Справа № 160/15832/21
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2021-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Жукової Є.О.,
Позовні вимоги обґрунтовані наступним.
Рішеннями Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справах, а саме: №160/4654/19, №160/11424/19; №160/11544/19; №160/12989/19 визнано, що товар (прутки (круг) виготовлені з марки сталі 35 ХГСА), поставлений за зовнішньоекономічним контрактом, не є об`єктом для справляння антидемпінгового мита. У зв`язку з набранням законної сили наведеними судовими рішеннями щодо подібного (ідентичного) товару між тими самими сторонами позивач звернувся до відповідача з заявою № 312 від 21.07.2021 року про повернення помилково та зайво сплаченого антидемпінгового мита та ПДВ платежу за електронну митну декларацію №UA110150/2018/235880 від 14.02.2018 р.

На переконання ТОВ «Такт» товар за вказаною електронно митною декларацією є подібними (ідентичними) товарам за електронними митними деклараціями (ЕМД), за якими Дніпропетровський адміністративний окружний суд у справах №№160/4654/19, №160/11424/19; №160/11544/19; №160/12989/19 встановив, що вони не є об`єктом для справляння антидемпінгового мита.

Позивач вказує, що відповідач листом від 03.08.2021 року № 7.5-08-01-1/15/13/927 протиправно відмовив у поверненні митних платежів за заявою позивача № 312 від 21.07.2021 року. Оскільки відповідач відмовив у поверненні митних платежів за поданою заявою позивача № 312 від 21.07.2021 року, позивач вважає рішення відповідача протиправним та просить його скасувати.

20.09.2021 року на адресу суду представником відповідача через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено наступне.

Митницею правомірно зазначено про відсутність правових підстав для повернення митних платежів, зазначених у зверненні ТОВ «Такт» від 21.07.2021 року№312, про що позивача було повідомлено листом від 03.08.2021 року № 7.5-08-01-1/15/13/927. За зазначеними ЕМД декларантом заявлено до митного оформлення товар, що за своїм описом, кодом товару та країною походження відповідає товарам, наведеним у рішенні Міжвідомчої комісії. Саме тому декларантом розраховані та сплачені суми антидемпінгового мита. Зазначає, що судові рішення, на які посилається позивач, ґрунтуються на нормі ст. 3 МКУ та не містять висновку про те, що спірний товар не є об`єктом справляння антидемпінгового мита. Щодо посилань позивача на подібність товарів, митниця вважає за необхідне зазначити, що митні оформлення товарів, які були предметом розгляду у справах,визначених позивачем, проводились із врахуванням висновків Дніпропетровського відділу з питань експертиз та досліджень Департаменту податкових та митних експертиз ДФС, проте за ЕМД №UA110150/2018/235880 від 14.02.2018 р. дослідження на предмет ідентифікації товару не проводились. Відповідач наголошує, що податкове зобов`язання, самостійно визначене платником податків, з огляду на вимоги п.56.11 ст. 56 Митного кодексу України, не підлягає оскарженню.

На підставі викладеного вище, представник відповідача просить суд у задоволенні пред`явлених позовних вимог відмовити у повному обсязі.

27.09.2021 р., шляхом електронного зв`язку, представником позивача подано до суду відповідь на відзив, в тексті якої останній позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суду задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, акцентуючи увагу суду на вибірковому та неповному викладенні відповідачем фактичних обставин справи та визнанні останнім факту сплати позивачем антидемпінгового мита, ПДВ, яке автоматично нараховується на цю суму мита.

Суд розглянув справу відповідно до ст. 263 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, враховуючи строк розгляду справи, передбачений ч.2 даної статті.

Рішення у даній адміністративній справі, з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 р., зі змінами, приймається 30.09.2021 р.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

ТОВ «Такт» є суб`єктом зовнішньоекономічної діяльності.

Так, ТОВ «Такт» заявлено до митного оформлення товар у формі прутків з вуглецевої сталі, круглого поперечного перерізу марки сталі круг марка сталі 35ХГСА діаметру 40,00 мм та сплачено митні платежі за цей сортовий металопрокат, а саме за ЕМД №UA110150/2018/235880 від 14.02.2018 р.

