Справа № 620/384/21
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/384/21 Суддя (судді) першої інстанції: Соломко І.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Єгорової Н.М. Федотова І.В.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Чернігівського прикордонного загону Державної прикордонної служби України на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом Громадянки Угорщини ОСОБА_1 до Чернігівського прикордонного загону Державної прикордонної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Громадянка Угорщини ОСОБА_1 звернулася до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Чернігівського прикордонного загону Державної прикордонної служби України у якому просила:

визнати протиправним та скасувати рішення (постанову) від 01.09.2020 про заборону громадянці Угорщини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в`їзду в Україну строком на 3(три) роки.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 червня 2021 року позовні вимоги задоволено повністю, визнано протиправною та скасовано постанову Чернігівського прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 01.09.2020 про заборону громадянці Угорщини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в`їзду в Україну строком на 3 (три) роки.

Не погоджуючись із ухваленим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга мотивована порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

На підтвердження своєї позиції апелянт зазначає, що відповідно до вимог чинного законодавства, надання іноземцем при клопотанні про в`їзд в Україну завідомо недостовірних відомостей про себе або підроблених документів є підставою для прийняття органом охорони державного кордону рішення про заборону в`їзду в Україну.

Зокрема, в апеляційній скарзі зазначається, що 01.09.2020 о 20 годині 00 хвилин до пункту пропуску «Нові Яриловичі» на в`їзд в Україну в пішому порядку прибула група осіб громадян Ізраїлю, серед яких прибула громадянка Угорщини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка слідувала на в`їзд в Україну з Республіки Білорусь в пішому порядку та під час здійснення прикордонного контролю двічі надала про себе завідомо неправдиві відомості щодо себе та мети поїздки на територію України, а саме: 31.08.2020 в пункті пропуску «Виступовичі» (Житомирський прикордонний загін) та 01.09.2020 в пункті пропуску «Нові Яриловичі» (Чернігівський прикордонний загін).

Ураховуючи зазначене, інспектором прикордонної служби відділу прикордонної служби «Добрянка» Чернігівського прикордонного загону, відповідно до статті 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» стосовно позивача було прийнято постанову про заборону в Україну терміном на 3 роки.

Таким чином, оскаржуване рішення відповідача прийнято відповідно до вимог закону, є правомірним і скасоване судом першої інстанції безпідставно.

Ухвалами колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2021 року відкрито провадження за апеляційною скаргою Чернігівського прикордонного загону Державної прикордонної служби України, призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження з 01 вересня 2021 року.

Представник позивача - адвокат Борода Андрій Вікторович подав до суду відзив, в якому просить апеляційну скаргу Чернігівського прикордонного загону Державної прикордонної служби України залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. В обґрунтування своєї позиції позивач зазначає, що матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження інформації про подання ним про себе завідомо неправдивих відомостей.

Відповідно до статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом попередньої інстанції норм процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції,, що 01.09.2020 інспектором прикордонної служби відділу прикордонної служби «Добрянка» в пункті пропуску Нові Яриловичі Чернігівського прикордонного загону винесено постанову про заборону громадянці Угорщини ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт № НОМЕР_1 , виданий 27.01.2018, в`їзду в Україну строком на 3 (три) роки.

Вказане рішення мотивоване тим, що 01.09.2020 в пункті пропуску "Нові Яриловичі" о 20.00 виявлена громадянка Угорщини ОСОБА_1 , яка слідувала на в`їзд в Україну з Республіки Білорусь в пішому порядку та під час здійснення прикордонного контролю двічі надала неправдиві відомості щодо себе та мети поїздки на територію України, а саме 31.08.2020 в пункті пропуску «Виступовичі» Житомирського прикордонного загону та 01.09.2020 в пункті пропуску «Нові Яриловичі» Чернігівського прикордонного загону.

Аналогічні підстави для прийняття рішення про заборону іноземцю в`їзду в Україну викладені в довідці про наявність підстав для прийняття рішення про заборону в`їзду в Україну від 01.09.2020.

Такі обставини зумовили звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом, за результатами якого судом першої інстанції ухвалено рішення від 24 червня 2021 року.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції від 25 червня 2021 року та оцінюючи відповідні висновки, викладені у рішенні, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно преамбули Закону України від 22.09.2011 №3773-VI «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі - Закон №3773-VI) цей Закон визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

За змістом статті 9 Закону №3773-VI іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

Статтею 13 Закону №3773-VI визначено підстави для заборони в`їзду іноземців та осіб без громадянства в Україну.

