Справа № 520/19446/2020
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2021-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2021 р. Справа № 520/19446/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової служби України в особі Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.03.2021, головуючий суддя І інстанції: Заічко О.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 16.03.21 по справі № 520/19446/2020

за позовом Засновника (кінцевого бенефіціара) Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-переробний завод "Рекаст" ОСОБА_1

до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року Засновник (кінцевий бенефіціар) Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-переробний завод "Рекаст" ОСОБА_1 (далі за текстом також - позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області (далі та текстом також відповідач, ГУ ДПС у Харківській області), в якому просив визнати противоправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 31.08.2017 за № та №, що були прийняті Головним управлінням Державної фіскальної служби України у Харківській області.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16 березня 2021 року позов задоволено.

Скасовано податкові повідомлення-рішення від 31.08.2017 за № та №, що були прийняті Головним управлінням Державної фіскальної служби України у Харківській області (далі ГУ ДФС в Харківській області).

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Харківській області на користь Засновника (кінцевий бенефіціар) ТОВ "Виробничо-переробний завод "Рекаст" ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 10 510,00 грн.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ГУ ДПС у Харківській області оскаржило його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначив, що судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення не враховано, що постановою Харківського окружного адміністративного суду від 31.10.2017 по адміністративній справі № 820/4522/17 задоволено адміністративний позов ТОВ «ВПЗ «Рекаст» до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень від 31.08.2017 за № та № . Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду 14.06.2018 у справі № 820/4522/17 апеляційну скаргу ГУ ДФС у Харківській області задоволено повністю, скасовано постанову Харківського окружного адміністративного суду від 31.10.2017 та ухвалено нову постанову, якою відмовлено у задоволенні адміністративного позову ТОВ «ВПЗ «Рекаст» до ГУ ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень від 31.08.2017 за № та № . Постановою Верховного Суду від 29 листопада 2018 року у справі № 820/4522/17 касаційна скарга ТОВ «ВПЗ «Рекаст» залишена без задоволення, а постанова Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2018 - без змін.

За результатами апеляційного розгляду ГУ ДПС у Харківській області просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким в позові відмовити повністю.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права. Звертає увагу, що має право на звернення до суду як засновник (кінцевий бенефіціарний власник) ТОВ «ВПЗ «Рекаст», незважаючи на те, що ТОВ «ВПЗ «Рекаст» зверталося з аналогічними позовними вимогами у справі № 820/4522/17 і постановою Харківського апеляційного адміністративного суду 14.06.2018 у справі № 820/4522/17 відмовлено у задоволенні адміністративного позову ТОВ «ВПЗ «Рекаст» до ГУ ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень від 31.08.2017 за № та № . Уважав рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу просив залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до положеньч.1 ст. 308 , п.3 ч.1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України ( далі КАС України) розгляд справи проведено в порядку письмового провадження за наявними у ній доказами та в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів вислухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які відповідач посилається в апеляційній скарзі, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини, які не оспорені сторонами.

ГУ ДФС у Харківській області проведена позапланова документальна виїзна перевірка ТОВ «ВПЗ «Рекаст», 16.08.2017 за результатами позапланової документальної перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 30.06.2017, валютного законодавства за період з 01.01.2015 по 30.06.2017, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 по 30.06.2017, ГУ ДФС у Харківській області складено акт від 16.08.2017 № 9996/20-40-14-11-11/37878742.

Висновки акту перевірки свідчать про те, що працівниками контролюючого органу встановлено порушення позивачем, зокрема, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1, п. 201.6, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України (далі ПК України), яке полягає у заниженні податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету за жовтень 2015 року у сумі 443 409, 00 грн., на підставі чого завищено суму від`ємного значення, що зараховано до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за жовтень 2015 року у сумі 403 591, 00 грн.

На підставі висновків вище зазначеного акту перевірки, контролюючим органом прийняті податкові повідомлення-рішення: № від 31.08.2017, яким позивачеві збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 665 113, 50 грн. (443 409,00 грн. за податковим зобов`язанням та 221 704,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями), та № від 31.08.2017, яким встановлено завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 403 591,00 грн.

Зазначені податкові повідомлення-рішення ТОВ «ВПЗ «Рекаст» були оскаржені до суду.