21.07.2021 року позивач звернувся до Дніпровської митниці Держмитслужби із заявою № 312, в якій просив відповідно до ст. 301 МК України, ст. 43.5 ст. 43 ПК України в строки та в порядку передбаченому законодавством здійснити перевірку митного оформлення товару за вказаними митними деклараціями.

При цьому, позивач просив митний орган здійснити перевірку факту сплати ТОВ «Такт» суми антидемпінгового мита за ними, за наслідками чого скласти та направити належному органу казначейства висновок для повернення ТОВ «Такт» помилково сплачених сум антидемпінгового мита та ПДВ, яке було нараховано на такі суми на поточний банківський рахунок позивача.

Розглянувши звернення позивача №312 від 21.07.2021 року Дніпровська митниця листом «Про розгляд звернення» від 03.08.2021 року № 7.5-08-01-1/15/13/927 повідомила про відсутність правових підстав для повернення митних платежів, зазначених у заяві.

Митний орган у вказаному листі зазначив, що митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених Митним кодексом України для митних режимів; та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів, зокрема, про нарахування митних та інших платежів, а також про застосування заходів гарантування їх сплати.

За митною декларацією, а саме: №UA110150/2018/235880 від 14.02.2018 р. заявником самостійно задекларовано та сплачено антидемпінгове мито за митне оформлення металопродукції.

Відповідно до статті 356 Митного кодексу України, взяття проб (зразків) товарів здійснюється посадовими особами митного органу в рамках процедур митного контролю та митного оформлення з метою встановлення визначальних характеристик.

З урахуванням зазначеного, проведення лабораторних досліджень товарів, випущених у вільний обіг на митній території України, є неможливим на теперішній час.

На теперішній час, заявлені до повернення у зверненні суми митних платежів за даними єдиної автоматизованої інформаційної системи митних органів не обліковуються як надміру сплачені за зазначеними митними деклараціями.

Враховуючи викладене, підстави для повернення з Державного бюджету України грошових коштів ТОВ «ТАКТ», нарахованих та сплачених за митною декларацією а саме: №UA110150/2018/235880 від 14.02.2018 р. відсутні.

Відтак, правомірність відмови відповідача є предметом спору у цій справі.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

За змістом п. 4 ч. 2 ст. 271 Митного кодексу України антидемпінгове мито застосовується в Україні як особливий вид мита.

Відповідно до ч.4 ст.275 Митного кодексу України антидемпінгове мито встановлюється відповідно до Закону України "Про захист національного товаровиробника від демпінгового імпорту" у разі ввезення на митну територію України товарів, які є об`єктом демпінгу, що заподіює шкоду або створює загрозу заподіяння шкоди національному товаровиробнику.

В силу п.1 ч.1 ст.289 Митного кодексу України моментом виникнення обов`язку із сплати митних платежів зокрема є момент фактичного ввезення товарів на митну територію України.

За змістом п.2 ст.1 Закону України "Про захист національного товаровиробника від демпінгового імпорту" від 22.12.1998 року №330-XIV антидемпінгове мито (попереднє або остаточне) - особливий вид мита, що справляється у разі ввезення на митну територію країни імпорту товару, який є об`єктом застосування антидемпінгових заходів (попередніх або остаточних).

Зазначеним Законом регламентовано статус і повноваження Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі (далі - Комісія), за змістом частини п`ятої статті 5 якого Комісія у межах своєї компетенції приймає рішення, організовує та контролює їх виконання. Акти Комісії, зокрема щодо проведення антидемпінгового розслідування та застосування антидемпінгових заходів, є обов`язковими для виконання.

Частиною 1 статті 28 Закону встановлено, що попереднє або остаточне антидемпінгове мито справляється за ставкою і на умовах, встановлених у відповідному рішенні Комісії про застосування антидемпінгових заходів.

Судом встановлено, що позивачем заявлено товар до митного оформлення шляхом електронного декларування за ЕМД №UA110150/2018/235880 від 14.02.2018 р.

