Справа № 520/15624/21
Суддя: Старосєльцева О.В.
Дата ухвалення: 2021-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

30 вересня 2021 р. справа № 520/15624/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Старосєльцевої О.В., розглянувши за процедурою письмового провадження у порядку спрощеного провадження у порядку ст. 263 КАС України справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області, Міністерства соціальної політики України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії , -

встановив:

Позивач, ОСОБА_1 (далі за текстом - заявник, громадянин), у порядку адміністративного судочинства заявив вимоги про: 1) визнання протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області та Міністерства соціальної політики України за запитом ОСОБА_1 від 05 листопада 2020 року; 2) зобов`язання Управління соціального захисту населення Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області та Міністерство соціальної політики України надати інформацію про розмір донарахованої, але не виплаченої ОСОБА_1 за Постановою Барвінківського районного суду Харківської області від 17 червня 2011 року у справі №2002/2-а-464/11 та Рішенням Європейського Суду з Прав Людини від 31 липня 2014 року у справі Штефан та інші проти України компенсації 50 процентів вартості продуктів харчування за медичними нормами, встановлюваними Міністерством охорони здоров`я України, починаючи із 1 грудня 2010 року станом на 01 листопада 2020 року; надати інформацію про строки виконання у повному обсязі Постанови Барвінківського районного суду Харківської області від 17 червня 2011 року у справі №2002/2-а-464/11 та Рішенням Європейсь кого Суду з Прав Людини від 31 липня 2014 року у справі Штефан та інші проти України, тобто коли очікувати відповідні виплати?; надати інформацію про фактично виплачену суму компенсації 50 процентів вартості продуктів харчування за медичними нормами, встановлюваними Міністерством охорони здоров`я України, починаючи із 1 грудня 2010 року; надати інформацію про суму нарахованого та невиплаченого індексованого доходу та компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати соціальних виплат, а саме: компенсації 50 процентів вартості продуктів харчування за Рішеннями Харківського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2018 року у справі №2040/6198/18 та від 26 березня 2019 року у справі №520/1367/19; надати інформацію про строки виконання у повному обсязі Рішень Харківського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2018 року у справі № 2040/6198/18 та від 26 березня 2019 року у справі №520/1367/19, тобто коли очікувати відповідні виплати?.

Аргументуючи ці вимоги зазначив, що адміністративними органами було вчинено протиправну бездіяльність за публічним запитом від 05.11.2020р., оскільки не надано певну запитувану інформацію.

Відповідач, Управління соціального захисту населення Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області (далі за текстом владний суб`єкт, адміністративний орган, Управління) повідомлений належним чином про розгляд вказаної справи, правом на подання письмового відзиву не скористався.

Відповідач, Міністерство соціальної політики України (далі за текстом владний суб`єкт, адміністративний орган, Міністерство) з поданим позовом не погодився, в обґрунтування чого посилався на відсутність бюджетних призначень.

За таких обставин, суд не вбачає перешкод у вирішенні спору по суті, адже учасниками справи у прийнятні поза розумним сумнівом строки були реалізовані права на подачу відповідних процесуальних документів.

Період відпустки з 20.09.2021р. по 26.09.2021р. зумовив розгляд справи по суті 30.09.2021р.

Суд, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Установлені судом обставини спору полягають у наступному.

Заявником 05.11.2020 року на адресу Управління соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області та Міністерства соціальної політики України надіслано запит на отримання інформації, в якому він просив наступне:

- надати інформацію про розмір донарахованої, але не виплаченої ОСОБА_1 за Постановою Барвінківського районного суду Харківської області від 17 червня 2011 року у справі №2002/2-а-464/11 та Рішенням Європейського Суду з Прав Людини від 31 липня 2014 року у справі Штефан та інші проти України компенсації 50 процентів вартості продуктів харчування за медичними нормами, встановлюваними Міністерством охорони здоров`я України, починаючи із 1 грудня 2010 року станом на 01 листопада 2020 року;

- надати інформацію про строки виконання у повному обсязі Постанови Барвінківського районного суду Харківської області від 17 червня 2011 року у справі №2002/2-а-464/11 та Рішенням Європейського Суду з Прав Людини від 31 липня 2014 року у справі Штефан та інші проти України, тобто коли очікувати відповідні виплати?;

- надати інформацію про фактично виплачену суму компенсації 50 процентів вартості продуктів харчування за медичними нормами, встановлюваними Міністерством охорони здоров`я України, починаючи із 1 грудня 2010 року;

- надати інформацію про суму нарахованого та невиплаченого індексованого доходу та компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати соціальних виплат, а саме: компенсації 50 процентів вартості продуктів харчування за Рішеннями Харківського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2018 року у справі №2040/6198/18 та від 26 березня 2019 року у справі №520/1367/19;

- надати інформацію про строки виконання у повному обсязі Рішень Харківського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2018 року у справі № 2040/6198/18 та від 26 березня 2019 року у справі №520/1367/19, тобто коли очікувати відповідні виплати?.

