Справа № 580/1000/21
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2021-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/1000/21 Суддя (судді) першої інстанції: М.А. Білоноженко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О.,

Карпушової О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо відмови у зарахуванні до його трудового стажу періоду роботи з 01.12.1988 по 15.06.1998 в Організованому Уманському державному підприємстві МТЗ, з 19.06.1998 по 10.01.2007 в Тюменському монтажно-налагоджувальному управлінні, з 02.05.2007 по 30.10.2009, з 02.11.2009 по 28.09.2012, з 22.03.2013 по 14.01.2014 періоди роботи в Російській Федерації;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати до його страхового стажу періоди роботи: з 01.12.1988 по 15.06.1998 в Організованому Уманському державному підприємстві МТЗ; 19.06.1998 по 10.01.2007 в Тюменському монтажно-налагоджувальному управлінні; з 02.05.2007 по 30.10.2009, з 02.11.2009 по 28.09.2012, з 22.03.2013 по 14.01.2014 періоди роботи в Російській Федерації з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що за наслідками розгляду заяви позивача про призначення пенсії за віком, відповідачем не зараховано до страхового стажу позивача спірні періоди. Такі дії відповідача вважає протиправними та зазначає, що внесення у трудову книжку частину запису, коректність якого ставиться відповідачем під сумнів не є тим недоліком, який може мати наслідком порушення конституційного права позивача на пенсійне забезпечення. Звернуто увагу, що трудова книжка позивача містить всі необхідні записи про роботу у спірний період, ці записи є належними та допустимим доказом підтвердження трудового стажу позивача. Крім того, відповідач не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці. При цьому, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення його трудової книжки та бухгалтерських документів на підприємстві, тому неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2021 року позов задоволено частково. Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного Фонду України в Черкаській області у зарахуванні до страхового стажу позивача періоди роботи: з 01.12.1988 по 15.06.1998 в Уманському державному підприємстві МТЗ, з 19.06.1998 по 31.12.2006 у філії "Тюменське монтажно-налагоджувальне управління". Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи: з 01.12.1988 по 15.06.1998 в Уманському державному підприємстві МТЗ, з 19.06.1998 по 31.12.2006 у філії "Тюменське монтажно-налагоджувальне управління". В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування всіх обставин справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказує на те, що період роботи позивача з 01.12.1988 по 15.06.1998 не зараховано, оскільки реорганізація підприємства не відповідає записам про роботу в трудовій книжці., підтверджуючі довідки про період роботи позивача на Уманському ДП МТЗ відсутні. Також, апелянт посилається на те, що згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 позивач в період з 19.06.1998 по 10.01.2007 працював у Тюменському монтажно-налагоджувальному управлінні Російської Федерації. Однак, згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу позивач в період з вересня 1998 року по квітень 2000 року працював на території України у Відділі освіти "Уманської міської ради". Отже, Головним управлінням виявлені дані про періоди роботи позивача, які суперечать один одному (робота в організаціях одночасно на території України та Російської Федерації).

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 червня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2021 року та на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України призначено справу до апеляційного розгляду у порядку письмового провадження.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу відповідно до змісту якого зазначає, що з доводами апеляційної скарги категорично не погоджується, вважає їх необґрунтованими та безпідставними. Натомість, стверджує, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи та надано належну оцінку наявним у справі доказам, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

За наведених у відзиві обставин, відповідач просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Як було встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, у квітні 2020 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся до ГУ ПФУ в Черкаській обл. з заявою про призначення пенсії за віком, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

ГУ ПФУ в Черкаській обл. розглянувши заяву позивача від 13.04.2020 щодо призначення йому пенсії за віком відповідно до ст. 26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" листом від 22.04.2020 за № №2300-0302-8/16255 повідомило останньому, що до страхового стажу не зараховано періоди:

- з 01.12.1988 по 15.06.1998., оскільки реорганізація підприємства не відповідає записам про роботу в трудовій книжці.

