Справа № 320/1151/21
Суддя: Леонтович А.М.
Дата ухвалення: 2021-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2021 року № 320/1151/21

Суддя Київського окружного адміністративного суду Леонтович А.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до виконавчого комітету Ірпінської міської ради

про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

І. Зміст позовних вимог

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до виконавчого комітету Ірпінської міської ради, у якому просить суд (з урахуванням уточнених позовних вимог):

- визнати протиправною відмову виконавчого комітету Ірпінської міської ради у наданні ОСОБА_1 інформації про наявність на території м. Ірпінь земельних ділянок, не наданих у користування, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд, для індивідуального дачного будівництва, для ведення особистого селянського господарства;

- зобов`язати виконавчий комітет Ірпінської міської ради надати ОСОБА_1 інформацію про наявність на території м. Ірпінь земельних ділянок, не наданих у користування, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд, для індивідуального дачного будівництва, для ведення особистого селянського господарства.

ІІ. Позиція позивача та заперечення відповідача

Позов обґрунтовано протиправністю відмови відповідача у наданні інформації на запит на публічну інформацію. На думку позивача, відповідач є розпорядником запитуваної інформації, а тому в нього відсутні правові підстави для відмови у задоволенні запиту про надання такої інформації.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, згідно якого позов не визнано. Зазначено про можливість отримання запитуваної інформації лише після проведення інвентаризації земель, які входять у межі Ірпінської міської ради, яку міською радою проведено не було, та про відсутність у відповідача обов`язку зі створення запитуваної позивачем інформації.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 09.02.2021 відкрите спрощене позовне провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Згідно з частиною 2 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання; якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

З огляду на завершення 30-ти денного терміну для подання заяв по суті справи, суд вважає можливим розглянути та вирішити справу по суті за наявними у ній матеріалами.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 05.10.2018.

Позивач звернувся до Ірпінської міської ради із запитом від 25.01.2021, в якому просив надати інформацію про наявність на території м. Ірпінь земельних ділянок, не наданих у користування, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд, для індивідуального дачного будівництва, для ведення особистого селянського господарства.

Листом виконавчого комітету Ірпінської міської ради від 01.02.2021 №01-32/29 позивачу повідомлено про неможливість надання запитуваної інформації у зв`язку з непроведенням міською радою інвентаризації земель.

Вважаючи протиправною відмову відповідача в наданні публічної інформації щодо вільних земельних ділянок на території м. Іріпнь, які можуть бути використані під забудову або іншого цільового призначення, на підставі поданого позивачем інформаційного запиту, позивач звернувся з позовом до суду.

V. Норми права, які застосував суд

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес, визначено Законом України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-VI (далі по тексту - Закон №2939-VI).

Статтею 1 Закону №2939-VI встановлено, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом (частина перша). Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом (частина друга).

Згідно пункту 1 частини першої статті 3 Закону №2939-VI, право на доступ до публічної інформації гарантується обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону №2939-VI, доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

В силу положень частини п`ятої статті 6 Закону №2939-VI, не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно. При дотриманні вимог, передбачених частиною другою цієї статті, зазначене положення не поширюється на випадки, коли оприлюднення або надання такої інформації може завдати шкоди інтересам національної безпеки, оборони, розслідуванню чи запобіганню злочину.

Згідно статті 12 Закону №2939-VI, суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.

Відповідно до частини 1 статті 19 Закону №2939-VI, запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Частиною другою статті 19 Закону №2939-VI визначено, що запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Згідно приписів частини третьої статті 19 Закону №2939-VI, запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.

Частиною першою статті 22 Закону №2939-VI передбачено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит (пункт 1); інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону (пункт 2); особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком (пункт 3); не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону (пункт 4).

Відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації (частина друга).

Розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником (частина третя).

У відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено: 1) прізвище, ім`я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації; 2) дату відмови; 3) мотивовану підставу відмови; 4) порядок оскарження відмови; 5) підпис (частина четверта).

Відмова в задоволенні запиту на інформацію надається в письмовій формі (частина п`ята).

Статтею 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 № 3038-VI передбачено, що уповноважені органи з питань містобудування та архітектури і центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, забезпечують відкритість, доступність та повноту інформації про наявність на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці земель державної та комунальної власності, не наданих у користування, що можуть бути використані під забудову, про наявність обмежень і обтяжень земельних ділянок, містобудівні умови та обмеження в містобудівному і державному земельному кадастрах.

До моменту внесення відповідної інформації до містобудівного та державного земельного кадастрів виконавчий орган сільської, селищної, міської ради, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації або відповідний місцевий орган виконавчої влади зобов`язані надавати за запитами фізичних та юридичних осіб письмову інформацію про наявність земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову.

VI. Оцінка суду

Наведене правове регулювання дає підстави для висновку, що визначальною ознакою для публічної інформації є те, що вона заздалегідь зафіксована будь-якими засобами та на будь-яких носіях і знаходилася у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації. Якщо запит стосується інформації, яка міститься в кількох документах і може бути зібрана і надана без значних інтелектуальних зусиль (наприклад, без проведення додаткового змістовного аналізу), то така інформація відповідає критеріям "відображеності та задокументованості" і є публічною. Не є інформаційним запитом звернення, для відповіді на яке необхідно створити інформацію, крім випадків, коли розпорядник не володіє запитуваною інформацією, але зобов`язаний нею володіти.