У відповідь заявником отримано від Управління соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області лист за підписом начальника управління Л. Макаровської від 10.11.2020 року №М-9, де указано, що Управління соціального захисту населення здійснює виплату грошової компенсації згідно Бюджетного кодексу України та Державного бюджету на відповідний рік, постанов Кабінету Міністрів України та наказів Міністерства соціальної політики України. Також, зазначено, що заявник щомісячно отримує грошову компенсацію вартості продуктів харчування для громадян, віднесених до категорії 1, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. В подальшому рекомендовано за розрахунками вартості продуктів харчування звертатися до Міністерства соціальної політики України. Зазначено, що за рішенням Барвінківського районного суду Харківської області від 17 червня 2011 року у справі №2002/2-а-464/11 були здійснені виплати з 01.12.2010р. по 01.05.2016р. у сумі 38204,26 грн., та з 01.05.2016р. по 01.10.2018р. у сумі 37787,79 грн. Окрім того, зазначено, що будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можливо здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення.

Від Міністерства соціальної політики України у відповідь на запит від 05.11.2020р. заявником отримано лист від 12.11.2020 №477/0/77-20/2912, за яким зазначено, що зі змісту порушених заявником питань, вказаний належить до категорії звернень громадян щодо роз`яснення окремих положень чинного законодавства про нарахування та виплату компенсації як особі, постраждалій внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесеної до категорії 1. По суті порушених питань зазначено, що Міністерство є головним розпорядником коштів за бюджетною програмою КПКВК 2501200 "Соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та забезпечує здійснення процесу соціальних виплат, у тому числі грошової компенсації вартості продуктів харчування, шляхом перерахування бюджетних коштів розпорядникам нижчого рівня. Данні щодо нарахованих та виплачених сум грошової компенсації 50 відсотків вартості продуктів харчування обліковуються у структурному підрозділі з питань соціального захисту населення за місцем фактичного проживання заявника. Також, зазначено, що бюджетних призначень на забезпечення виконання судових рішень програмами соціального захисту населення Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" (як і законами про державний бюджет за попередні роки) Мінсоцполітики не встановлено, у зв`язку з чим видатки на цю мету не передбачаються у кошторисах розпорядників бюджетних коштів та відповідних паспортах бюджетних програм. Окрім того, зазначено, що починаючи з 2014 року в законах України про Державний бюджет передбачаються відповідні видатки. Так, у Законі України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" за бюджетною програмою КПКВК 3504040 "Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою" головним розпорядником коштів якої є Державна казначейська служба України передбачено 600 млн. гривень. Судові рішення про стягнення коштів, боржником за яким є державний орган, виконуються відповідно до вказаних актів законодавства в порядку черговості та в межах коштів, передбачених на такі цілі в державному бюджеті.

Стверджуючи про вчинення адміністративними органами перешкоди у доступі приватної особи до публічної інформації у формі бездіяльності (при цьому вважаючи, що Управління соціального захисту населення Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області є правонаступником Управління соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області), і не погодившись із повнотою наданої публічної інформації, заявник ініціював даний спір.

Вирішуючи спір по суті, суд вважає, що до відносин, які склались на підставі установлених обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 16.12.2020р. №1635-р "Про реорганізацію та утворення районних державних адміністрацій" здійснено реорганізацію районних державних адміністрацій районів, ліквідованих згідно з постановою Верховної Ради України від 17 липня 2020 р. № 807-IX Про утворення та ліквідацію районів, шляхом приєднання до районних державних адміністрацій, розташованих в адміністративних центрах районів, утворених зазначеною постановою, зокрема, Управління соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області приєднано до Управління соціального захисту населення Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області

З відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що Управління соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області знаходиться в стані припинення, 02.02.2021р. за №021000099 внесено відомості про рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи в результаті її реорганізації.

Суд вважає, що настання події ліквідації державного органу як юридичної особи публічного права зумовлює припинення реалізації Державою функцій, покладених на цей орган.