31.10.2017 постановою Харківського окружного адміністративного суду по адміністративній справі №820/4522/17 задоволено адміністративний позов ТОВ «ВПЗ «Рекаст» до ГУ ДФС в Харківській області та скасовано податкові повідомлення-рішення від 31.08.2017 за № та № .

14.06.2018 постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2018 у справі № 820/4522/17 апеляційну скаргу ГУ ДФС у Харківській області задоволено повністю. Скасовано постанову Харківського окружного адміністративного суду від 31.10.2017 та ухвалено нову постанову, якою відмовлено у задоволенні адміністративного позову ТОВ «ВПЗ «Рекаст» до ГУ ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень від 31.08.2017 за № та № .

29.11.2018 постановою Верховного Суду у справі № 820/4522/17 касаційна скарга ТОВ «ВПЗ «Рекаст» залишена без задоволення, а постанова Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2018 - без змін.

Рішення судів апеляційної та касаційної інстанцій обґрунтовані тим, що вироком Червонозаводського районного суду міста Харкова від 18.07.2016 по кримінальній справі № 646/6316/16-к встановлено об`єктивну сторону складу злочину посадової особи ТОВ «ТК «Біві-Ант», дії якої не були спрямовані на реальне настання наслідків, а господарські операції, за наслідками яких ТОВ «ВПЗ «Рекаст» сформовано податковий кредит, відбулися на підставі первинних документів, виписаних посадовою особою у той самий період, в якому встановлено факт вчинення злочину.

Позивач, уважаючи, що його права як єдиного засновника, власника 100% статутного капіталу ТОВ "Рекаст", порушено під час відмови у виплаті дивідендів за 2019 рік з підстав збитковості господарської діяльності товариства, що виникла внаслідок неправомірних дій посадових осіб ТОВ «ТК «Біві-Ант», які не були спрямовані на реальне настання наслідків, звернувся до суду з позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомленьрішень від 31.08.2017 за № та №.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, виходячи з принципу індивідуального застосування відповідальності за порушення правил оподаткування, дійшов висновку, що господарські операції позивача з визначеним контрагентом мають реальний характер, здійснені позивачем із дотриманням норм чинного законодавства, позивач правомірно включив до складу податкового кредиту суми, які підтверджені первинними документами бухгалтерського та податкового обліку у зв`язку із придбанням позивачем товарів, які, в свою чергу, були використані останнім у межах господарської діяльності, а тому податкові повідомлення-рішення від 31.08.2017 за № та № є протиправними та підлягають скасуванню.

Відносно вироку Червонозаводського районного суду міста Харкова від 18.07.2016 по кримінальній справі № 646/6316/16-к, яким встановлено об`єктивну сторону складу злочину посадової особи ТОВ «ТК «Біві-Ант», дії якої не були спрямовані на реальне настання наслідків, суд першої інстанції зазначив, що під час розгляду справи №820/4522/17 судами не були досліджені та враховані обставини того, що розгляд справи № 646/6316/16-к відбувався без залучення ТОВ «ВПЗ «Рекаст» як потерпілого. Ухвалою Харківського апеляційного суду від 14.01.2020 у справі № 646/6319/16-к апеляційну скаргу ТОВ "ВПЗ "Рекаст" повернуто, оскільки вона подана особою, яка не має права подавати апеляційну скаргу. Ухвалою Верховного Суду від 26.03.2020 відмовлено у відкритті касаційного провадження, оскільки ТОВ "ВПЗ "Рекаст" не було учасником процесу у кримінальний справі.

Отже, оскільки ТОВ "ВПЗ "Рекаст" не було визнано потерпілим у кримінальній справі № 646/6319/16-к, товариство було позбавлено захистити свої права.

Колегія суддів не погоджується даними висновками суду першої інстанції, вважає їх помилковими та зазначає наступне.

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до п. 14.1.156 статті 14 ПК України, податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Положеннями п. 44.1 ст. 44 ПК України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Розділ V ПК України визначає платників податку на додану вартість, об`єкт оподаткування, дату виникнення податкових зобов`язань, порядок визначення бази оподаткування, розміри ставок податку, порядок визначення суми податку та строки проведення розрахунків тощо.

Відповідно до п.185.1 ст.185 ПК України ( в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), об`єктом оподаткування є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

в) ввезення товарів на митну територію України;

г) вивезення товарів за межі митної території України;

е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.<...>

Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг, відповідно до приписів п.187.1 ст.187 ПК України ( в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно із п.188.1 ст.188 ПК України, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів). При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни).

