Справа № 520/7220/21
Суддя: Соколов В.М.
Дата ухвалення: 2021-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

30 вересня 2021 року

м. Київ

справа № 520/7220/21

адміністративне провадження № К/9901/34341/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Соколова В.М.,

суддів: Єресько Л.О., Калашнікової О.В.,

перевіривши касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Концерн АВЕК та Ко» на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27 травня 2021 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 11 серпня 2021 року у справі №520/7220/21 за позовом Приватного акціонерного товариства «Концерн АВЕК та Ко» до Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання протиправною та скасування постанови,

УСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Концерн АВЕК та Ко» звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову від 15 березня 2021 року про відкриття виконавчого провадження №64800423 з примусового виконання постанови Інспекції державного архітектурно - будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради від 19 липня 2019 року №109/1659/0/250-19-П.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Київський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в порушення приписів Закону України «Про виконавче провадження» прийняв постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови Інспекції державного архітектурно - будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради від 19 липня 2019 року №109/1659/0/250-19-П, з пропуском встановленого законом строку пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27 травня 2021 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 11 серпня 2021 року, у задоволенні позову відмовлено.

Обґрунтовуючи рішення про відмову у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій зазначили, що постанова Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 19 липня 2019 року набрала законної сили 27 лютого 2020 року, отже, як виконавчий документ, мала бути пред`явлена до примусового виконання протягом трьох місяців, тобто з 28 лютого 2020 року до 28 травня 2020 року. 12 березня 2020 року до Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Харкова) надійшла постанова Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю №114/1664/0/250-19-П від 19 липня 2019 року щодо стягнення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності з Приватного акціонерного товариства «Концерн АВЕК та Ко». Водночас, згідно доповідної записки Документознавця першої категорії відділу Прядун К.І. від 11 березня 2021 року, при перевірці канцелярії виявлено виконавчі документи, котрі не пройшли реєстрацію, а саме дев`ять постанов Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради про стягнення штрафів з Приватного акціонерного товариства «Концерн АВЕК та Ко». З огляду на вказане, лише 11 березня 2021 року ця постанова надійшла на виконання до заступника начальника відділу В`юнника Костянтина Сергійовича, а 15 березня 2021 року відкрито виконавче провадження. Ураховуючи, що стягувачем вказана постанова направлена на виконання 12 березня 2020 року ним не пропущено встановлений законом строк для пред`явлення виконавчого документу до стягнення. Суди попередніх інстанцій вказали, що не реєстрація або несвоєчасна реєстрація органом виконавчої служби заяви про відкритті виконавчого провадження з доданим виконавчим документом, не свідчить про пропуск стягувачем строку пред`явлення виконавчого документа, а підтверджує факт бездіяльності органу виконавчої служби в частині реєстрації таких документів та вирішення питання про відкриття виконавчого провадження. Таким чином, постанова про відкриття виконавчого провадження відповідачем винесена у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач подав касаційну скаргу.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондують стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та стаття 13 КАС України.

Отже, оскарження рішень судів у касаційному порядку можливе лише у випадках, якщо таке встановлено законом.

Відповідно до частини третьої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), а також судових рішень у справах, визначених статтями 280, 281, 287, 288 цього Кодексу, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовної практики.

Стаття 287 КАС України визначає особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

З матеріалів касаційної скарги слідує, що в цій справі спір виник у відносинах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця.

За такого правового врегулювання оскарження ухвалених у цій адміністративній справі судових рішень у касаційному порядку можливе лише у випадку, якщо розгляд відповідної касаційної скарги може мати значення для формування єдиної правозастосовної практики.

Аналіз ухвалених у цій справі судових рішень та встановлених обставин справи і доводів касаційної скарги не дає підстав для висновку про те, що рішення суду касаційної інстанції за наслідком розгляду касаційної скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовної практики в такій категорії адміністративних справ.

Поряд з цим, проаналізувавши зміст постанов Верховного Суду на які у касаційній скарзі посилається позивач та зміст оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій, колегія суддів констатує, що правовідносини та предмет спору у них є різними.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

Законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм.

На підставі викладеного Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем «розумних обмежень» в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

З огляду на вказане, підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 333 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Концерн АВЕК та Ко» на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27 травня 2021 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 11 серпня 2021 року у справі №520/7220/21 за позовом Приватного акціонерного товариства «Концерн АВЕК та Ко» до Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання протиправною та скасування постанови.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями є остаточною та оскарженню не підлягає.

СуддіВ.М. Соколов Л.О. Єресько О.В. Калашнікова