Так, 28.12.2017 року Комісія розглянула подані Міністерством економічного розвитку і торгівлі України матеріали про результати антидемпінгового розслідування щодо імпорту в Україну арматури та катанки походженням з Російської Федерації. За результатами такого розгляду Комісія зробила позитивний висновок та відповідно до статті 16 Закону прийняла рішення №АД-382/2017/4411-05, згідно з яким вирішила застосувати остаточні антидемпінгові заходи щодо імпорту в Україну товару походженням з Російської Федерації, що має такий опис: арматурний прокат (арматура) діаметром від 6 до 40 мм (включно) та катанка діаметром від 5,5 до 14 мм (включно), що класифікуються згідно з УКТЗЕД за кодами 7213 10 00 00, 7213 91 10 00, 7213 91 20 00, 7213 91 41 00, 7213 91 49 00, 7213 91 70 00, 7213 91 90 00, 7213 99 10 00, 7213 99 90 00, 7214 20 00 00, 7214 99 10 00, 7214 99 39 00, 7214 99 50 00, 7214 99 79 00, 7214 99 95 00, 7227 20 00 00, 7227 90 10 00, 7227 90 50 00, 7227 90 95 00, 7228 20 91 00, 7228 20 99 00, 7228 30 20 00, 7228 30 69 00, 7228 30 89 00.

Згідно з рішенням Комісії №АД-382/2017/4411-05 остаточні антидемпінгові заходи застосовуються строком на п`ять років. Остаточні антидемпінгові заходи застосовуються шляхом запровадження справляння остаточного антидемпінгового мита щодо імпорту в Україну товару, опис якого зазначено вище, з Російської Федерації у розмірі 15,21 %.

Відповідно до листа ДФС України від 21.08.2019 року №27012/7/99-99-19-04-01-17, в якому зазначено, що інші прутки, які за своїми ознаками не є арматурою та катанкою, не є об`єктом застосування антидемпінгових заходів.

20.04.2018 року (після сплати позивачем спірного мита) за результатами розгляду Комісією звернень від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності щодо адміністрування антидемпінгового мита та надання роз`яснень опису товару, який має бути об`єктом застосування остаточних антидемпінгових заходів, до рішення Комісії №АД-382/2017/4411-05 внесені зміни в частині опису товару, зокрема пункт 1 рішення Комісії від 28 грудня 2017 року викладено в такій редакції: 1. Застосувати остаточні антидемпінгові заходи щодо імпорту в Україну товару походженням з Російської Федерації, що має такий опис:

Арматурний прокат (арматура) діаметром від 6 до 40 мм (включно) та катанка діаметром від 5,5 до 14 мм (включно), а саме: прутки гарячекатані (у тому числі й прутки, що отримані гарячим волочінням та гарячим пресуванням), які мають однаковий (у тому числі й періодичний) суцільний круглий поперечний переріз за всією довжиною, з вуглецевої та інших легованих сталей, у тому числі укладені в бунти чи розрізані на відрізки, що можуть мати вм`ятини, ребра, канавки або інші рельєфи, створені під час прокатування з подальшою обробкою чи без неї (за винятком прутків з автоматної, швидкорізальної та інструментальної сталі, кованих, холодного деформування або оброблення у холодному стані та кутиків, фасонних та спеціальних профілів з легованої сталі, порожнистих прутків та брусків для буріння), що можуть класифікуватися згідно з УКТЗЕД за кодами 7213 10 00 00, 7213 91 10 00, 7213 91 20 00, 7213 91 41 00, 7213 91 49 00, 7213 91 70 00, 7213 91 90 00, 7213 99 10 00, 7213 99 90 00, 7214 20 00 00, 7214 99 10 00, 7214 99 39 00, 7214 99 50 00, 7214 99 79 00, 7214 99 95 00, 7227 20 00 00, 7227 90 10 00, 7227 90 50 00, 7227 90 95 00, 7228 20 91 00, 7228 20 99 00, 7228 30 20 00, 7228 30 69 00, 7228 30 89 00.

З наведених положень слідує, що антидемпінгове мито нараховується на підставі рішення Комісії, а об`єктом його справляння є товар, що відповідає опису згідно з таким рішенням.

