Справа № 640/27045/21
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2021-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2021 року м. Київ № 640/27045/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Клочкової Н.В., при секретарі судового засідання Бєсєді А.Ю., за результатами відкритого судового засідання в адміністративній справі за заявою

Головного управління ДПС в Одеській області

до публічного акціонерного товариства «УКРНАФТА»

про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла заява Головного управління ДПС в Одеській області (надалі - заявник), адреса: 65044, місто Київ, вулиця Семінарська, будинок 5 до публічного акціонерного товариства «УКРНАФТА», адреса: 04053, місто Київ, провулок Несторівський, будинок 3-5, в якій заявник просить:

- підтвердити обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна ПАТ «УКРНАФТА», , згідно рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 23 вересня 2021 року.

Підставою заяви вказано наявність підстав, у зв`язку з недопуском суб`єктом господарювання посадових осіб уповноваженого органу, до зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, які знаходяться за місцем зберігання та/або реалізації, для накладення умовного адміністративного арешту майна.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва відкрито провадження у справі за заявою Головного управління ДПС в Одеській області до публічного акціонерного товариства «УКРНАФТА» про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання.

В обґрунтування свої вимог викладених у заяві представник податкового органу зазначає, що уповноваженими особами на підставі відповідного наказу було призначено проведення фактичної перевірки ПАТ «УКРНАФТА» за відповідними господарськими одиницями, з метою здійснення контролю дотримання вимог діючого законодавства у сфері обігу підакцизних товарів, ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, наявності ліцензії, свідоцтв.

Однак, під час проведення уповноваженими особами податкового органу перевірки на відповідних господарські одиниці ПАТ «УКРНАФТА», представниками відповідача було відмовлено посадовим особам контролюючого органу у знятті залишків товарно-матеріальних цінностей, які знаходяться за місцем зберігання та/або реалізації.

На підставі викладених обставин, та у зв`язку з відмовою відповідача у знятті залишків товарно-матеріальних цінностей, які знаходяться за місцем зберігання та/або реалізації, на переконання позивача є всі правові підстави для застосування адміністративного арешту майна платника податків.

На підставі викладених обставин, заявник звернувся до адміністративного суду з заявою про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна ПАТ «УКРНАФТА», на підставі відповідного рішення податкового органу.

Не погоджуючись з аргументами поданої податковим органом заяви, представником відповідача було подано заперечення на заяву про підтвердження умовного адміністративного арешту майна платника податків, в якому останній зазначив, що висновки посадових осіб про те, що останніх не було допущено до зняття фактичних залишків товарно-матеріальних цінностей є безпідставними, з огляду на обставини того, що уповноваженими особами, а саме працівниками відповідних заправочних станцій було надано усі витребувані посадовими особами документа та надано доступ для проведення до зняття фактичних залишків товарно-матеріальних цінностей.

Керуючись викладеними вище обставинами представник відповідача просив відмовити податковому органу у задоволенні заяви про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків.

У судовому засіданні представник заявника підтримав викладені у поданій заяві аргументи та доводи та просив суд, у зв`язку з відмовою представників суб`єкту господарювання від зняття фактичних залишків товарно-матеріальних цінностей, задовольнити вимоги заяви та підтвердити обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна ПАТ «УКРНАФТА».

Представник відповідача у судових засіданнях заперечував проти задоволення вимог заяви представника податкового органу, посилаючись на викладені в запереченнях на заяву аргументи, та у зв`язку з обставинами того, що працівниками ПАТ «УКРНАФТА» було надано усі витребувані посадовими особами податкового органу документами та наданням реальної можливості для зняття фактичних залишків товарно-матеріальних цінностей, просив суд відмовити у задоволенні вимог заявника.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Так, з аналізу матеріалів справи судом було встановлено, що Головним управлінням ДПС в Одеській області на підставі підпункту 80.2.2, 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України прийнято наказ від 21 вересня 2021 року № 6978-п «Про проведення фактичної перевірки ПАТ «УКРНАФТА», ».

На підставі даного наказу та направлень на перевірку від 20 вересня 2021 року № 12921/15-32-09-05, № 12920/15-32-09-05, № 12916/15-32-09-05, № 12917/15-32-09-05, № 12918/15-32-09-05, № 12919/15-32-09-05, № 12936/15-32-09-05, № 12940/15-32-09-05, № 12938/15-32-09-05, № 12939/15-32-09-05, № 12935/15-32-09-05, № 12941/15-32-09-05, відповідно до підпункту 19-1.1.4 пункту 19-1 статті 19-1, підпункту 19-1.1.14 пункту 19-1 статті 19-1, статті 20, підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, з метою проведення фактичної перевірки ПАТ «УКРНАФТА» з метою здійснення контролю дотримання вимог діючого законодавства у сфері обігу підакцизних товарів, ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, наявності ліцензій, свідоцтв, перевіряємий період з 22 вересня 2021 року - по дату закінчення фактичної перевірки тривалістю 10 діб.

