Справа № 640/17696/20
Суддя: Балась Т.П.
Дата ухвалення: 2021-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2021 року м. Київ № 640/17696/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Балась Т.П., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 01.04.2020 № 1-2615,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (далі - відповідач або ГУ ДПС у м. Києві), у якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 01.04.2020 № 1-2615, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2020 рік у розмірі 30 287,61 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.08.2020 відкрито спрощене позовне провадження у справі, розгляд якої вирішено здійснювати без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем протиправно розраховано земельний податок за 2020 рік в розмірі 1% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки (3 028 761,54 грн. * 1% = 30 287,61 грн.).

Як зазначає позивач, в Державному акті на право власності на земельну ділянку від 20.05.2009 та Нормативної грошової оцінки від 23.06.2020 відсутній код класифікації видів цільового призначення земель, який має бути 02.01 згідно з Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів «Про затвердження Класифікації видів цільового призначення земель» від 23.07.2010 № 548, та на підставі відсутності коду класифікації коефіцієнт (далі - Кф) становить показник 3.

Проте станом на 2020 рік обов`язок забезпечення використання кодів класифікації видів цільового призначення земель даними службовими особами не виконано. Код класифікації видів цільового призначення 02.01. в свою чергу змінює Коефіцієнт (Кф) нормативної грошової оцінки земельної ділянки з 3 на 1, що в свою чергу знижує нормативну грошову оцінку земельної ділянки в три рази, а саме 3 028 761,54 грн. : 3 = 1 009 587,18 грн. та ставка податку на земельну ділянку (1% від нормативної грошової оцінки) становитиме 10 095,87 грн.

Позивач зазначає, що він зробив всі необхідні кроки для внесення даного коду класифікації 02.01 видів цільового призначення до Публічної кадастрової карти України, який значно зменшить нормативну грошову оцінку земельної ділянки та відповідно ставку земельного податку, та зіткнувся з неврегульованим питанням Держеокадастру у м. Києві та в Центрах надання адміністративних послуг міста Києва, також отримав відмову від сертифікованих інженерів-землевпорядників.

Відповідач позов не визнав, у відзиві на позов зазначив, що органи державної податкової служби не мають повноважень на визначення, присвоєння, зміну чи внесення кодів класифікації видів цільового призначення земель, та, відповідно, жодних таких дій не здійснюють. При цьому вид (код виду) цільового призначення земельної ділянки згідно з Класифікацією видів цільового призначення земель, затвердженою наказом Держкомзему від 23 липня 2010 року № 548, не внесено до Державного земельного кадастру.

Таким чином, відповідно до примітки 2 таблиці № 1 до додатка 3 Положення застосовується ставка податку в розмірі - 1% від нормативної грошової оцінки. Відповідно до даних Державного земельного кадастру нормативна грошова оцінка належної ОСОБА_1 земельної ділянки складає 3028761,54 грн.

Отже, розрахунок податкового зобов`язання на 2020 рік згідно податкового повідомлення-рішення від 01.04.2020 № 1-2615 був розрахований наступним чином 3028761,54 грн. х 1% = 30287,61 грн., тобто здійснений з дотриманням норм діючого законодавства.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

З огляду на зазначене, суд вважає за можливе розглянути та вирішити справу по суті у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Суд також зазначає, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 №893 "Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби" (далі - Постанова № 893) Кабінет Міністрів України постановив ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком, у тому числі Головне управління ДПС у м. Києві.

Згідно з абзацом 3 пункту 2 Постанови № 893 територіальні органи Державної податкової служби, що ліквідуються відповідно до пункту 1 цієї постанови, продовжують здійснювати свої повноваження та функції до утворення Державною податковою службою територіальних органів згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї постанови та прийняття рішення про можливість забезпечення здійснення такими органами повноважень та функцій територіальних органів, що ліквідуються.

Права та обов`язки територіальних органів Державної податкової служби, що ліквідуються, переходять Державній податковій службі та її територіальним органам у межах, визначених положеннями про Державну податкову службу та її територіальні органи (пункт 3 постанови № 893).

Наказом Державної податкової служби України від 30.09.2020 № 529 "Про утворення територіальних органів Державної податкової служби" (далі - Наказ № 529) утворено як відокремлені підрозділи Державної податкової служби територіальні органи за переліком згідно з додатком, у тому числі Головне управління ДПС у м. Києві.

Згідно наказу Державної податкової служби України від 24.12.2020 № 755 "Про початок забезпечення здійснення територіальними органами ДПС повноважень та функцій" здійснення територіальними органами ДПС, утвореними як її відокремлені підрозділи згідно з наказом ДПС від 30.09.2020 №529, повноважень та функцій територіальних органів ДПС, що ліквідуються відповідно до пункту 1 постанови №893, розпочато з 01.01.2021.

Крім того, з метою реалізації Постанови № 893 та враховуючи наказ Державної податкової служби України від 30.09.2020 № 529, Державною податковою службою України видано наказ від 12.11.2020 № 643 "Про затвердження положень про територіальні органи ДПС" та регламентовано, що кожен територіальний орган ДПС, утворений як її відокремлений підрозділ, є правонаступником майна, прав та обов`язків відповідного територіального органу ДПС, що ліквідується.