Спірні питання щодо віднесення товару до об`єкту справляння антидемпінгового мита згідно з наведеним рішенням Комісії входили до предмету дослідження у судових справах №804/2304/18, №160/5056/19, №160/6275/19 160/13200/19, №160/548/20, №160/1432/20, №160/1269/20, 160/3003/20, №160/1501/20, 160/3835/20, 160/5756/20 між тими самими сторонами.

Так, зокрема, рішенням від 29.03.2019 р. у справі №804/2304/18 встановлено:

«Для визначення того, чи є спірний товар (операції з імпорту) об`єктом застосування антидемпінгових заходів належить встановити наявність наступних умов: 1) походження з Російської Федерації; 2) товар згідно кодів УКТ ЗЕД за переліком згідно рішення Комісії №АД-382/2017/4411-05; 3) товар, що за описом являє арматурний прокат (арматура) діаметром від 6 до 40 мм (включно) та катанку діаметром від 5,5 до 14 мм (включно). Встановлення цих умов входить до предмету доказування у цій справі. В судовому засіданні було встановлено, що відповідно до інвойсу №2353 від 25.02.2018 року країною походження товару є Російська Федерація, що не заперечується відповідачем. Відповідач також визнає, що ввезений товар формально підпадає в перелік кодів УКТ ЗЕД за переліком згідно рішення Комісії №ад-382/2017/4411-05. Так, предметом доказування є обставина чи є спірний імпортований товар арматурою, а не катанкою (за діаметром, зовнішнім виглядом та описом, товарно-супровідними документами імпортний товар вочевидь не є катанкою) та чи є предметом регулювання рішення Комісії № АД-382/2017/4411-05 товар який не є арматурою.

Відповідно до п.5 ст.1 Закону України Про захист національного товаровиробника від демпінгового імпорту демпінг - ввезення на митну територію країни імпорту товару за цінами, нижчими від порівнянної ціни на подібний товар у країні експорту, що заподіює шкоду національному товаровиробнику подібного товару.

Відповідно до п.26 ст.1 цього Закону товар подібний - ідентичний товар, тобто схожий за всіма характеристиками на товар, що є об`єктом розслідування, або, у разі відсутності цього товару, інший товар, що не є схожим за всіма характеристиками, але має показові ознаки, що є дуже подібними до характерних ознак товару, що є об`єктом розслідування.

Так, матеріали справи містять копії технічної документації з питань класифікації металопродукції (державні стандарти, сертифікат якості, лист виробника, висновки експерта Дніпропетровської ТПП), оскільки в рішенні Комісії від 28.12.2017 р. мова введеться про застосування антидемпінгових заходів виключно до арматурного прокату (арматури) та катанки.

Відповідно до листа від 12.03.2019 р. № 4413-06/10508-07 Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, Міністерством наголошено, що об`єктом антидемпінгового розслідування та заходів є саме арматура та катанка.

Таким чином, вказана обставина свідчить про те, що на момент прийняття спірного рішення в цій справі відповідач не мав чіткого критерію для відмови позивачу у митному оформленні товару, який не є арматурним прокатом (арматурою) та катанкою».

У рішенні від 29.03.2019 р. у справі №160/6275/19 встановлено:

«За фізичними характеристиками спірний товар не є арматурою та катанкою походженням з Російської Федерації, оскільки не відповідає опису, який наведено у рішенні Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі №АД-382/2017/4411-05 від 28.12.2017 року (в редакції рішення від 20.04.2018 року № АД-390/2018/4411).

Враховуючи, суперечливість нормативного регулювання, наведене та проаналізоване вище, як підстави застосування презумпції правомірності рішень підприємств та громадян (ч.4 ст. 3 Митного кодексу України), а також вимоги принципів правової визначеності та передбачуваності, суд вважає, що відповідач протиправно прийняв картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 31 травня 2019 року № UА110150/2019/00378».

