Справа № 420/1365/21
Суддя: Жук А.В.
Дата ухвалення: 2021-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

01 жовтня 2021 року

м. Київ

справа № 420/1365/21

адміністративне провадження № К/9901/33941/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Жука А.В.,

суддів: Мартинюк Н.М., Мельник-Томенко Ж.М.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2021 року,

постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2021 року,

та ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 24 червня 2021 року

у справі №420/1365/21

за позовом ОСОБА_1

до Державної міграційної служби України

про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Державної міграційної служби України, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про відмову позивачу в оформленні документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, оформлене Наказом №7319 від 13 травня 2019 року та зобов`язати відповідача розглянути питання щодо прийняття рішення про оформлення документів про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, стосовно позивача.

Ухвалами Одеського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2021 року відмовлено позивачу у задоволенні заяви про поновлення строку та залишено з цих підстав позовну заяву без руху.

16 травня 2021 року на виконання вказаних ухвал суду надійшла позовна заява (із виправленими недоліками).

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2021 року, залишеною без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2021 року, в прийнятті позовної заяви (із виправленими недоліками) за вхід. №7599/21 від 16 лютого 2021 року відмовлено, а адміністративний позов повернуто.

Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 24 червня 2021 року від 24 червня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2021 року у справі №420/1365/21 повернуто позивачу.

10 вересня 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2021 року, постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2021 року та ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 24 червня 2021 року у справі №420/1365/21.

Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Частиною другою статті 328 КАС України встановлено, що у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені у пунктах 3 (повернення заяви позивачеві (заявникові)), 4, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що адміністративний позов позивачем подано із порушенням строку звернення до суду, встановленого положеннями частини другої статті 122 КАС України.

Як вбачається з матеріалів касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, предметом розгляду у вказаній справі є Наказ Державної міграційної служби України №7319 від 13 травня 2019 року.

Адміністративний позов зареєстрований Одеським окружним адміністративним судом 01 лютого 2021 року за вхід. №1356/21.

В обґрунтування пропуску строку позивачка вказує, що рішення відповідача про відмову в оформленні документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту отримано лише 29 січня 2021 року.

При цьому, суд касаційної інстанції звертає увагу на те, що у вказаній заяві позивач просив «поновити строк оскарження ухвали та прийняти її до провадження», тоді як на даному етапі судом, вирішувалось питання про відкриття провадження у справі.

Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 03 жовтня 2019 року по справі №461/7454/19 громадянці Російської Федерації ОСОБА_1 , продовжено застосований запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до вирішення питання про її видачу компетентним органам Російської Федерації на строк до 03 грудня 2019 року.

При цьому у вказаній ухвалі зазначено, що ОСОБА_1 звернулася з заявою за захистом до органів міграційної служби України про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Відповідно до листа ГУ ДМС України у Львівській області 10 січня 2019 року ОСОБА_1 відмовлено в оформленні документів та відповідно до рішення ДМС України від 23 травня 2019 року відхилено її скаргу на рішення територіального органу ДМС про відмову в оформленні документів.

Вказана ухвала приймалась за участю прокурора Бедрій Г.І., захисника Рудакевича Ю.Ю., підозрюваної ОСОБА_1 ..

З наведеного вбачається факт обізнаності позивачки про існування спірного наказу та порушення своїх прав і до 29 січня 2021 року.

Тобто позивачка не була позбавлена можливості вчасно звернутись до суду із позовом, та у разі наявності об`єктивної неможливості надати копію спірного наказу самостійно скористатись правом передбаченим вказаною процесуальною нормою.

Проте, позивачкою не визначено поважної причини пропуску строку звернення до суду, який складає 6 місяців з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, оскільки період часу з 03 жовтня 2019 року по 29 січня 2021 року належним чином позивачкою не обґрунтовано.

Згідно з частиною першою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частин першої та п`ятої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частини 2 статті 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу (пункт 9 частини четвертої статті 169 КАС України).

Так, частинами першою та другою статті 123 КАС України установлено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Отже, Верховний Суд констатує, що суд першої інстанції, позицію якого підтримав апеляційний суд, повертаючи позовну заяву, вірно застосував положення частини другої статті 123 КАС України, правильне їх застосовування є очевидним, а доводи касаційної скарги не викликають сумніву щодо застосування чи тлумачення зазначених норм процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом частини другої цієї ж статті у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

В касаційній скарзі ОСОБА_1 не вказує на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального та матеріального права, а отже касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування норм права судами першої та апеляційної інстанції є очевидним.

Щодо оскарження ухвали Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 24 червня 2021 року.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, серед основних засад судочинства, закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до положень пункту 1 частини другої статті 36 та пункту 1 частини першої статті 44 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд здійснює правосуддя як суд касаційної інстанції, а у випадках, визначених процесуальним законом, - як суд першої або апеляційної інстанції, в порядку, встановленому процесуальним законом.

Право касаційного оскарження та судові рішення, які можуть бути оскаржені в касаційному порядку, визначено у статті 328 КАС України.

Суд касаційної інстанції під час розгляду касаційних скарг діє в межах адміністративно процесуального законодавства України, його повноваження визначені главою 2 розділу ІІІ КАС України «Касаційне провадження».

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України предметом касаційного оскарження можуть бути рішення, ухвали та постанови суду першої та апеляційної інстанцій.

Чинним КАС України не передбачено повноважень Верховного Суду щодо перегляду судових рішень Верховного Суду інакше, ніж в порядку частини першої статті 361 КАС України, де визначено, що рішення, постанова або ухвала суду, яким закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Крім цього, відповідно до частини 5 статті 355 КАС України судові рішення суду касаційної інстанції є остаточними і оскарженню не підлягають.

За такого правового регулювання та обставин справи у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 333 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2021 року постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2021 року та ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 24 червня 2021 року у справі №420/1365/21.

2. Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

..................................

..................................

..................................

А.В. Жук

Н.М. Мартинюк

Ж.М. Мельник-Томенко

Судді Верховного Суду