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України ( в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) право на віднесення сум податку до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 ПК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг. <…>

Згідно з пунктами 198.3, 198.6 статті 198 ПК України ( в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

- придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

- ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Стаття 200 ПК України регламентує порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків.

Відповідно до п. 200.1, 200.2, 200.4 цієї статті сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, перераховує суми податку до бюджету.

При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п. 201.1, 201.7 ст. 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити:

а) порядковий номер податкової накладної;

б) дата складання податкової накладної;

в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг;

г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу);

д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг;

е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг;

є) ціна постачання без урахування податку;

ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні;

з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку;

і) код товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг; платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду.

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

У разі якщо частка товарів/послуг, послуг не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, та враховується при визначенні загальних податкових зобов`язань.

Пунктами 201.8, 201.10 ПК України передбачено, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу. <…>.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня. <...>

З огляду на зазначене, спірним питанням (що складає предмет доказування) в межах справи є надання належної та обґрунтованої оцінки стосовно доведеності або недоведеності з боку позивача щодо правомірності формування податкового кредиту, та як наслідок з боку відповідача, прийнятих ним на підставі акта перевірки спірних податкових повідомлень рішень.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена не лише статтею 44 ПК України, Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 за № 88, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 05.06.95 за № 168/704 (із змінами та доповненнями).

З огляду на положення статей 1, 8, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», аналіз реальності господарських операцій може здійснюватися на підставі даних податкового та бухгалтерського обліку платника податків та інших обставин, в тому числі реального економічного змісту господарських операцій та підтвердження їх первинними документами.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, то відповідні документи не можуть вважатися первинними для цілей податкового обліку, навіть за наявності усіх формальних реквізитів, що передбачені для певного виду документа чинним законодавством. Для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Перевіряючи факт здійснення господарської операції, на підставі якої платником податків сформовано дані податкового обліку, суд досліджує товарність такої операції в сукупності чинників, які впливають на її реальний зміст. При чому, колегія суддів наголошує, що такий характер до дослідження та перевірки повинен мати комплексний підхід.

Виходячи з викладеного, податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично здійснений і підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображатимуть реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

З метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування податкового кредиту з податку на додану вартість обов`язковому з`ясуванню підлягають обставини щодо руху активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарської операції; установлення зв`язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Водночас, дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо. В обов`язковому порядку необхідно досліджувати наявність господарської мети при вчиненні відповідних дій платника податку.

Фактичний рух активів за результатами здійснення господарських операцій створює наслідки для податкового обліку платника податків.

Проте, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Такі висновки узгоджуються із правовою позицію Верховного Суду, викладеною у постановах від 02.04.2019 у справі №826/14331/13-а, від 10.04.2020 у справі №823/1389/16.

Отже, відповідно до наведеного нормативного регулювання податкових правовідносин, у цій справі суд апеляційної інстанції перевіряє реальність господарських правовідносин позивача з його контрагентами з урахуванням поданих сторонами доказів, щодо оцінки яких виник спір, протягом періоду, який перевірявся контролюючим органом.

Як убачається з матеріалів справи, між ТОВ «Торгівельна компанія «Біві-Ант» (Постачальник), в особі директора Півоварова А. Л., та ТОВ «ВПЗ «Рекаст» (Покупець), в особі директора Слюніна М.В., був укладений Договір поставки № 21 від 30.03.2015 року. Відповідно до предмету зазначеного Договору Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця світлі рослинні олії (далі по тексту - Товар) кількістю 440,0 тон на загальну суму 5 082 000,00 грн.

На виконання умов договору ТОВ «ТК «Біві-Ант» на адресу ТОВ «ВПЗ «Рекаст» виписано видаткову накладну № 298 від 31.03.2015 та податкову накладну № 128 від 31.03.2015 на загальну суму 5 082 000,00 грн., в тому числі ПДВ в розмірі 847 000,00 грн.

Суми податку на додану вартість за вказаними податковими накладними включено до складу податкового кредиту, які відображені у реєстрі отриманих податкових накладних, що відповідають даним додатку 5 до податкової декларації з податку на додану вартість та даним декларації з ПДВ за березень 2015 року на суму 847 000,00 грн.