23 вересня 2021 року фахівцями відділу адміністрування акцизного податку управління контролю за підакцизними товарами Головного управління ДПС в Одеській області ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на підставі наказу від 21 вересня 2021 року № 6978-п було розпочато перевірку та здійснено вихід за адресами здійснення суб`єкта підприємницької діяльності ПАТ «УКРНАФТА» (), а саме:

- відповідно до направлень від 22 вересня 2021 року № 12920/15-32-09-05, № 12921/15-32-09-05: Одеська обл., Малиновський р-н, м. Одеса, вул. Банківська, 211, про що свідчить відмітка про ознайомлення з направленнями майстра АЗС ОСОБА_1;

- відповідно до направлень від 22 вересня 2021 року № 12916/15-32-09-05, № 12917/15-32-09-05: Одеська обл., Малиновський р-н, м. Одеса, вул. В.Стуса, 3, про що свідчить відмітка про ознайомлення з направленнями майстра АЗС ОСОБА_1 ;

- відповідно до направлень від 22 вересня 2021 року № 12918/15-32-09-05, № 12919/15-32-09-05: Одеська обл., Малиновський р-н, м. Одеса, вул. В.Стуса, 2-а , про що свідчить відмітка про ознайомлення з направленнями майстра АЗС ОСОБА_1

23 вересня 2021 року фахівцями відділу адміністрування акцизного податку управління контролю за підакцизними товарами Головного управління ДПС в Одеській області ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на підставі наказу від 21 вересня 2021 року № 6978-п 22 вересня 2021 року розпочато фактичну перевірку та здійснено вихід за адресами здійснення суб`єкта підприємницької діяльності ПАТ «УКРНАФТА» (), а саме:

- відповідно до направлень від 22 вересня 2021 року № 12938/15-32-09-05, № 12939/15-32-09-05: Одеська обл., Малиновський район, м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 4-а, про що свідчить відмітка про ознайомлення з направленнями майстра АЗС ОСОБА_2 ;

- відповідно до направлень від 22 вересня 2021 року № 12936/15-32-09-05, № 12940/15-32-09-05: Одеська обл., Київський район, м. Одеса, вул. Комарова, 12/1 , про що свідчить відмітка про ознайомлення з направленнями майстра АЗС ОСОБА_3 ;

- відповідно до направлень від 22 вересня 2021 року № 12935/15-32-09-05, № 12941/15-32-09-05: Одеська обл., Київський район, м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 1-6, про що свідчить відмітка про ознайомлення з направленнями майстра АЗС ОСОБА_3

Однак, майстрами ПАТ «УКРНАФТА» () ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було відмовлено представникам Головного управління ДПС в Одеській області у знятті залишків товарно-матеріальних цінностей за адресами: Одеська обл., Київський район, м. Одеса, вул. Комарова, 12/1, Одеська обл., Київський район , м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 1-6, Одеська обл., Малиновський р-н, м. Одеса, вул. Василя Стуса, 2-а, Одеська обл., Малиновський р-н, м. Одеса, вул. Василя Стуса, 3, Одеська обл., Малиновський р-н, м. Одеса, вул. Банківська, 211, Одеська обл., Малиновський район, м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 4-а .

Дані обставини засвідчуються актами відмови зняття фактичних залишків товарно- матеріальних цінностей, а саме:

1) № 2866/15-32-09-05 від 23 вересня 2021 року за адресою здійснення діяльності: Одеська обл., Малиновський р-н, м. Одеса, вул. Банківська, 211 , в якому зазначено, що не допуск був о 12 годин 45 хвилин та акт відмови від підпису від 23 вересня 2021 року № 2863/15-32- 09-05;

2) № 2868/15-32-09-05 від 23 вересня 2021 року за адресою здійснення діяльності: Одеська обл., Малиновський р-н, м. Одеса, вул. В.Стуса, 3, в якому зазначено, що не допуск був о 13 годин 30 хвилин та акт відмови від підпису від 23 вересня 2021 року № 2871/15-32-09-05;

3) № 2867/15-32-09-05 від 23 вересня 2021 року за адресою здійснення діяльності: Одеська обл., Малиновський р-н, м. Одеса, вул. В.Стуса, 2-а, в якому зазначено, що не допуск був о 14 годин 10 хвилин та акт відмови від підпису від 23 вересня 2021 року № 2870/15-32-09-05;

