Справа № 380/3201/20
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2021-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

01 жовтня 2021 року
м. Київ
справа № 380/3201/20
адміністративне провадження № К/9901/35288/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Калашнікової О.В.,
суддів: Білак М.В., Жука А.В.,
перевіривши касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1
на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 серпня 2021 року
у справі №380/3201/20
за адміністративним позовом ОСОБА_1
до Військової частини НОМЕР_1
про зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2020 року позов задоволено частково.
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2021 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2020 року у справі № 380/3201/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити дії.
Не погодившись з ухвалою суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження, Військовою частиною НОМЕР_1 подано касаційну скаргу.
Обговоривши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.
Відповідно до частини 2 статті 298 КАС України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статті 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом (частина 8 статті 169 КАС України).
Із змісту частини 1 статті 295 КАС України вбачається, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Частиною 2 статті 295 КАС України передбачено, що учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, зокрема, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відповідно до частини 3 статті 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статті 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що 30 жовтня 2020 року відповідач подавав апеляційну скаргу на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2020 року справа №380/3201/20. Однак, ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2020 року апеляційну скаргу повернуто апелянту у зв`язку з відсутністю права підпису апеляційної скарги, особою, яка її підписала. Не погодившись із зазначеною ухвалою апеляційного суду, апелянт подав касаційну скаргу. Постановою Верховного суду від 23 березня 2021 року касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишено без задоволення, ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду про повернення апеляційної скарги від 16 листопада 2020 року залишеного без змін. У своїй постанові Верховний суд роз`яснив право військової частини повторного звернутися з апеляційною скаргою до суду апеляційної інстанції.
В той же час, суд апеляційної інстанції вказав, що повторно апеляційну скаргу подано 24 червня 2021 року, тобто зі спливом тривалого проміжку часу після первинного повернення апеляційної скарги та після тривалої перерви після закінчення касаційного перегляду ухвали апеляційного суду.
Апеляційний суд зазначив, що скаржник у заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження не наводить жодних доводів щодо об`єктивних перешкод, з яких звернення з апеляційною скаргою стало можливим лише 24 червня 2021 року.
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що вказані апелянтом підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження є неповажними.
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2021 року апеляційну скаргу залишено без руху у зв`язку з порушеннями строків встановлених ч.1 статті 295 КАС України, та надано десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення виявлених недоліків.
На виконання вимог вказаної ухвали у встановлений судом строк, апелянт подав заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що заява обґрунтована тим, що 16 листопада 2020 року ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду повернуто апеляційну скаргу військовій частині НОМЕР_1 .
З даною ухвалою апелянт не погодився та подав касаційну скаргу, яку постановою Верховного суду від 23 березня 2021 року залишено без задоволення, а ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2020 року без змін.
Скаржник вважає, що скористався своїм правом на касаційне оскарження, що не перешкоджає, повторному зверненню до суду з апеляційною скаргою на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2020 року.
Крім того, апелянт зазначає, що наявні правові підстави для поновлення строку, оскільки повторно з апеляційною скаргою, звернувся без невиправданих зволікань та протягом короткого проміжок часу, здійснив сплату судового збору, з метою виконання процесуального обов`язку оскарження судового рішення.
При цьому, апелянт звернув увагу суду, що зв`язку з запровадженням карантину на всій території України поновленню підлягають строки, які пропущенні на період його дії.
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2021 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2020 року у справі № 380/3201/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити дії.
В касаційні скарзі відповідач зазначає, що постанова Верховного Суду від 23 березня 2021 року, станом на день подання даної касаційної скарги, на адресу відповідача не надходила.
Верховний Суд проаналізувавши доводи скаржника прийшов до наступних висновків.
Статтею 44 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти 6, 7 частини п`ятої цієї статті).
Отже, наведеними нормами чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема, щодо дотримання строку апеляційного оскарження.
Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, повинна вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені чинним законодавством.
Крім того, як вбачається із Єдиного державного реєстру, постанову Верховного Суду від 23 березня 2021 року було оприлюднена у цьому реєстрі 25 березня 2021 року, а відтак, у скаржника було достатньо часу для своєчасного звернення до Суду з апеляційною скаргою в межах встановленого строку.
Окрім цього, пунктом другим частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом віднесено до основних засад (принципів) адміністративного судочинства, зміст якого розкриває стаття 8 цього Кодексу, й визначає, що усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.
Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain" Європейський суд з прав людини зазначив, по заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.
Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.
Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006, заява №23436/03).
Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.
Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Підстави пропуску строку можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання касаційної скарги.
Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.
Також наведені скаржником доводи про неотримання постанови Верховного Суду не можуть свідчити про ненаправлення судового рішення, оскільки обов`язок такого направлення/вручення встановлено процесуальним законом, а скаржником не надано належних та достатніх доказів свого твердження, якими, на переконання касаційного суду можуть бути, зокрема, письмові відповіді (довідки) суду, у провадженні або на зберіганні в якого знаходиться справа, про наявність/відсутність в матеріалах справи супровідного листа про направлення відповідного судового рішення, повідомлення про доставлення судового рішення на офіційну електронну адресу особи, повідомлення про вручення/невручення поштового відправлення з таким рішенням, розписок про отримання судового рішення; копією опису документів, що містяться в матеріалах справи, тощо.
Колегія суддів зауважує, що норми КАС України не містять виключень або підстав для звільнення учасників процесу від обов`язку надавати докази до суду та довести ті обставини, які є підставами для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.
Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з частиною першою статті 77 КАС України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що пропуск такого строку дійсно пов`язаний з об`єктивно непереборними обставинами чи істотними перешкодами.
Право особи повторно звернутися з апеляційною скаргою після її повернення, відповідно до положень частини 8 статті 169, частини 2 статті 298 КАС України, не є абсолютним, таке звернення повинно бути в порядку, встановленим законом.
Повторно з апеляційною скаргою, відповідач звернувся лише 24 червня 2021 року, тобто після значного пропуску часу після касаційного оскарження ухвали Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2020 року і у проміжок цього часу не учинялись активні дії щодо оскарження вказаного рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2020 року, оскільки доказів таких дій останній не надав.
Враховуючи наведене, суд касаційної інстанції погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, що апелянт не вживав заходів для усунення недоліків апеляційної скарги протягом тривалого часу. При цьому, після повернення апеляційної скарги, апелянт не подав у найкоротший строк повторно апеляційну скаргу, а зробив це зі спливом трьох місяців після реалізації свого права на касаційне оскарження.
Така поведінка відповідача, на думку апеляційного суду, порушує принцип "правової визначеності", а тому не може вважатися виправданим поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду зі спливом більше як 3 місяців з моменту реалізації права на касаційне оскарження.
У пункті 46 рішення Європейського суду з прав людини «Устименко проти України» (№32053/13) зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.
Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обґрунтованого рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення.
Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлює особливими і непереборними обставинами. Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності.
Держава має дотримуватися принципу "належного урядування" та не може отримувати вигоду від порушення правил та обов`язків, встановлених нею.
Виходячи з принципу "належного урядування", державні органи зобов`язанні діяти вчасно та в належний спосіб, в тому числі при оскарженні судових рішень у судовому порядку. Будь-які зволікання з реалізацією права на апеляційне оскарження, у встановлений законодавцем для оскарження судового рішення саме по собі є порушенням принципу "належного урядування", про який наголошує ЄСПЛ у своїх рішеннях.
Таким чином, виходячи з принципу належного урядування, державні органи загалом, зобов`язані діяти в належний спосіб, а держава не повинна отримувати вигоду у вигляді поновлення судами строку на оскарження судових рішень та виправляти допущені органами державної влади помилки за рахунок приватної особи, яка діяла добросовісно.
Отже Верховний Суд вважає вірними висновки апеляційного суду стосовно того, що зазначений період часу, протягом якого відповідач не подавав повторно апеляційну скаргу є явно перебільшеним для вчинення такої дії і неспіврозмірним із процесуальним строком, встановленим для апеляційного оскарження судового рішення.
Якщо апелянтом у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі (пункт 4 частини 1 статті 299 КАС України).
Пункт 4 частини 1 статті 299 КАС України, визначено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
Отже, суд констатує, що суд апеляційної інстанції, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження з підстав пропуску апелянтом строку на апеляційне оскарження, вірно застосував положення статті 299 КАС України, правильне їх застосовування є очевидним, а доводи касаційної скарги не викликають сумніву щодо застосування чи тлумачення зазначених норм процесуального права.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
За змістом частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справ) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Дія цієї норми поширюється, серед іншого, на ухвали судів апеляційної інстанції, перелік яких наведений у частині третій статті 328 КАС України, який включає й ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження.
За такого правового регулювання та обставин справи Верховний Суд дійшов висновку про необґрунтованість касаційної скарги та необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.
На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 332, 333 КАС України,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 серпня 2021 року у справі №380/3201/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити дії,.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

СуддіО.В. Калашнікова М.В. Білак А.В. Жук