Згідно з п. 2.1 Договору поставки № 21 від 30.03.2015 Постачальник зобов`язується передати Товар на умовах «самовивіз зі складу Постачальника». Датою поставки Товару вважається дата відвантаження Товару зі складу Постачальника (п. 2.3 Договору поставки № 21 від 30.03.2015 року).

Поставка Товару підтверджується Товарно-транспортними накладними: № Р31-03/1 від 31.03.2015 р. кількістю 26,30 т. на загальну суму 303 765,00 грн.; № Р31-03/2 від 31.03.2015 р. кількістю 26,28 т. на загальну суму 303 534,00 грн.; № Р31-03/3 від 31.03.2015 р. кількістю 25,89 т. на загальну суму 299 029,50 грн.; № Р31-03/4 від 31.03.2015 р. кількістю 26,14 т. на загальну суму 301 917,00 грн.; № Р31-03/5 від 31.03.2015 р. кількістю 26,21 т. на загальну суму 302 725,50 грн.; № Р31-03/6 від 31.03.2015 р. кількістю 25,91 т. на загальну суму 299 260,50 грн.; № Р31-03/7 від 31.03.2015 р. кількістю 26,01 т. на загальну суму 300 415,50 грн.; № Р31-03/8 від 31.03.2015 р. кількістю 26,19 т. на загальну суму 302 494,50 грн.; № Р31-03/9 від 31.03.2015 р. кількістю 25,89 т. на загальну суму 299 029,50 грн.; № Р31-03/10 від 31.03.2015 р. кількістю 25,79 т. на загальну суму 297 874,50 грн.; № Р31-03/11 від 31.03.2015 р. кількістю 26,34 т. на загальну суму 304 227,00 грн.; № Р31-03/12 від 31.03.2015 р. кількістю 26,42 т. на загальну суму 305 151,00 грн.; № Р31-03/13 від 31.03.2015 р. кількістю 26,18 т. на загальну суму 302 379,00 грн.; № Р31-03/14 від 31.03.2015 р. кількістю 26,35 т. на загальну суму 304 342,50 грн.; № Р31-03/15 від 31.03.2015 р. кількістю 26,42 т. на загальну суму 305 151,00 грн.; № Р31-03/16 від 31.03.2015 р. кількістю 26,25 т. на загальну суму 303 187,50 грн.; № Р31-03/18 від 31.03.2015 р. кількістю 21,43 т. на загальну суму 247 516,50 грн.

Відповідно до Журналу «Аналіз вхідної сировини» під час отримання Товару був проведений відбір проб сировини, отриманої 31 березня 2015 року від Постачальника ТОВ «ТК «Біві-Ант». У результаті проведеного у виробничій лабораторії ТОВ «ВПЗ «Рекаст» аналізу органолептичних та фізико-хімічних показників, був зроблений висновок, що світлі рослинні олії у кількості 440 т. відповідають ДСТУ 5055:2008. Крім того, після отримання світлої рослинної олії, був проведений розрахунок матеріального балансу виробництва монокарбованих жирних кормових кислот, що підтверджується випискою з журналу «Змінне завдання».

В подальшому сировина, що була отримана від ТОВ «ТК «Біві-Ант» підлягала переробці відповідно до Технологічної інструкції виробництва жирних кислот соапстоків світлих рослинних олій, розробленої головним інженером ТОВ «ВПЗ «Рекаст» і затвердженої директором ТОВ «ВПЗ «Рекаст» 05 січня 2013 року.

В результаті переробки світлих рослинних олій ТОВ «ВПЗ «Рекаст» отримало жирні кислоти соапстоків світлих рослинних олій, що за своїми органолептичними та фізико-хімічними показниками відповідають ДСТУ 4860:2007 та підтверджується Паспортами № 188А та № 189А.

Згідно з приймально-здавальною накладною від 31.03.2015 року жирні кислоти соапстоків світлих рослинних олій були переміщені з виробничого цеху з переробки жирів до складу готової продукції.

Частковий розрахунок за товар ТОВ «ВПЗ «Рекаст» зроблено у безготівковій формі шляхом перерахування коштів у розмірі 1 500 000,00 грн на банківський рахунок Постачальника, що підтверджується платіжним дорученням № 4 від 27.07.2015.