Рішенням Дніпропетровського адміністративного суду від 08.07.2019 р. у справі №160/5056/19 між тими самими сторонами встановлено, що прутки з вуглецевої сталі без подальшого оброблення, гарячекатані, з масовою часткою вуглецю 0,25% або більше, круглого поперечного перерізу, діаметром менш як 80 мм, без вм`ятин, ребер, канавок і інших рельєфів на поверхні, прутки використовуються для виготовлення узлів і деталей (валів, шестерен, шпинделів), які застосовуються в сільхоз машинобудуванні, ГОСТ 1050-2013, ГОСТ 2590-2006, марка сталі 45. розмір круг 24,0 мм, - 13,310 тн, розмір круг 26.0 мм, розмір круг 25.0 мм. хімічний склад: С-0,45%-0,48%; Мп-0,56%-0,62%; Зі-0,25%-0,30%; Р-0,006%-0,008%; 8-0,013%-0,015%; Сг-0,04%-0,05%; N1-0,02%; Си-0,02%; №0,008%-0,009%; Аз-0,001%; марка сталі 35. розмір круг 20,0 мм, розмір круг 25,0 мм, розмір круг 26,0 мм, хімічний склад: С-0,34%-0,36%; Мп-0,54%- 0,61%; 8і-0,22%-0,0,26%; Р-0,006%-0,007%; 8-0,013%-0,015%; Сг-0,02%-0,10%; №-0,02%; Си-0,02%-0,03%; №0,008%-0,009%; Аз-0,001%-0,002% не є об`єктом для справляння антидемпінгового мита.

У силу положень ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом..

Судом встановлено, що за спірними МД поставлено товар, який за кодом УКТЗЕД, характеристикою, назвою та хімічним складом є таким, що поставлявся за МД у наведених рішеннях суду та відносно яких сформовані висновки про відсутність об`єкту справляння спірним митом.

З огляду на вказане та з урахуванням предмету спору у цій справі, суд виключає дослідження питання щодо віднесення товару до об`єкту справляння антидемпінговим митом в межах цієї справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 301 Митного кодексу України повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України.

Згідно з ч. 3 ст. 301 Митного кодексу України помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до пп. 17.1.10 п.17.1 ст. 17 Податкового кодексу України, платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

Верховний Суд, зокрема, у постанові від 18.03.2021 року у справі № 200/10028/19-а (касаційне провадження № К/9901/20584/20) зазначив, що митне законодавство передбачає можливість виникнення правової ситуації, пов`язаної з поверненням помилково та/або надмірно сплачених митних платежів.

Якщо суд визнає рішення або дії митних органів із зазначених питань протиправними, зобов`яже вчинити певні дії відповідно до вимог митного законодавства і коли у рішенні суду буде констатована неправильність чи хибність рішень чи дій митних органів, які зумовили (призвели, потягли) помилкову та/або надмірну сплату сум митних платежів, ці платежі повертаються декларанту в порядку і на умовах, встановлених у статті 301 МК України, статті 43 ПК України, статті 45 БК України, з дотриманням процедури, врегульованої Порядком № 643.

Згідно з пунктом 1 Порядку № 643 він визначає послідовність та порядок виконання дій посадовими особами митниць Державної фіскальної служби та структурного підрозділу ДФС, до функціональних повноважень якого належить організація ведення єдиного рахунку для зарахування авансових платежів (передоплати), що вноситься підприємствами до/або під час митного оформлення, при поверненні суб`єктам господарювання та/або фізичним особам коштів авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів, контроль за справлянням яких здійснюється митницями ДФС, та пені, у тому числі у випадках, зазначених у частинах дев`ятій, десятій статті 55, частині п`ятій статті 299, частинах третій, п`ятій статті 301 Митного кодексу України, статті 43 Податкового кодексу України, частині першій статті 9 глави V Додатка A до Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул, 1990 рік), частині третій статті 11 глави II Митної конвенції про міжнародне перевезення вантажів із застосуванням книжки МДП 1975 року.

За правилами пунктів 1, 4, 5, 8 Порядку № 643 повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплаченої суми митних, інших платежів та пені здійснюється за заявою платника податків протягом 1095 днів від дня її виникнення.

Після реєстрації в митниці ДФС заява платника податку про повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені передається на опрацювання до структурного підрозділу, що виконує функції з адміністрування митних платежів митниці та підготовки висновку (далі - Підрозділ).

