Справа № 597/1202/21
Суддя: Дудяк С. В.
Дата ухвалення: 2021-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №597/1202/21
Провадження №2-а/597/19/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" вересня 2021 р. Заліщицький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Дудяка С.В.

за участі:

секретаря судового засідання Богдана В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Заліщики, в порядку визначеному главою одинадцятою параграфом другим кодексу адміністративного судочинства України, з повідомленням (викликом сторін) адміністративну справу за позовом представника ОСОБА_1 - Бігусяка Михайла Васильовича до Управління патрульної поліції у Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

Представник позивача в позовній заяві просить скасувати постанову серії ЕАО №4618414 від 11.08.2021 року про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.1 КУпАП і справу про адміністративне правопорушення відносно нього закрити.

Також просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача понесені судові витрати, що складаються із судового збору в розмірі 454 грн та витрат на правову допомогу в розмірі 2000 грн.

При цьому представник позивача покликається на те, що позивач не згідний з постановою про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122 ч.1 КУпАП та накладеним стягненням у виді 340 гривень штрафу в дохід держави, оскільки 11.08.2021 року він керував автомобілем марки "ВАЗ", модель "210700-20", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 автодорогою М-19, однак підстав для зупинки відповідачу не надавав, швидкість керованого тарнспортного засобу була допустимою в межах населеного пункту.

Однак був зупинений представником відповідача і звинувачений у порушенні швидкісного режиму (п.12.4 ПДР України), зокрема в тому, що він при дозволеній швидкості руху в населеному пункті - с.Мамаївці, рухався зі швидкістю 78 км/год.

Представник позивача вважає, що оскільки під час вимірювання швидкості руху автомобілів поліцейський тримав спеціальний пристрій TruCam в руках, він не міг забезпечити точності вимірювання швидкості, тому за наявності вищевказаних недоліків оскаржувана постанова є незаконною, тому просить даний позов задовольнити в повному обсязі, скасувати постанову та закрити провадження у справі.

У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, однак представник позивача надіслав письмове клопотання про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав та просить його задовольнити.

Ухвалою суду 23.08.2021 року про відкриття провадження у справі відповідачу надано строк для подання відзиву на даний позов та роз`яснено наслідки його неподання без поважних причин.

Відповідач відзиву на даний позов у визначений судом строк не подав, про поважність причин неподання відзиву суд не повідомив, в судове засідання не з`явився та не повідомив суд про причини неявки, хоча про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд вважає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, а, тому, справу слід розглянути без його участі і позов задоволити на підставі письмових пояснень позивача та наявних у справі доказів.

Відповідно до ст.159 ч.4 КАС України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав:

Судом встановлено, що 11.08.2021 року інспектор УПП у Чернівецькій області Боднарюк О.В. виніс постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАО №4618414, якою позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.1 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 340 гривень за те, що позивач 11.08.2021 року о 10 годині 11 хвилин 43 секунди керував в с.Мамаївці по вул.Шевченка 3 автомобілем марки "ВАЗ", модель "210700-20", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 зі швидкістю 78 км/год, перевищивши швидкість руху на 28 км/год, чим порушив п.12.4 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.122 ч.1 КУпАП. Швидкість вимірювалася лазерним вимірювачем швидкості руху TruCam LTI20/20 серійний номер TC000743.

Таким чином, між сторонами виник публічно-правовий спір з приводу оскарження вищезазначеної постанови про накладення адміністративного стягнення. Оскільки спір між сторонами має ознаки публічного, то вирішення такого спору проводиться за правилами КАС України.

Відповідно до вимог ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.19 ч.2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.23 ч.1 п.8 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, вчинених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно з ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема передбачені частиною четвертою статті 122.

Відповідно до ст.9 ч.1 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

Відповідно до ст.122 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Закон України "Про дорожній рух" регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, мі ністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.

Відповідно до ст.14 вказаного Закону учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 затверджено Правила дорожнього руху.

Відповідно до п.1.1 ПДР України останні відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно п.12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Приписи ст.251 КУпАП визначають, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.31 Закону України "Про Національну поліцію" поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Згідно ст.40 Закону України "Про Національну поліцію" поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою, зокрема, забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до оскаржуваної постанови серії ЕАО №4618414, вимірювання швидкості керованого позивачем автомобіля здійснювалось лазерним вимірювачем швидкості руху TruCam LTI 20/20 серійний номер ТС000743.

Представник позивача наполягає на тому, що лазерний вимірювач швидкості руху TruCam LTI 20/20, серійний номер ТС000743, поліцейський при проведенні заміру швидкості руху керованого ним автомобіля тримав у руках.

Суд вважає, що вищевказаний спосіб вимірювання швидкості руху автомобіля під керуванням позивача таким, що суперечить положенням ст.40 Закону України "Про Національну поліцію".

На вказаному також наголошує Восьмий апеляційний адміністративний суд у постанові від 21.01.2021 року, ухваленій у справі №157/703/20.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративне правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283, 284 КУпАП. Зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити відхилення інших доказів.

У оскаржуваній постанові про адміністративне правопорушення відсутні докази порушення позивачем ПДР України, про що свідчить пусте поле у графі 7 постанови "До постанови додаються".

Згідно вимог ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст.77 ч.1, 2 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 КАС України.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, з цієї правової норми вбачається, що законодавцем встановлено презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Згідно ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Отже, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність накладення його представником адміністративного стягнення, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами факту порушення позивачем вимог ПДР України, про що представником відповідача зазначено в оскаржуваній постанові.

Суд вважає, що інспектором поліції факт порушення позивачем ПДР України не доведено, доказів, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи інспектором поліції не зібрано.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Згідно з ст.2 ч.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, оскільки відповідачем не було надано та досліджено доказів на підтвердження винуватості позивача, вина його не доведена будь-якими доказами, притягнення його до адміністративної відповідальності є необґрунтованим. У зв`язку із викладеним, інспектором поліції безпідставно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності, а висновки посадової особи уповноваженої державою на виконання функцій щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, вказані у оскаржуваній постанові, не ґрунтуються на законі та дійсних обставинах.

У зв`язку з цим постанова в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО №4618414 від 11.08.2021 року відносно позивача підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Вирішуючи питання розподілу між сторонами судових витрат по справі, суд враховує положення ст.139 ч.1 КАС України, відповідно до яких при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, і вважає необхідним відшкодувати позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені судові витрати по справі в розмірі 454 гривні, які підтверджені квитанцією №31154 від 13.08.2021 року.

Що стосується вимоги представника позивача про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача понесених судових витрат на правову допомогу в розмірі 2000 грн, суд вважає її такою, що до задоволення не підлягає, з огляду на те, що представником позивача не надано суду жодних доказів того, що позивачем понесено такі витрати.

Керуючись ст.ст.254, 258, 287, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст.77, 139, 143, 159, 241-246, 250, 255, 268-272, 286, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Позов представника ОСОБА_1 - Бігусяка Михайла Васильовича до Управління патрульної поліції у Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити повністю.

Постанову серії ЕАО №4618414 від 11.08.2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.122 ч.1 КУпАП скасувати і справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (м.Чернівці вул.Заводська 22, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: с.Угриньківці Заліщицької міської територіальної громади Чортківського району Тернопільської області, РНОКПП НОМЕР_2 судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесять чотири) гривні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Заліщицький районний суд Тернопільської області протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 29.09.2021 року.

Головуючий Степан ДУДЯК