Частиною першою статті 22 Закону №2939-VI передбачено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит (пункт 1); інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону (пункт 2); особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком (пункт 3); не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону (пункт 4).

Зі змісту наведеної норми убачається, що встановлений статтею 22 Закону України № 2939-VI перелік підстав для відмови у задоволенні запиту на інформацію є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню.

Відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації (частина друга).

Розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником (частина третя).

У відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено: 1) прізвище, ім`я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації; 2) дату відмови; 3) мотивовану підставу відмови; 4) порядок оскарження відмови; 5) підпис (частина четверта).

Відмова в задоволенні запиту на інформацію надається в письмовій формі (частина п`ята).

Так, відповідно до частини першої статті 33 Закону України «Про місцеве самоврядування» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження, зокрема, координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; підготовка висновків щодо надання або вилучення в установленому законом порядку земельних ділянок, що проводиться органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування; організація і здійснення землеустрою, погодження проектів землеустрою; здійснення контролю за впровадженням заходів, передбачених документацією із землеустрою.

Як встановлено судом, предметом запиту позивача від 25.01.2021 до Ірпінської міської ради є інформація про наявність на території м. Ірпінь земель комунальної власності, що можуть бути використані використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд, для індивідуального дачного будівництва, для ведення особистого селянського господарства.

Втім, виконавчим комітетом Ірпінської міської ради листом від 01.02.2021 №01-32/29 відмовлено позивачу у наданні запитуваної інформації, з огляду на непроведення міською радою інвентаризації земель.

Статтею 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 № 3038-VI передбачено, що уповноважені органи з питань містобудування та архітектури і центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, забезпечують відкритість, доступність та повноту інформації про наявність на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці земель державної та комунальної власності, не наданих у користування, що можуть бути використані під забудову, про наявність обмежень і обтяжень земельних ділянок, містобудівні умови та обмеження в містобудівному і державному земельному кадастрах.

До моменту внесення відповідної інформації до містобудівного та державного земельного кадастрів виконавчий орган сільської, селищної, міської ради, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації або відповідний місцевий орган виконавчої влади зобов`язані надавати за запитами фізичних та юридичних осіб письмову інформацію про наявність земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову.

Таким чином, саме вказані органи відповідно до компетенції зобов`язані володіти інформацією про земельні ділянки комунальної або державної форми власності, не надані у користування, що можуть бути використані під забудову для реалізації права на безоплатне отримання у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Вони також залишаються розпорядниками цієї інформації після її внесення до містобудівного та державного земельного кадастрів, якщо вона є у їхньому фактичному володінні.

Аналогічну за змістом правову позицію викладено Верховним Судом, зокрема у своїй постанові від 13.08.2019 у справі № 369/5491/16-а.

За висновком суду, інформація про наявність земель комунальної та державної власності, що можуть бути використані під забудову або для іншого цільового призначення на території м. Ірпінь, відноситься до публічної інформації в розумінні Закону №2939-VI, розпорядником якої є Ірпінська міська рада.

Суд зауважує, що непроведення інвентаризації земель не звільняє розпорядника інформації від обов`язку надання публічної інформації, оскільки, відповідно до статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», відмова у наданні запитуваної інформації можлива лише з підстав, перелік яких є вичерпним. Втім, наведені виконавчим комітетом Ірпінської міської ради у своєму листі 01.02.2021 №01-32/29 мотиви відмови у наданні запитуваної позивачем інформації не підпадають під визначений статтею 22 Закону України № 2939-VI перелік підстав для відмови у задоволенні запиту на інформацію.

Таким чином, суд дійшов висновку про неправомірність відмови виконавчого комітету Ірпінської міської ради у наданні позивачу запитуваної інформації, відтак, доводи позивача про протиправність відмови виконавчого комітету Ірпінської міської ради у наданні ОСОБА_1 інформації про наявність на території м. Ірпінь земельних ділянок, не наданих у користування, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд, для індивідуального дачного будівництва, для ведення особистого селянського господарства є обґрунтованими.

З огляду на протиправність відмови відповідача у наданні позивачу публічної інформації, порушене право позивача на отримання такої інформації підлягає відновленню шляхом зобов`язання Білогородської виконавчого комітету Ірпінської міської ради надати ОСОБА_1 запитувану публічну інформацію відповідно до запиту від 25.01.2021 в повному обсязі.

VII. Висновок суду

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78цього Кодексу.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову.

VIIІ. Розподіл судових витрат

Згідно абзацу другого частини п`ятої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено звільнення від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях позивачів - учасників бойових дій, постраждалих учасників Революції Гідності, Героїв України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Судом встановлено, що позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій, відповідно звільнений від сплати судового збору.

Оскільки позивачем не надано доказів понесення ним інших судових витрат, судові витрати присудженню на користь позивача не підлягають.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною відмову виконавчого комітету Ірпінської міської ради у наданні ОСОБА_1 інформації про наявність на території м. Ірпінь земельних ділянок, не наданих у користування, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд, для індивідуального дачного будівництва, для ведення особистого селянського господарства.

Зобов`язати виконавчий комітет Ірпінської міської ради надати ОСОБА_1 інформацію про наявність на території м. Ірпінь земельних ділянок, не наданих у користування, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд, для індивідуального дачного будівництва, для ведення особистого селянського господарства.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Леонтович А.М.

Дата виготовлення та підписання повного тексту рішення - 30.09.2021 р.