Справа № 480/4602/21
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2021-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 вересня 2021 року Справа № 480/4602/21
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Павлічек В.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/4602/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про визнання протиправним та скасування наказу,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач), звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головне управління Держгеокадастру у Сумській області (далі по тексту - відповідач), в якій просить визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 22.04.2021 р. № 18-4587/16-21-СГ про відмову у наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).
Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що відповідач наказом від 22.04.2021 р. № 18-4587/16-21-СГ з посиланням на ст. 15-1, 93, 122 Земельного кодексу України, статті 55, 56 Закону України «Про землеустрій", Положення про Головне управління Держгеокадастру у Сумській області, затверджено наказом Держгеокадастру від 17.11.2016 № 308 (у редакції наказу Держгеокадастру в 20.02.2020 № 53) відмовив у наданні дозволу на розроблення технічної документації землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) з наступних міркувань: при розгляді поданих матеріалів встановлено розбіжність щодо конфігурації та площі земельної ділянки, відповідно до Державного акту серії А за № 004509 на право довічного успадковуваного володіння землею та доданими графічними матеріалами, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки. Позивач не погоджується з даним наказом, вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки зазначені в наказі норми законодавства не містять такої підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення технічної документації землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), як розбіжність щодо конфігурації та площі земельної ділянки.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду відкрито провадження в даній справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження та встановлено строк відповідачу для подання відзиву та доказів, які наявні у відповідача, а також встановлено строк позивачу для подання відповіді на відзив, а відповідачу заперечення.
На виконання зазначеної ухвали представником відповідача подано до суду відзив, в якому проти позовних вимог заперечує та просить відмовити в їх задоволенні, зокрема зазначивши, що наказом від 22.04.2021 №18-4587/16-21-СГ Головне управління Держгеокадастру у Сумській області відмовило позивачу у наданні дозволу на розроблення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки загальною площею 32,0 га, що перебуває на праві довічного успадкованого володіння землею згідно державного Акту серії А № 004509, із цільовим призначенням для ведення селянського (фермерського) господарства, розташованої за межами населених пунктів на території Яснопільщинської сільської ради Липоводолинського району Сумської області з таких підстав: при розгляді поданих матеріалів встановлена розбіжність, щодо конфігурації та площі земельної ділянки, відповідно до Державного акту серії А № 004509 на право довічного успадкованого володіння землею та доданими графічними матеріалами на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки. Крім того зазначив, що з дня набрання чинності Закону України від 28 квітня 2021 року № 1423-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин", яким було доповнено розділ Х Земельного кодексу України пунктом 24, Головне управління не має повноважень здійснювати розпорядження земельними ділянками за межами населених пунктів, а відповідно не має повноважень щодо надання позивачу вказаного дозволу на розроблення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки (а.с. 28-29).
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи судом встановлено, що на підставі рішення Липоводолинської районної Ради народних депутатів Липоводолинського району Сумської області від 17 березня 1992 року ОСОБА_1 було надано у довічне успадковуване володіння для ведення селянського (фермерського) господарства 32, 00 га землі в межах згідно з планом землеволодіння, що підтверджується Державним актом на право довічного успадковуваного володіння землею серії А за № 004509. Вказаний Акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право довічного успадковуваного володіння на землю за № 45 (а.с. 10-11).
Позивач звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області із заявою від 25.02.2021 року, зареєстрованою у Головному управлінні Держгеокадастру у Сумській області 26.02.2021 року, про надання дозволу на розроблення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки загальною площею 32,0 га, що перебуває на праві довічного успадкованого володіння землею згідно державного Акту серії А № 004509, із цільовим призначенням для ведення селянського (фермерського) господарства, розташованої за межами населених пунктів на території Яснопільщинської сільської ради Липоводолинського району Сумської області (а.с. 33).
Наказом від 22.04.2021 р. № 18-4587/16-21-СГ відповідач відмовив ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки загальною площею 32,0 га, що перебуває на праві довічного успадкованого володіння землею згідно державного Акту серії А № 004509, із цільовим призначенням для ведення селянського (фермерського) господарства, розташованої за межами населених пунктів на території Яснопільщинської сільської ради Липоводолинського району Сумської області з таких підстав: при розгляді поданих матеріалів встановлена розбіжність щодо конфігурації та площі земельної ділянки, відповідно до Державного акту серії А № 004509 на право довічного успадкованого володіння землею та доданими графічними матеріалами, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки. (а.с. 32).