11 листопада 2015 року між ТОВ «ТК «Біві-Ант» (Первісний кредитор) та ТОВ «Енерго Постач-81» (Новий кредитор) був укладений Договір про відступлення права вимоги № 17-1/15. Відповідно до предмету вказаного Договору Первісний кредитор набуває право вимоги, належне Первісному кредиторові відповідно до Договору поставки № 21 від 30.03.2015, укладеного між Первісним кредитором та ТОВ «ВПЗ «Рекаст».

Згідно з п. 1.2 Договору про відступлення права вимоги № 17-1/15 від 11.11.2015 за цим Договором Новий кредитор одержує право замість Первісного кредитора вимагати від Боржника сплати грошових коштів, що залишились до сплати за Договором поставки № 21 від 30.03.2015 р. в розмірі 3 582 000,00 грн.

У листопаді 2015 року ТОВ «ВПЗ «Рекаст» отримало Повідомлення про відступлення права вимоги від 17.11.2015 про те, що сума боргу підлягає сплаті Новому кредитору - ТОВ «Енерго Постач-81».

Відповідно до Платіжного доручення № 1151 від 19.11.2015 на суму 2 582 000,00 грн. та Платіжного доручення № 1154 від 20.11.2015 на суму 1 000 000,00 грн. ТОВ «ВПЗ «Рекаст» розрахувалося в повному обсязі за Договором поставки № 21 від 30.03.2015 р.

На підставі Договору поставки № 4 ЖК від 20.02.2015, укладеного між ТОВ «ВПЗ «Рекаст» (Постачальник), в особі директора Слюніна М. В., та ТОВ «ТПК Гермес-Сервіс» (Покупець), в особі директора ОСОБА_2 , жирні кислоти соапстоків світлих рослинних олій продані останньому. На виконання Договору поставки № 4 ЖК від 20.02.2015 видана видаткова накладна №36 від 31.03.2015 та видаткова накладна № 37 від 31.03.2015. На підставі Довіреності № 26 від 30.03.2015 жирні кислоти соапстоків рослинних олій кількістю 440 т передані директору ТОВ «ТПК Гермес-Сервіс» Сташкевичу А.В.

Також, під час розгляду справи №820/4522/17 встановлено, що платіжними дорученнями № 11 від 30.04.2015 року, №, 335 від 23.06.2015 року, № 341 від 23.06.2015 року, № 343 віл 25.06.2015, № 347 від 26.06.2015, № 364 від 08.07.2015, № 368 від 09.07.2015, № 372 від 10.07.2015, № 377 від 13.07.2015, № 400 від 23.07.2015, № 38 від 16.09.2015 підтверджується, що ТОВ «ТПК Гермес-Сервіс» здійснив повний розрахунок з позивачем за договором поставки № 4 ЖК від 20.02.2015. Зазначений розрахунок також підтверджується актом звірки взаємних розрахунків між ТОВ «ВПЗ «Рекаст» та ТОВ «ТПК Гермес-Сервіс» за договором поставки 4ЖК від 20.02.2015 ( а.с. 156-167).

Відповідно до фінансових звітів суб`єктами малого підприємництва ТОВ «ВПЗ «Рекаст» за І квартал 2015 року, баланс станом на 31.03.2015 становив 24 541 900 грн., а чистий прибуток - 1 876 100,00 грн., за І півріччя 2015 року, баланс станом на 30.06.2015 - 18 441 300,00 грн., а чистий прибуток -4 755 000,00 грн., за 9 місяців 2015 року баланс станом на 30.09.2015 становив 26 230 200,00 грн., а чистий прибуток - 6 481 800,00 грн.

Судовим розглядом установлено, що в основу висновків контролюючого органу про наявність ознак фіктивності правочину, укладеного позивачем з ТОВ "ТК "Біві -Ант", покладені об`єктивні інформаційні дані, які вказували на нереальність та неможливість здійснення відповідної операції, а саме інформація Східної ОДПІ м.Харкова ГУ ДФС у Харківській області від 14.11.2016 р. № 665/20-38-14-02-04/39403341 про неможливість проведення перевірки ТОВ «ТК «Біві-Ант» та Оперативного управління Центральної ОДПІ м. Харкова, що за адресою: м. Харків, вул. Драгомирівська, 10, розташування ТОВ «ТК «Біві-Ант» не встановлено.

Крім того, відповідно до вироку по справі № 646/6316/16-к від 18.07.2016 засновника ТОВ «ТК «Біві-Ант» ( ОСОБА_3 ) визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 205-1 Кримінального кодексу України (підроблення документів, які подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи та фізичних осіб-підприємців).