Підрозділ перевіряє факт перерахування суми коштів з відповідного рахунку до державного бюджету за допомогою автоматизованої системи митного оформлення та відсутність у нього податкового боргу. За результатами опрацювання готує висновок або лист про відмову в поверненні коштів з відповідним обґрунтуванням.

Митниця ДФС у строк не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви передає висновки згідно з реєстром висновків за відповідними платежами для виконання відповідному органу Державної казначейської служби України

Згідно з частиною другою статті 45 Бюджетного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - БК України) Казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, перерахування компенсації частини суми штрафних (фінансових) санкцій покупцям (споживачам) за рахунок сплачених до державного бюджету сум штрафних (фінансових) санкцій, застосованих такими органами за наслідками проведеної перевірки за зверненням або скаргою покупця (споживача) про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій.

Як встановлено судом, за наслідками розгляду звернення позивача, відповідачем не сформовано висновок, а надано відповідь, оформлену листом, зі змісту якого не видно, що питання розглянуте по суті.

Відповідач не вказав обґрунтованих підстав відмови та/або про наявність у заявах позивача недостовірних даних, про наявність у позивача податкового боргу, а відтак рішення відповідача про відмову у поверненні митних платежів, яке оформлене спірним листом не може вважатися вмотивованим.

Судом відхиляється посилання відповідача на факт сплати позивачем антидемпінгового мита та подання нової митної декларації, як на підставу для відмови у задоволенні позову, оскільки Митний кодекс України та чинне законодавство України не передбачає такої підстави для відмови.

Основною умовою повернення коштів є обов`язкова їх сплата та зарахування на рахунки відповідного бюджету.

Таким чином, повернення надмірно сплачених платежів, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами можливо при наявності наступних чинників: наявність факту надмірної сплати коштів, звернення до митного органу платника податків, відповідно до якого останній визначається щодо напряму зарахування коштів.

Факт нарахування, сплати та зарахування антидемпінгового мита та ПДВ підтверджується належними доказами, а саме відомостями підтвердженими відповідачем (в графах 47 (СП), та В (подробиці розрахунків») за спірними митними деклараціями.

Право оскарження платником податків рішень контролюючого орану які порушують його права та інтереси передбачено і ст. 56 Податкового кодексу України.

За змістом ч.2 ст.55 Конституції України кожному гарантовано право самостійно визначати, які рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади підлягають оскарженню в суді і кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень та протиправних дій, що узгоджується із рішенням Конституційного Суду України від 14.12.2011р. №19-рп/2011, зміст якого не забороняє звернення до суду з позовами про оскарження актів індивідуальної дії, а тому, у цьому випадку, позивач оскаржує відмову в поверненні помилково сплаченого мита оформлену листом, як єдиний спосіб відновлення порушеного справа у відносинах, які склалися між сторонами.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Підсумовуючи викладене, враховуючи, що в рішенні (листі) відповідача про відмову у поверненні митних платежів відсутні відомості про те, що товар за який сплачено антидемпінгове мито є об`єктом для його справляння, під час судового розгляду справи відповідачем на вимогу ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України не доведено суду віднесення товару до антидемпінгових, платежі були сплачені відповідно до вимог рішення Міжвідомчої комісії та оскільки судами встановлено, що рішення Міжвідомчої комісії розповсюджується виключно на арматурний прокат та катанку до якого спірний товар не відноситься та відомостей про таке в митних деклараціях не вказано, суд робить висновок про наявність підстав для повернення сплаченого позивачем антидемпінгового мита за митною декларацією №UA110150/2018/235880 від 14.02.2018 р.

Слід зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Щодо позовної вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Положеннями ч. 4 ст. 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу в сумі 5 000,00 грн. представником позивача надана додаткова угода від 01.09.2021 р. до договору №01/2019 від 07.12.2018 р.

Відповідно до п.2 додаткова угода від 01.09.2021 р. до договору №01/2019 від 07.12.2018 р. визначений фіксований гонорар у розмірі 5 000,00 грн. без ПДВ.

Відповідно до ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У зазначеному рішенні ЄСПЛ також підкреслено, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (п. 269).