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
В силу положень ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження та з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з врахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом; пропорційно; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно.
З оскаржуваного наказу суд вбачає, що відмовляючи позивачу у наданні дозволу на розроблення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки з підстав встановлення розбіжностей щодо конфігурації та площі земельної ділянки, відповідно до Державного акту серії А № 004509 на право довічного успадкованого володіння землею та доданими графічними матеріалами, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, відповідач в оскаржуваному наказі посилається на статті 15-1, 93, 122 Земельного кодексу України, статті 55, 56 Закону України «Про землеустрій» та Положення про Головне управління Держгеокадастру у Сумській області, затвердженого наказом Держгеокадастру від 17.11.2016 № 308 (у редакції наказу Держгеокадастру від 20.02.2020 №53).
Суд зазначає, що відповідно до ст. 15-1 Земельного кодексу України (надалі в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, належить:
а) внесення в установленому порядку пропозицій щодо розпорядження землями державної та комунальної власності, встановлення меж області, району, міста, району в місті, села і селища, регулювання земельних відносин;
б) участь у розробленні та виконанні державних, галузевих, регіональних та місцевих програм з питань регулювання земельних відносин, раціонального використання земель, їх відтворення та охорони, встановлення меж області, району, міста, району в місті, села і селища, у проведенні моніторингу земель, територіальному плануванні;
в) організація проведення робіт, пов`язаних із реалізацією земельної реформи;
г) проведення відповідно до законодавства моніторингу земель та охорони земель;
ґ) ведення та адміністрування Державного земельного кадастру;
д) участь у державному регулюванні планування територій;
е) проведення державної експертизи землевпорядної документації;
є) здійснення заходів щодо вдосконалення порядку ведення обліку і підготовки звітності з регулювання земельних відносин, використання та охорони земель, формування екомережі;
є-1) розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом;
є-2) участь у формуванні та реалізація державної політики у сфері національної інфраструктури геопросторових даних;
ж) вирішення інших питань, визначених законами України та покладених на нього актами Президента України.
Разом з тим ст. 122 Земельного кодексу України встановлює повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування, відповідно до якої, зокрема, Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.
Отже ст. 15-1 та 122 Земельного кодексу України визначено лише повноваження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин та відповідно повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування та дані статті взагалі не містять переліку підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки.
В свою чергу ст. 93 Земельного кодексу України регламентує лише право оренди земельної ділянки. Водночас ст. 55 та 56 Закону України "Про землеустрій" (надалі в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) стосуються порядку розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, та також не містять підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що відповідачем було прийнято оскаржуваний наказ не на підставі вимог чинного законодавства, оскільки жодна норма законодавства, якою відповідач керувався при прийнятті оскаржуваного наказу, взагалі не містить переліку підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки, зокрема, у разі встановлення розбіжностей щодо конфігурації та площі земельної ділянки, відповідно до Державного акту на право довічного успадкованого володіння землею, а відтак, позовні вимоги ОСОБА_1 , є обгрунтованими та підлягають задоволенню.
Разом з тим суд зазначає, що згідно ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Отже, у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, вихід за межі позовних вимог можливий, але повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, на захист яких поданий позов.
Вказане підтверджується роз`ясненням поняття "виходу за межі позовних вимог", наведеним у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року "Про судове рішення". Так, відповідно до пункту 3 цієї Постанови виходом за межі позовних вимог є вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.
Враховуючи наведене, суд вважає за можливе вийти за межі позовних вимог для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, про захист яких він просить та зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.02.2021 року про надання дозволу на розроблення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки загальною площею 32,0 га, що перебуває на праві довічного успадкованого володіння землею згідно державного Акту серії А № 004509, із цільовим призначенням для ведення селянського (фермерського) господарства, розташованої за межами населених пунктів на території Яснопільщинської сільської ради Липоводолинського району Сумської області, з урахуванням висновків суду.
Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про визнання протиправним та скасування наказу задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 22.04.2021 р. № 18-4587/16-21-СГ про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки загальною площею 32,0 га, що перебуває на праві довічного успадкованого володіння землею згідно державного Акту серії А № 004509, із цільовим призначенням для ведення селянського (фермерського) господарства, розташованої за межами населених пунктів на території Яснопільщинської сільської ради Липоводолинського району Сумської області.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.О. Павлічек