- з 19.06.1998 по 10.01.2007, період роботи в Тюменському монтажно-налагоджувальному управлінні, оскільки згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу позивач працював з вересня 1998 по квітень 2000 в відділі освіти Уманської міської ради. Після надходження акту та по результатам перевірки стаж буде переглянуто;

- з 02.05.2007 по 30.10.2009, з 02.11.2009 по 28.09.2012, з 22.03.2013 по 14.01.2014 періоди роботи в Російській Федерації. Запропоновано за періоди роботи в Російській Федерації надати довідки відповідного зразка.

При розгляді документів позивача встановлено, що страховий стаж позивача становить 18 років 4 місяці 1 день.

Отже, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, який дає право на пенсію за віком, прийнято рішення (протокол № 96 від 16.04.2020 р.) про відмову позивачу у призначенні пенсії.

У липні 2020 року ОСОБА_1 , знову звернувся до ГУ ПФУ в Черкаській обл. з заявою про призначення пенсії за віком, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

ГУ ПФУ в Черкаській обл. розглянувши заяву позивача від 10.07.2020 щодо призначення йому пенсії за віком відповідно до ст. 26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" листом від 28.07.2020 за № №2300-0302-8/36093 повідомило останньому, що до страхового стажу не зараховано періоди:

- з 01.12.1988 по 15.06.1998., оскільки реорганізація підприємства не відповідає записам про роботу в трудовій книжці. В протоколі опиту свідків вказано невірно прізвище. Також відсутні довідки з міського, районного та обласного архівів про наявність чи відсутність документів за цей період по організації Уманська МТЗ, з урахуванням її ліквідації та створення на її базі нових підприємств (свідки підтверджують стаж по філії ВАТ «Украгротех»;

- з 19.06.1998 по 10.01.2007, період роботи в Тюменському монтажно-налагоджувальному управлінні, оскільки згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу позивач працював з вересня 1998 по квітень 2000 в відділі освіти Уманської міської ради. Після надходження акту та по результатам перевірки стаж буде переглянуто;

- з 02.05.2007 по 30.10.2009, з 02.11.2009 по 28.09.2012, з 22.03.2013 по 14.01.2014 періоди роботи в Російській Федерації. Запропоновано за періоди роботи в Російській Федерації надати довідки відповідного зразка.

При розгляді документів позивача встановлено, що страховий стаж позивача становить 18 років 5 місяців 1 день.

Отже, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, який дає право на пенсію за віком, прийнято рішення (протокол № 49 від 17.07.2020 р.) про відмову позивачу у призначенні пенсії.

24.09.2020 позивач повторно звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Листом від 08.10.2020 №2300-0302-8/50708 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області повідомлено позивачу, що до страхового стажу не зараховано періоди:

- з 01.12.1988 по 15.06.1998., оскільки реорганізація підприємства не відповідає записам про роботу в трудовій книжці. Також відсутні довідки з міського, районного та обласного архівів про наявність чи відсутність документів за цей період по організації Уманська МТЗ, з урахуванням її ліквідації та створення на її базі нових підприємств. В опиті свідків зазначений період роботи з 1996 по 1998 в ВАТ "Агротех", що згідно записів в трудовій книжці є правонаступником Уманської спеціалізованої бази МТЗ. Згідно довідки, виданої архівним відділом Дніпровської районної державної адміністрації в м. Києві від 25.08.2020 р. №103/6562/18/4, документи ВАТ "Агротех" за 1996-2006 роки знаходяться на зберіганні в архіві, а тому не можуть бути враховані опитом свідків;

- з 19.06.1998 по 10.01.2007, період роботи в Тюменському монтажно-налагоджувальному управлінні, оскільки згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу позивач працював з вересня 1998 по квітень 2000 в відділі освіти Уманської міської ради. Даний період можливо буде зарахувати після надходження та по результатам акту перевірки;

- з 02.05.2007 по 30.10.2009, з 02.11.2009 по 28.09.2012, з 22.03.2013 по 14.01.2014 періоди роботи в Російській Федерації. Запропоновано за зазначені періоди роботи надати довідки відповідного зразка.