Так, згідно з частиною першою вказаної статті в`їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється зокрема якщо при клопотанні про в`їзд в Україну така особа подала про себе завідомо неправдиві відомості або підроблені документи.

Згідно з частиною третьою статті 13 Закону № 3773-VI рішення про заборону в`їзду в Україну приймається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, Службою безпеки України або органом охорони державного кордону.

Аналогічні підстави для заборони в`їзду іноземцям на територію України, передбачені також Інструкцією про порядок прийняття органами охорони державного кордону Державної прикордонної служби України рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства, затвердженою наказом Адміністрації державної прикордонної служби України від 05.12.2011 №946 (далі - Інструкція №946).

Згідно пп. «а» п. 2.1 Інструкції № 946 рішення про заборону в`їзду в Україну іноземцю (далі - рішення про заборону в`їзду в Україну) приймається органом охорони державного кордону в разі якщо при клопотанні про в`їзд в Україну іноземець подав про себе завідомо неправдиві відомості або підроблені документи.

Згідно з пунктом 3.1. розділу ІІІ Інструкції №946 у разі наявності підстав для прийняття рішення про заборону в`їзду в Україну в пункті пропуску старшим прикордонних нарядів у пункті пропуску або у разі затримання особи за незаконне перетинання державного кордону поза пунктами пропуску старшим зміни прикордонних нарядів (далі - старший зміни) складається довідка.

За змістом пункту 3.2. розділу ІІІ Інструкції №946 у довідці зазначаються:

а) відомості про особу за такими обов`язковими реквізитами: „Громадянство", „Прізвище, ім`я особи", „Стать", „Дата народження" (день, місяць та рік), „Вид документа" (паспортний документ, що підтверджує громадянство іноземця або посвідчує особу без громадянства), „Серія, номер документа". Реквізит „Прізвище, ім`я особи" повинен зазначатися літерами верхнього регістру (великими літерами) у називному відмінку: для громадян Російської Федерації та Республіки Білорусь (залежно від виду документа) - латинськими або російськими літерами; для іноземців та осіб без громадянства інших держав - тільки латинськими літерами;

б) обставини, що є підставою для прийняття рішення про заборону в`їзду;

в) у чому саме полягають діяння, які є підставою для прийняття рішення про заборону в`їзду, зокрема: обставини і характер вчинення особою діяння; результати досліджень паспортних документів такої особи чи візи;

г) термін заборони в`їзду в Україну особі, визначений відповідно до розділу III цієї Інструкції.

Пунктом 3.3. розділу ІІІ Інструкції №946 установлено, що на підставі відомостей, викладених у довідці, старшим зміни готується постанова про заборону в`їзду в Україну (далі - постанова) (додаток 1). Постанова складається у двох примірниках, які підписуються старшим зміни.

З аналізу зазначених норм убачається, що за наявності підстав, передбачених статтею 13 Закону №3773-VI посадова особа прикордонної служби складає довідку, на підставі відомостей якої старшим зміни готується постанова про заборону в`їзду іноземця в Україну. При цьому положення пункту 3.2. розділу ІІІ Інструкції №946 вимагають, щоб у відповідній довідці серед іншого була зазначена, інформація про обставини, що є підставою для прийняття рішення про заборону в`їзду та у чому саме полягають діяння, які є підставою для прийняття рішення про заборону в`їзду, зокрема: обставини і характер вчинення особою діяння.

Відповідно до пп. 1 п. 10-1 постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 №641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19 спричиненої короновірусом SARS-CoV-2» (з внесеними змінами затвердженими постановою від 27.08.2020 № 757) на час дії карантину в період з 00 год. 00 хв. 28.08.2020 до 00 год. 00 хв. 28.09.2020 заборонено в`їзд на територію України іноземцям та особам без громадянства, крім таких осіб, які:

- є одним із подружжя, батьками, дітьми, бабою або дідом громадянина України;

- прибувають в Україну з метою навчання у закладах вищої освіти; проходять військову службу у Збройних Силах;

- постійно або тимчасово проживають на території України та мають посвідку на постійне проживання або посвідку на тимчасове проживання;