У частині самопредставництва визначено, що територіальний орган ДПС з метою організації своєї діяльності забезпечує самопредставництво ДПС та ГУ ДПС у судах через начальника ГУ ДПС, а також без окремого доручення Голови ДПС та начальника ГУ ДПС через їхніх заступників, державних службовців підрозділів до функціональних повноважень яких належить представництво в судах інтересів ГУ ДПС відповідно до положень про такі підрозділи, які забезпечують самопредставництво інтересів ДПС та ГУ ДПС в судах без окремого доручення Голови ДПС та начальника ГУ ДПС.

Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 22.10.2020 внесено рішення №011086626 засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи в результаті її ліквідації.

Таким чином, з 22.10.2020 Головне управління ДПС у м. Києві перебуває у стані припинення, а повноваження та функції даного органу передано до Державної податкової служби України.

Водночас, 30.09.2020 внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за №008085321 про створення Головного управління ДПС у м. Києві в якості філії (іншого відокремленого підрозділу) у складі Державної податкової служби України.

Відповідно до частини першої статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Враховуючи викладене, оскільки повноваження та функції Головного управління ДПС у м. Києві () нормативним актом передані Державній податковій службі України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для заміни як сторони у справі територіального органу ДПС як юридичної особи публічного права, а саме Головне управління ДПС у м. Києві (), на територіальний орган ДПС, утворений як її відокремлений підрозділ, Головне управління ДПС у м. Києві ().

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 за Державним актом на право власності на земельну ділянку Серії ЯЖ №006831 від 20.05.2009 є власником земельної ділянки площею 1000 м2, кадастровий номер :75:740:0061 що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається з вказаного Державного акту цільове призначення (використання) земельної ділянки «будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд».

Відповідно до Витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 18.02.2020, виданого Головним управлінням Держгеокадастру у м. Києві, нормативна грошова оцінка земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,1000 га, кадастровий номер ділянки: :75:740:0060, складає - 3 028 761,54 грн., категорія земель «Землі житлової та громадської забудови», цільове призначення земельної ділянки «Для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва».

ГУ ДПС у м. Києві винесено податкове повідомлення-рішення від 01.04.2020 № 1-2615, яким визначено ОСОБА_1 суму податкового зобов`язання за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2020 рік у розмірі 30 287,61 грн.

Відповідно до відзиву та пояснення відповідача, така сума податку на 2020 рік була розрахована наступним чином:

3 028 761,54 грн. х 1% = 30 287,61 грн.; де:

3 028 761,54 грн. - нормативна грошова оцінка земельної ділянки;

1% - ставка земельного податку - прим. 2 до таблиці № 1 до додатка 3 Рішення Київської міської ради від 23 червня 2011 року № 242/5629 (у редакції рішення Київської міської ради від 18.10.2018 № 1910/5974, яке застосовується з 1 січня 2019 року).

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Визначаючись щодо змісту порушень, встановлених в ході перевірки, суд виходить з наступного.

Земельні відносини в Україні регулюються Земельним кодексом України від 25.10.2001 №2768-ІІІ, а справляння плати за землю розділом XII «Податок на майно» Податковим кодексом України.

Згідно зі ст. 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до Закону.

Так, відповідно до статей 269, 270 Податкового кодексу України (далі - ПК України), платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі, а об`єктом оподаткування - земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні, та земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Згідно з пп. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 ПК України плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно до підпункту 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 ПК України земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.

Згідно з ст. 271 ПК України базою оподаткування є:

- нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом;

- площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Згідно п. 274.1. ст. 274 ПК України ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, а для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки.

Пунктом 286.1 статті 286 ПК України визначено, що підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Відповідно абз. 1 п. 284.1 ст. 284 ПК України Верховна Рада Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування встановлюють ставки плати за землю та пільги щодо земельного податку, що сплачується на відповідній території.

Відповідно до п. 12.3. ст. 12 ПК України сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Пунктом 1 та п. 3 ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що акти сільського, селищного, міського голови, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади.

Рішенням Київської міської ради від 23.06.2011 № 242/5629 встановлено ставки земельного податку (далі - Рішення № 242/5629).

Також п.3 Рішення № 242/5629 департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) надавати органам державної фіскальної служби інформацію (дані) з міського земельного кадастру про земельні ділянки для адміністрування плати за землю в м. Києві.

Додаток 3 до рішення Київської міської ради від 23.06.2011 N 242/5629 (у редакції рішення Київської міської ради від 18.10.2018 N 1910/5974) визначає Положення про плату за землю в місті Києві (далі - Положення).

Відповідно до п. 3.1 вказаного Положення базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим Положенням.