Відділом обслуговування громадян був надісланий запит на зустрічну перевірку щодо підтвердження страхового стажу за період з 19.06.1998 по 10.01.2007 до Російської Федерації. Після надходження відповіді стаж буде переглянуто.

При повторному розгляді документів позивача встановлено, що страховий стаж позивача становить 18 років 10 місяців 1 день.

Отже, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, який дає право на пенсію за віком, прийнято рішення (протокол № 49 від 28.09.2020) про відмову позивачу у призначенні пенсії.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу спірних періодів, позивач звернувся за захистом порушених прав та інтересів до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи містять достатні докази на підтвердження періоду роботи позивача з 01.12.1988 по 15.06.1998 в Уманському державному підприємстві МТЗ та наявність підстав для зобов`язання відповідача зарахувати вказаний період позивачу до страхового стажу. Також, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність відмови відповідача у зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 19.06.1998 по 31.12.2006 у філії "Тюменське монтажно-налагоджувальне управління" та наявність правових підстав для зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до страхового стажу вказаний період роботи позивача з 19.06.1998 по 31.12.2006 у філії "Тюменське монтажно-налагоджувальне управління".

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно пункту 1 частини першої статті 8 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058) право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно з цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Частинами 1 та 2 статті 24 Закону № 1058 визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

В силу ст. 39 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Статтею 62 Закону України від 05.11.1991 року №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 1 статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документами про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктами 2.2 - 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Отже, Порядком № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка та лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 його прийнято в порядку переводу на роботу до Уманського підприємства МТО з 01.12.1988 на підставі наказу від 01.12.1988 №1.

Згідно наказу №1014 від 18.04.1995, Уманське державне підприємство МТЗ - ліквідовано (запис №7).

Згідно розпорядження № 55-р від 15.05.1995 створена Уманська спеціалізована база МТЗ концерну "Украгротехсервіс" до якої позивача зараховано по переводу згідно наказу №108-к від 04.09.1995р. (запис №9).

Згідно наказу № 39 від 09.02.1996 Уманська спеціалізована база МТЗ концерну "Украгротехсервіс" ліквідована.

Згідно наказу № 6 від 02.04.1996 створена Уманська спеціалізована база МТЗ державного підприємства "Агротех", до якого позивач зарахований по переводу згідно наказу №33-к від 29.03.1996.

15.06.1998 на підставі наказу №40-к від 15.06.1998 (запис №12) позивача звільнено за власним бажанням . Запис скріплено печаткою Уманської спеціалізованої бази МТЗ.

Також, в трудовій книжці позивача є посилання на відповідні накази, як на підстави внесення записів, яка не містить виправлень, підчисток, тобто оформлена належним чином.

Матеріали справи також містять копії протоколу опитування свідків, здійсненим Головним управлінням Пенсійного фонду у Черкаській області, свідком ОСОБА_2 посвідчено, що вона працювала на Уманському підприємстві МТЗ з вантажником ОСОБА_1 по сумісній роботі з 01.12.1988 по 15.06.1998.

Згідно з даними наявної у матеріалах справи довідки Уманської спеціалізована база МТЗ ДП "Украгротех" №1-1/396 від 14.10.2002 ОСОБА_2 працювала на Уманській спецбазі МТЗ ДП "Украгротех" з 01.12.1988 по час видачі довідки (14.10.2002).

При цьому, колегія суддів критично оцінює доводи апелянта про те, що документи Уманської бази МТЗ про період роботи позивача до архівних установ не надходили, а також щодо відсутності уточнюючих довідок про реорганізацію вказаного підприємства за період з 01.12.1988 по 15.06.1998, оскільки, як вірно було зазначено судом першої інстанції, достатніми доказами роботи позивача за спірний період є відомості трудової книжки, які у відповідності до положень Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Порядку № 637, є належними доказами, що підтверджують трудовий стаж позивача та при цьому підтверджені показаннями свідка, відібраними відповідачем при розгляді пенсійної справи.