- визнані біженцями або особами, які потребують додаткового захисту; мають дозвіл на застосування праці іноземців та осіб без громадянства;

- є працівниками дипломатичних представництв та консульських установ іноземних держав, представництв офіційних міжнародних місій, організацій, акредитованих в Україні, та членів їх сімей;

- є главами та членами офіційних делегацій іноземних держав, співробітниками міжнародних організацій, а також особами, які їх супроводжують, та в`їжджають в Україну на запрошення Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Офісу Президента України, Міністерства закордонних справ;

- є особами, які прибувають в Україну на запрошення Міністерства закордонних справ;

- є водіями та/або членами екіпажу вантажних транспортних засобів, автобусів, що здійснюють регулярні перевезення, членами екіпажів повітряних, морських і річкових суден, членами поїзних і локомотивних бригад;

- є інструкторами збройних сил держав - членів НАТО та держав - учасниць програми НАТО "Партнерство заради миру", які беруть участь у заходах з підготовки підрозділів Збройних Сил або прибувають на запрошення Міністерства оборони;

- є діячами культури, що прибувають на запрошення закладу культури разом з однією особою, що супроводжує кожного з них;

- прибувають для участі в офіційних спортивних змаганнях, що проходять на території України, та супроводжуючих їх осіб;

- є технічними спеціалістами, які прибувають в Україну на запрошення представників українських підприємств;

- є особами, що здійснюють перевезення гемопоетичних стовбурових клітин для трансплантації;

- прибувають на лікування до закладів охорони здоров`я України.

За змістом частин першої та другої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, адміністративний суд розглядаючи публічно-правовий спір перевіряє рішення суб`єкта владних повноважень на відповідність його вимогам частини другої статті 2 КАС України, зокрема на предмет того, чи прийняте воно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин.

Колегією суддів встановлено та як убачається з матеріалів справи, що згідно з довідкою від 01.09.2020, складеною під час прийняття рішення про заборону в`їзду, підставою для прийняття оскаржуваного рішення слугував «п. а)» наказу Адміністрації державної прикордонної служби України від 05.12.2011 №946 та частина перша статті 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

У вказаній довідці та оскаржуваному рішенні відповідач зазначив, що позивач двічі надала неправдиві відомості щодо себе та мети поїздки на територію України, а саме 31.08.2020 в пункті пропуску «Виступовичі» Житомирського прикордонного загону та 01.09.2020 в пункті пропуску «Нові Яриловичі» Чернігівського прикордонного загону.

Разом з тим відповідачем не вказано, які саме неправдиві відомості про себе були надані позивачем, та яку неправдиву мету поїздки на територію України повідомлено громадянкою Угорщини ОСОБА_1 . Тобто у довідці та оскаржуваній постанові про заборону в`їзду в Україну відповідач не вказав, у чому саме полягають діяння, які є підставою для прийняття рішення про заборону в`їзду, обставини і характер вчинення особою діяння.

З огляду на зазначене, колегія суддів зауважує, що оскаржувана постанова є необґрунтованою у зв`язку із невідповідністю її вимогам Інструкції №946.

Окрім цього, колегія суддів звертає увагу, що статтею 13 Закону №3773-VI передбачено перелік окремих самостійних підстав для заборони в`їзду іноземців та осіб без громадянства в Україну.

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що оскаржуване рішення не відповідає критеріям обґрунтованості, оскільки прийняте без зазначення інформації, передбаченої пунктом 3.2. розділу ІІІ Інструкції №946 та не містить конкретної підстави для прийняття рішення про заборону в`їзду, передбаченої статтею 13 Закону №3773-VI.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана постанова прийнята відповідачем незаконно, внаслідок чого є протиправною і обґрунтовано скасована судом першої інстанції.

Водночас апеляційна скарга не містить належних та обґрунтованих доводів, які б спростовували наведені висновки суду. У ній також не зазначено інших міркувань, які б не були предметом оцінки судом першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення такого аргументу.

З огляду на викладене, колегія суддів не знаходить підстав для скасування судового рішення з мотивів наведених в апеляційній скарзі.

Положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з приписами частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Чернігівського прикордонного загону Державної прикордонної служби України залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 червня 2021 року у справі №620/384/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач О.М. Кузьмишина

Судді Н.М.Єгорова

І.В.Федотов