Колегія суддів зазначає, що перевіркою позивача, відповідачем не встановлено недоліків «дефекту» складених по формі та змісту документів податкового та бухгалтерського обліку за операцією з постачання від ТОВ «ТК «Біві Ант» світлих рослинних олій. Не було зауважень щодо здійсненої реалізації позивачем іншим своїм контрагентам вже переробленої, готової продукції, проведеного розрахунку у відповідний спосіб.

В той же час, не зважаючи на правильність заповнення усіх граф документів, проведення розрахунку та подальша реалізація в якості готової продукції іншим господарюючим суб`єктам, з огляду на наявні обставини справи, не доводять самого факту придбання позивачем саме у контрагента ТОВ «ТК «Біві Ант» світлих рослинних олій в об`ємах 440 тон, поставка-перевезення якої, з адреси нібито контрагента до позивача здійснена фактично в один день.

Це підтверджується не лише об`єктивними даними та технічною не спроможністю здійснити такий об`єм поставки товару від одного пункту навантаження до іншого протягом фактично дня, а також відсутністю інших документальних підтверджень в своїй сукупності, які б підтверджували навантаження, розвантаження, тару, їх зберігання, заміри або зважування товару для встановлення об`єму та кількості. Зазначені поставки олії є дуже значними показниками не тільки за об`ємом, але ж і за кількістю, за масою, а тому у податкового органу виникло обґрунтоване питання щодо недоведеності з боку позивача документами первинного обліку факту поставки товару відповідно до умов договору поставки.

Як вже було встановлено, провести перевірку ТОВ «ТК «Біві-Ант» не було можливості. Місце знаходження зазначеного суб`єкта господарювання за податковою адресою: м. Харків, вул. Драгомирівська, 10, не встановлено.

Зазначені обставини є значущими в межах спірних правовідносин, бо є однією з визначальних обставин.

Так, з огляду на представлені позивачем товарно-транспорті накладні, які сформовані 31.03.2015 перевезення від ТОВ «ТК «Біві Ант» світлих рослинних олій у кількості 440 тон, здійснювалось двома вантажними автомобілями. При чому, з огляду на Договір поставки, перевезення здійснювалось зі складу м. Харків, вул. Драгомирівська, 10. В той же час, як вже було встановлено, контролюючим органом об`єктивно не встановлено місце знаходження ТОВ «ТК «Біві Ант» за зазначеною адресою. За результатами виїзду за податковою адресою встановлено розташування багатоповерхового офісного приміщення.

Під час судового розгляду справи № 820/4522/17 не доведено наявність у ТОВ «ТК «Біві Ант» будь-яких складських приміщень за наявною адресою, більш того споруд, тари або інших ємкостей, об`єктів, які б мали вмістити такий дуже значний об`єм олійної рідини не менше як 440 тон, технічної можливості здійснення навантажувальних в одному місці та розвантажувальних робіт в іншому, а так саме перевезення від одного пункту до іншого, при тому, що таке за своє кількістю (8 та 7 на кожний авто) перевезення мало свої певні часові специфічні особливості з огляду на відстань, рух транспорту в межах міста.

Колегія судів вважає, що позивач за умови реальності господарських відносин з контрагентом ТОВ «ТК «Біві Ант», при чому такі відносини мають значну грошову вираженість та економічну спрямованість на отримання прибутку, не був позбавлений можливості (при чому розгляд справи здійснюється протягом значного часу), для уникнення негативних наслідків не тільки в економічному сенсі для підприємства, а в тому числі щодо уникнення проблемних питань кримінальної відповідальності, запросити у свого контрагента, яка здійснювала поставку товару необхідні документи, що підтверджують таку поставку.

Також колегія суддів зазначає, що за даними податкової інформації основний вид діяльності ТОВ «ТК «Біві-Ант» - неспеціалізована оптова торгівля. Свідоцтво платника ПДВ анульовано 28.02.2016, станом на 31.03.2015 кількість працюючих осіб на підприємстві складала 5 осіб.

Проведеним аналізом зареєстрованих податкових накладних у ЄРПН за березень 2015 року податковим органом було встановлено, що ТО «ТК «Біві-Ант» не є виробником реалізованих товарів на адресу ТОВ «ВПЗ «Рекаст», а постачальником товару світлих рослинних олій був нібито ТОВ «Міатекс».