У разі продовження реалізації Державою цих функцій, але в особі іншого суб`єкта права - має місце або випадок реорганізації, або випадок компетенційного правонаступництва.

Схожий по суті і застосовний до спірних правовідносин висновок міститься у постанові Верховного Суду від 20.09.2021р. у справі №340/221/20.

З викладених міркувань суд доходить висновку про те, що у даному випадку мала місце саме реорганізація, а не ліквідація юридичної особи публічного права.

Отже, Управління соціального захисту населення Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області є компетенційним правонаступником Управління соціального захисту населення Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області.

Частина 2 статті 19 Конституції України: органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір.

Згідно зі статтею 5 Закону України від 02.10.1992р. №2657-XII «Про інформацію» (далі за текстом - Закон № 2657-XII) кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Статтею 20 Закону № 2657-XII визначено, що за порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом. Будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний визначає Закон України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011р. №2939-VI (далі за текстом - Закон № 2939-VI.

За визначенням статті 1 Закону № 2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Одним зі шляхів забезпечення доступу до інформації є її надання за запитами на інформацію (частина 2 статті 5 Закону № 2939-VI).

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 3 Закону № 2939-VI право на доступ до публічної інформації гарантується обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 12 Закону № 2939-VI визначено, що суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 13 цього Закону розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Статтею 14 Закону № 2939-VI встановлено обов`язки розпорядника інформації, серед яких обов`язок оприлюднювати інформацію про свою діяльність та прийняті рішення та надавати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації.

Положеннями статті 19 Закону № 2939-VI визначено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.

Відповідно до статті 21 Закону № 2939-VI інформація на запит надається безкоштовно. У разі якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк. Розмір фактичних витрат визначається відповідним розпорядником на копіювання та друк в межах граничних норм, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо розпорядник інформації не встановив розміру плати за копіювання або друк, інформація надається безкоштовно. При наданні особі інформації про себе та інформації, що становить суспільний інтерес, плата за копіювання та друк не стягується.

Частиною 1 статті 22 Закону № 2939-VI визначено випадки, у яких розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Системний аналіз норм Закону №2939-VІ дає підстави для висновків, що визначальною кваліфікуючою ознакою публічної інформації є її реальне існування у формі документальних відомостей як речі матеріального світу, тобто те, що публічна інформація за правовою суттю є заздалегідь готовим, зафіксованим на певному матеріальному носієві продуктом, отриманим або створеним суб`єктом владних повноважень у процесі виконання покладених законом обов`язків органу публічної адміністрації.

Тому у правовому режимі доступу до публічної інформації не підлягають розгляду письмові звернення зацікавлених осіб з приводу надання неіснуючої в реальності інформації, за виключенням випадку вчинення розпорядником публічної інформації безпідставного протиправного і невиправданого об"єктивними чинниками діяння з приводу невиконання власного обов`язку по створенню публічної інформації.

Окрім того, вирішуючи спір, суд зважає на положення ч.5 ст.6 Закону №2939-VІ, де указано, що не може бути обмежено доступ до інформації про складання, розгляд і затвердження бюджетів, кошторисів розпорядників бюджетних коштів та плани використання бюджетних коштів одержувачів бюджетних коштів, а також їх виконання за розписами, бюджетними програмами та видатками (крім таємних видатків відповідно до статті 31 Бюджетного кодексу України), взяття розпорядниками та одержувачами бюджетних коштів бюджетних зобов`язань або здійснення розпорядження бюджетними коштами у будь-який інший спосіб, планування, формування, здійснення та виконання закупівлі товарів, робіт і послуг за бюджетні кошти, у тому числі оборонних закупівель (крім випадків, якщо окрема інформація про закупівлі товарів, робіт і послуг становить державну таємницю відповідно до Закону України "Про державну таємницю"), володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно. Не підлягає обмеженню також доступ до інформації про стан і результати перевірок та службових розслідувань фактів порушень, допущених у сферах діяльності, зазначених у цій частині. Доступ до зазначеної інформації забезпечується розпорядниками інформації відповідно до положень статті 5 цього Закону.

До того ж, у силу п.4 ч.2 ст.13 Закону №2939-VІ не може бути обмежено доступ до публічної інформації, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідною інформацією), за виключенням випадку, коли загроза настання шкоди від поширення означеної інформації є реальною та значно/істотно переважає задоволення інформаційних інтересів учасників суспільних відносин на розумний стан поінформованості.