Отже, з огляду на встановлені обставини справи та норми чинного законодавства у їх сукупності та взаємозв`язку, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем було протиправно відмовлено позивачу у зарахуванні до його страхового стажу періоду роботи з 01.12.1988 по 15.06.1998 в Уманському державному підприємстві МТЗ.

Щодо відмови органу Пенсійного фонду у зарахуванні позивачу періоду його роботи з 19.06.1998 по 10.01.2007 в Тюменському монтажно - налагоджувальному управлінні, з огляду на те, що згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу позивач працював з вересня 1998 по квітень 2000 у відділі освіти Уманської міської ради, колегія суддів зазначає про таке.

01.01.2014 набрав чинності Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV, відповідно до ч. 4 ст. 24 якого періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

При обчисленні пенсії відповідно до Закону №1058 зарахування до страхового стажу з 01.01.2004 відповідних періодів роботи на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав (далі - Держави СНД), можливо здійснити при підтвердженні сплати страхових внесків (зборів) до відповідного фонду Держави СНД, та території якої проводилась трудова діяльність, або за умови сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України. При цьому, до 01.01.2004 страховий стаж особи, згідно положень Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Порядку №637, підтверджується відомостями трудової книжки, архівних довідок, тощо.

При цьому, як вже зазначалось, відповідно до пункту 1 Порядку №637 за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення в тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Як вбачається з матеріалів справи, період роботи позивача з 19.06.1998 по 31.12.2006 у філії "Тюменське монтажно - налагоджувальне управління" підтверджується відповідними записами в трудовій книжці позивача та відомостями архівної довідки адміністративного департаменту Адміністрації м.Тюмені №53-100-001796/20 від 18.06.2020.

Разом з тим, відповідачем до суду апеляційної інстанції не надано будь - яких доказів працевлаштування позивача з вересня 1998 по квітень 2000 у відділі освіти Уманської міської ради, як і обґрунтувань щодо неможливості зарахування до страхового стажу позивача періоду його роботи на вказаному підприємстві з травня 2000 по 31.12.2006.

Отже, за встановлених обставин справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідач неправомірно відмовив позивачу у зарахуванні до його стажу період роботи у філії "Тюменське монтажно-налагоджувальне управління"з 19.06.1998 по 31.12.2006, оскільки відомості про сплату внесків на обов`язкове пенсійне страхування за вказаний період на території С.Н.Г.

Отже, спірний період роботи позивача підлягає зарахуванню до його трудового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії особі за віком.

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Водночас, апелянтом не наведено жодних обґрунтованих доводів та не надано суду жодних належних та допустимих доказів які б свідчили про правомірність не врахування страхового стажу позивача за періоди роботи: з 01.12.1988 по 15.06.1998 в Уманському державному підприємстві МТЗ та з 19.06.1998 по 31.12.2006 у філії "Тюменське монтажно-налагоджувальне управління".

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржувані дії відповідача не відповідають критеріям, визначеним ст. 2 КАС України, а представлені позивачем докази у своїй сукупності дають підстави вважати що відповідач діяв не у відповідності до норм чинного законодавства.

Отже, на підставі викладеного, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги (в оскаржуваній апелянтом частині) є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Разом з цим, колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції було у повній мірі встановлено обставини справи, яким надано належну правову оцінку із дотриманням діючих норм матеріально та процесуального права.

У свою чергу, вказані представником відповідача в апеляційній скарзі доводи не свідчать про наявність передбачених ст. 317 КАС України підстав для скасування рішення суду першої інстанції, зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242-245, 308, 311, 315-316, 321-322, 325, 328-329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді: О.О.Беспалов

О.В. Карпушова