обов`язкових платежів.

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30.09.2021.

Суддя Н.М. Баргаміна