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 5 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»(далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VIвстановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першоїстатті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VIвидами адвокатської діяльності є:

1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

3) захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення;

4) надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні;

5) представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні;

6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами;

7) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана ВРУ;

8) надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань.

Здійснивши системний аналіз як зазначених вище норм чинного КАС України, так і доказів в підтвердження витрат на правничу допомогу, наданих представником позивача, суд зазначає, що у суду відсутня можливість встановити факт оплати послуг наданих адвокатом Бичковим Володимиром Вячеславовичем позивачу відповідно до додаткової угоди від 01.09.2021 р., оскільки докази оплати позивачем за даною додатковою угодою в матеріалах справи відсутні.

Верховний Суд в постанові від 07.05.2020 року по справі №820/4281/17 та постанові від 27.06.2018 року по справі №826/1216/16 зробив висновок, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Також Верховний Суд зазначив, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи.

З огляду на висновки Верховного Суду, враховуючи відсутність документів, підтверджуючих факт оплати позивачем наданих послуг правової допомоги відповідно до додаткової угоди від 01.09.2021 р. до договору №01/2019 від 07.12.2018 р., суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі викладеного вище, суд прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАКТ" (вул. Героїв Крут, 16-а, м.Дніпро, 49005) до Дніпровської митниці Держмитслужби (вул.Княгині Ольги, 22, м.Дніпро, 49038) про визнання протиправним та скасування рішення від 03.08.2021 р. №7.5-08-01-1/15/13/927 про відмову у проведенні ТОВ "Такт" митних платежів за заявою від 21.07.2021 р. №312; зобов`язання підготувати висновок із зазначенням суми митних платежів у вигляді антидемпінгового мита та податку на додану вартість, які підлягають поверненню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи задоволення позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАКТ" (вул. Героїв Крут, 16-а, м.Дніпро, 49005) до Дніпровської митниці Держмитслужби (вул.Княгині Ольги, 22, м.Дніпро, 49038) про визнання протиправним та скасування рішення від 03.08.2021 р. №7.5-08-01-1/15/13/927 про відмову у проведенні ТОВ "Такт" митних платежів за заявою від 21.07.2021 р. №312; зобов`язання підготувати висновок із зазначенням суми митних платежів у вигляді антидемпінгового мита та податку на додану вартість, які підлягають поверненню, суд приходить до висновку про наявність підстав для присудженні всіх здійснених позивачем документально підтверджених судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці Держмитслужби, а саме, судового збору у розмірі 2 270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят грн. 00 коп.).

Керуючись ст. ст. 242 - 244, 246, 250, 254, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАКТ" (вул. Героїв Крут, 16-а, м.Дніпро, 49005) до Дніпровської митниці Держмитслужби (вул.Княгині Ольги, 22, м.Дніпро, 49038) про визнання протиправним та скасування рішення від 03.08.2021 р. №7.5-08-01-1/15/13/927 про відмову у проведенні ТОВ "Такт" митних платежів за заявою від 21.07.2021 р. №312; зобов`язання підготувати висновок із зазначенням суми митних платежів у вигляді антидемпінгового мита та податку на додану вартість, які підлягають поверненню, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці Держмитслужби від 03.08.2021 р. №7.5-08-01-1/15/13/927 про відмову у проведенні ТОВ "Такт" митних платежів за заявою від 21.07.2021 р. №312.

Зобов`язати Дніпровську митницю Держмитслужби (, вул. Княгині Ольги, 22, м.Дніпро, 49038) у відповідності до п. 43.5 ст. 43 Податкового кодексу України, ст. 301 Митного кодексу України, підготувати висновки із зазначенням суми митних платежів у вигляді антидемпінгового мита та податку на додану вартість, які підлягають поверненню ТОВ «Такт» на підставі заяви від 21.07.2021 р. №312 і передати їх згідно з реєстром висновків за відповідними платежами для виконання Головному управлінню Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці Держмитслужби, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАКТ" збір, сплачений за подання даної позовної заяви у розмірі 2 270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят грн. 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.О. Жукова