Зазначений господарюючий суб`єкт ТОВ «Міатекс» також здійснював неспеціалізовану оптову торгівлю, придбавались різні послуги, але ніде в ланцюгу постачання цим підприємством не придбавався товар - світлі рослинні олії.

Окрім того, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки податкового органу, яким враховані вирок по справі № 646/6316/16-к від 18.07.2016, яким засновника ТОВ «ТК «Біві-Ант» ( ОСОБА_3 ) визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 205-1 Кримінального кодексу України, а також, вироку по справі № 640/7331/16-к від 16.08.2016, яким визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 205-1 Кримінального кодексу України ОСОБА_4 , який придбав корпоративні права заставника ТОВ "Міатекс" - контрагента ТОВ «ТК «Біві-Ант».

Вироками у кримінальній справі, які набрали законної сили, встановлено об`єктивну сторону складу злочинів наведених осіб контрагента платника податків, дії якої не були спрямовані на реальне настання наслідків. Господарські операції, за наслідками яких підприємством сформовано податковий кредит, відбулися на підставі первинних документів, виписаних особами і у той самий період, в якому встановлено факт вчинення злочину.

Крім того, вбачається кримінальна тотожність між ТОВ "Міатекс" як контрагента ТОВ «ТК «Біві-Ант» з придбання корпоративних прав, та між пов`язаними відносинами по ланцюгу постачання світлої рослинної олії.

Також, колегія суддів зауважує, що саме по собі формальне перерахування коштів на розрахунковий рахунок контрагента, не є беззаперечним свідченням реальності здійснення господарської операції. Водночас, в даному випадку, розрахунок з постачальником проведений не у повному обсязі, а шляхом зарахування іншої частини вимог.

Колегія суддів за наслідками апеляційного перегляду справи, вважає, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про недоведеність відповідачем безтоварності правочину між позивачем та його контрагентом за фактом придбання товару, а тому має місце незаконне формування податкової звітності щодо податку з ПДВ.

Відповідно до ч. 5 ст. 78 КАС України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарьскій, цивільній або адміністративній справі, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участь у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Враховуючи те, що позивачем не спростовані належними та допустимими доказами, обставини, які були встановлені рішенням Харківського апеляційного адміністративного суду у справі №820/4522/17, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Посилання позивача, з чим погодився і суд першої інстанції, як на підставу для визнання протиправності та скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, на не залучення ТОВ "ВПЗ "Рекаст" як потерпілого у кримінальній справі №646/6316/16-к по обвинуваченню посадової особи ТОВ "ТК "Біві-Ант", колегія суддів вважає безпідставними, оскільки згідно постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 31.10.2017 у справі №820/4522/17 , залишеної без змін постановою Верховного Суду від 29.11.2018, судом надана оцінка вироку суду, яким засновника ТОВ "ТК "Біві-Ант" визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 205-1 КК України. А не залучення в якості потерпілого ТОВ "ВПЗ "Рекаст" само по собі не може бути підставою для скасування податкових повідомлень-рішень , які оскаржуються, оскільки господарські операції, за наслідками яких товариством було сформовано податковий кредит на підставі первинних документів виписаних особою, дії якої не були спрямовані на реальне настання наслідків, відбулися у той самий період, в якому встановлено факт вчинення злочину.

Доводи апеляційної скарги щодо зазначених обставин приймаються колегією суддів у якості належних.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України»(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

З урахуванням наведеного, судом першої інстанції зроблено помилковий висновок про те, що податкові повідомлення-рішення від 31.08.2017 за № та № прийняті ГУ ДПС у Харківській області необґрунтовано, тобто без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, з порушенням норм Конституції України, Податкового кодексу України, Цивільного кодексу України, а тому такі є протиправними та підлягають скасуванню.

Згідно із приписами пункту другого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки рішення суду першої інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також у зв`язку із тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нового про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ч. 4 ст. 241, ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової служби України в особі Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України - задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16 березня 2021 року по справі № 520/19446/2020 -скасувати.

Прийняти постанову, якою у задоволенні позовних вимог Засновника (кінцевого бенефіціара) Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-переробний завод "Рекаст" ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Любчич Л.В.
Судді Спаскін О.А. Присяжнюк О.В.
Повний текст постанови виготовлений 30.09.2021 року