Разом з тим, суд зазначає, що запит заявника про доступ до публічної інформації містив чітко сформульовані питання з приводу розміру донарахованої, але не виплаченої компенсації, фактично виплаченої та строків виконання вказаних вище судових рішень.

Надані відповіді не містять конкретних відомостей з приводу порушених заявником питань (сум та строків).

За загальним правилом п.18 ч.1 ст.19, п.19 ч.1 ст.4 КАС України рішенням суб`єкта владних повноважень є письмовий акт, дією суб`єкта владних повноважень є вчинок з приводу реалізації управлінського повноваження, а бездіяльністю є ухилення від виконання обов`язку.

При цьому, управлінська дія владного суб`єкта може втілюватись і у вигляді письмової (листа) чи фактичної відмови, котрі за змістом, формою, способом реалізації повноваження не є рішенням, але створюють перешкоду у реалізації суб`єктивного права заявника.

У спірних правовідносинах заявник не отримав відповіді на поставлені питання щодо сум та строків виплат за відсутністю розумних виправдань впливом об`єктивно існуючих та нездоланних чинників.

Між тим, перелічена вище інформація є публічною і має знаходитись у розпорядженні Управління (як процесуального правонаступника) та Міністерства, оскільки створюється виключно під час реалізації владних управлінських функцій у галузі виплат сум компенсації.

Разом з тим, у спірних правовідносинах діяння Міністерства відповідають усім ознакам бездіяльності, котра підлягає кваліфікації у якості протиправної з приводу розгляду запиту заявника.

Проте, в діяннях Управління відсутні ознаки протиправної бездіяльності з приводу розгляду запиту заявника, оскільки на момент розгляду цього запиту подія компетенційного правонаступництва ще не настала, а тому владні волевиявлення були вчинені саме УСЗН Борівської РДА Харківської області, котрою і було допущено протиправну бездіяльність.

Згідно з ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вирішуючи спір, суд зауважує, що критерії законності управлінського волевиявлення (як у формі рішення, так і у формі діяння) владного суб`єкта викладені законодавцем у приписах ч.2 ст.2 КАС України, а у силу ч.2 ст.77 КАС України обов`язок доведення факту дотримання цих критеріїв покладений на владного суб`єкта шляхом подання до суду доказів та наведення у процесуальних документах доводів як відповідності закону вчиненого волевиявлення, так і помилковості аргументів іншого учасника справи.

Суд констатує, що у ході розгляду справи відповідачами як владними суб`єктами не подано доказів дотримання закону і надання повної та вичерпної публічної інформації на запит позивача від 05.11.2020 року.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновків про часткове задоволення позовних вимог шляхом визнання бездіяльності Міністерства та обтяження відповідачів надати відповіді на поставлені питання в запиті позивача від 05.11.2020 року.

З огляду на викладені вище міркування та зміст вимог заявника, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі Гарсія Руїз проти Іспанії, від 22.02.2007р. у справі Красуля проти Росії, від 05.05.2011р. у справі Ільяді проти Росії, від 28.10.2010р. у справі Трофимчук проти України, від 09.12.1994р. у справі Хіро Балані проти Іспанії, від 01.07.2003р. у справі Суомінен проти Фінляндії, від 07.06.2008р. у справі Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії) і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Розподіл судових витрат в порядку ст. 139 КАС України судом не здійснюється, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.10 ч.1 ст.5 Закону України Про судовий збір, а доказів понесення інших витрат позивачем не надано.

Керуючись ст.ст.8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.6-9, ст.ст.241-243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Позов - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Міністерства соціальної політики України з приводу розгляду по суті запиту ОСОБА_1 про доступ до публічної інформації від 05.11.2020р.

Зобов`язати Управління соціального захисту населення Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області (, адреса: вул. Гагаріна, буд. 1, м. Ізюм, Харківська область, 64300) розглянути по суті запит ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про доступ до публічної інформації від 05.11.2020р., надавши вичерпну публічну інформацію по суті усіх сформульованих питань.

Зобов`язати Міністерство соціальної політики України (, адреса: вул. Еспланадна, буд. 8/10, м. Київ, 01601) розглянути по суті запит ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про доступ до публічної інформації від 05.11.2020р., надавши вичерпну публічну інформацію по суті усіх сформульованих питань.

Позов у решті вимог - залишити без задоволення.

Роз`яснити, що судове рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України (після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду; підлягає оскарженню до Другого апеляційного адміністративного суду у строк згідно з ч.1 ст.295 КАС України (протягом 30 днів з дати виготовлення повного судового рішення).

Суддя О.В. Старосєльцева