Згідно з п. 11.1 Положення підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 № 548 затверджено Класифікації видів цільового призначення земель. Зокрема, розділом ІІ визначено, землі житлової забудови (землі, які використовуються для розміщення житлової забудови (житлові будинки, гуртожитки, господарські будівлі та інше); землі, які використовуються для розміщення гаражного будівництва):

02.01 - Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)

02.02 - Для колективного житлового будівництва

02.03 - Для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку

02.04 - Для будівництва і обслуговування будівель тимчасового проживання

02.05 - Для будівництва індивідуальних гаражів

02.06 - Для колективного гаражного будівництва

02.07 - Для іншої житлової забудови

02.08 - Для цілей підрозділів 02.01 - 02.07, 02.09, 02.10 та для збереження та використання земель природно-заповідного фонду

02.09 - Для будівництва і обслуговування паркінгів та автостоянок на землях житлової та громадської забудови

02.10 - Для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури

Як вбачається з поданих як позивачем так і відповідачем Витягів із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 18.02.2020 (відповідач) та від 22.06.2020 (позивач), виданих Головним управлінням Держгеокадастру у м. Києві, нормативна грошова оцінка земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,1000 га, кадастровий номер ділянки: :75:740:0060, складає - 3 028 761,54 грн., категорія земель «Землі житлової та громадської забудови», цільове призначення земельної ділянки «Для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва».

Таким чином, вбачається, що код виду цільового призначення земельної ділянки (кадастровий номер: :75:740:0060) згідно з Класифікацією видів цільового призначення земель, затвердженою наказом Держкомзему від 23.07.2010 № 548, не внесено до Державного земельного кадастру.

Отже, станом на час розрахунку ГУ ДПС у м. Києві позивачу земельного податку з фізичних осіб за 2020 рік, вид цільового призначення земельної ділянки позивача (що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,1000 га, кадастровий номер ділянки: :75:740:0060) не був внесений до Державного земельного кадастру.

Відповідно до прим. 2 до таблиці № 1 додатка 3 до Рішення № 242/5629 (у редакції рішення Київської міської ради від 18.10.2018 № 1910/5974, яке застосовується з 1 січня 2019 року) якщо вид цільового призначення земельної ділянки згідно з Класифікацією видів цільового призначення земель, затвердженої наказом Держкомзему від 23 липня 2010 року № 548, не внесено до Державного земельного кадастру, то застосовується ставка у відсотках від нормативної грошової оцінки відповідно до цієї таблиці, але не менше 1 відсотка від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Таким чином, оскільки вид цільового призначення земельної ділянки позивача не був внесений до Державного земельного кадастру, а нормативна грошова оцінка земельної ділянки ОСОБА_1 складає 3 028 761,54 грн., відповідачем обґрунтовано проведено розрахунок податкового зобов`язання на 2020 рік у відношенні 1% що дорівнює 30 287,61 грн.

Суд вважає необґрунтованим посилання позивача у даному випадку на те, що ним зроблено всі необхідні кроки для внесення коди класифікації 02.01 видів цільового призначення, оскільки позивачем до матеріалів справи додано було лише Повідомлення про відмову в прийнятті заяви про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру № ПВ-020. З вказаного повідомлення вбачається, що підставою відмови є: 1) документи подано не в повному обсязі; 2) із заявою звернулась особа, яка не може бути заявником відповідно до Порядку ведення державного земельного кадастру.

Отже, вказана відмова на внесення змін не є остаточною та передбачає право позивача на повторні звернення за умови дотримання необхідного Порядку. Проте доказів повторних звернень позивача на внесення змін, чи відповідних відмов, матеріали справи не містять.

Щодо посилання позивача на «корупційну складову» неможливості внесення відповідних змін до коду класифікації, то позивачем не подано будь-яких доказів з цього приводу, зокрема звернень до правоохоронних органів з цього приводу або відповідного судового рішення в кримінальній справі.

Відповідно до Порядку ведення державного земельного кадастру, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051 та Закону України «Про оцінку землі» від 11.12.2003 № 1378-IV, ведення Державного земельного кадастру та надання витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок покладено на Держгеокадастр та його територіальні органи.

На переконання суду, відносин ОСОБА_1 з управлінням Держгеокадастру стосовно змін коду класифікації земельної ділянки, жодним чином не впливають на розрахунок земельного податку податковим органом, який при його розрахунку керується відповідною інформацією з Держгеокадастру.

Отже ГУ ДПС у м. Києві приймаючи податкове повідомлення-рішення від 01.04.2020 № 1-2615, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем земельний податок з фізичних осіб за 2020 рік у розмірі 30 287,61 грн., діяло в межах повноважень та з дотриманням вимог чинного законодавства, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Таким чином, під час судового розгляду справи позовні вимоги не знайшли свого нормативного та документального підтвердження.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є необґрунтованим і задоволенню не підлягає.

Беручи до уваги висновок суду про відмову у задоволенні позову, понесені позивачем витрати, пов`язані з розглядом справи, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2-5, 19, 72-77, 90, 139, 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 01.04.2020 № 1-2615.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Окружний адміністративний суд міста Києва.

Суддя Т.П. Балась