4) № 2860/15-32-09-05 від 23 вересня 2021 року за адресою здійснення діяльності: Одеська обл., Малиновський район, м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 4-а, в якому зазначено, що не допуск був о 12 годині 11 хвилин та акт відмови від підпису від 23.09.2021 №2863/15-32-09-05;

5) № 2861/15-32-09-05 від 23 вересня 2021 року за адресою здійснення діяльності: Одеська обл., Київський район, м. Одеса, вул. Комарова, 12/1 в якому зазначено, що не допуск був о 12 годин 50 хвилин;

6) № 2862/15-32-09-05 від 23 вересня 2021 року за адресою здійснення діяльності: Одеська обл., Київський район, м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 1-6 в якому зазначено, що не допуск був о 13 годин 15 хвилин та акт відмови від підпису від 23 вересня 2021 року № -05.

Надалі, 23 вересня 2021 року о 16 годині 30 хвилин заступником начальника Головного управління ДПС в Одеській області було прийнято рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків ПАТ «УКРНАФТА».

Керуючись вищевикладеними обставинами та з урахуванням прийняття заступником начальника Головного управління ДПС в Одеській області вказаного вище рішення, представник заявника звернувся до адміністративного суду з даною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України № 2755-VI від 02 грудня 2010 року (надалі - Податковий кодексу України).

Відповідно до підпунктів 16.1.9, 16.1.13 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків, серед іншого зобов`язаний не перешкоджати законній діяльності посадової особи контролюючого органу під час виконання нею службових обов`язків та виконувати законні вимоги такої посадової особи, допускати посадових осіб контролюючого органу під час проведення ними перевірок до обстеження приміщень, територій (крім житла громадян), що використовуються для одержання доходів чи пов`язані з утриманням об`єктів оподаткування, а також для проведення перевірок з питань обчислення і сплати податків та зборів у випадках, встановлених цим Кодексом.

Суд вважає за необхідне звернути увагу, що положення підпункту 16.1.13 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України визнано такими, що відповідають Конституції України (є конституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 12 червня 2012 року № 13-рп/2012.

Надалі, згідно з підпунктами 20.1.4, 20.1.6, 20.1.9, 20.1.13 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи, серед іншого мають такі права: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення; запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов`язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; вимагати під час проведення перевірок від платників податків, що перевіряються, проведення інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, зняття залишків товарно- матеріальних цінностей, готівки; доступу під час проведення перевірок до територій, приміщень (крім житла громадян) та іншого майна, що використовуються для провадження господарської діяльності та/або є об`єктами оподаткування, або використовуються для отримання доходів (прибутку), або пов`язані з іншими об`єктами оподаткування та/або можуть бути джерелом погашення податкового боргу.

Тобто, з викладеного можна прийти до висновку, що підпунктами 16.1.13, 16.1.9 пункту 16.1 статті 16, підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України встановлено, що компетенція контролюючих органів та обов`язок платників податків є необхідними умовами для забезпечення виконання приписів частини першої статті 67 Конституції України, згідно з якою кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Пунктом 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Як визначено в підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до п. 80.1. ст. 80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Пунктом 80.2. ст. 80 Податкового кодексу України визначено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких обставин:

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (п.п.80.2.2.).

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами- лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального (п.п. 80.2.5.).

В свою чергу, згідно з пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

В свою чергу, суд звертає увагу, що відповідно до підпункту 94.2.8 пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків (його посадові особи або особи, які здійснюють готівкові розрахунки та/або провадять діяльність, що підлягає ліцензуванню) відмовляється від проведення відповідно до вимог цього Кодексу інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів (зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки).

Пунктом 94.1 ст. 94 Податкового кодексу України визначено, що адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.

Положеннями п.п. 94.2.3 п.94.2 ст.94 Податкового кодексу України передбачено, що арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

В свою чергу, з аналізу наданих заявником до суду документів, зокрема пояснень та відповідних Актів вбачається, що працівниками відповідача було відмовлено посадовим особам Головного управління ДПС в Одеській області у знятті залишків товарно-матеріальних цінностей, які знаходяться за місцем зберігання та/або реалізації.

Беручи до уваги викладені вище обставини, суд не може погодитись з викладеними вище аргументами податкового органу, з огляду на те, що під час розгляду даної справи, судом було встановлено, що фактичний зміст актів відмови від зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, спростовується показами свідків, які були допитані судом під час розгляду даної справи, за показами яких, суд прийшов до висновку, що дані Акти відмови не підтвердженні реальними обставинами.

Так, під час розгляду даної справи, у судовому засіданні, судом було допитано свідків, а саме фахівців відділу адміністрування акцизного податку управління контролю за підакцизними товарами Головного управління ДПС в Одеській області - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , та працівників автомобільних заправочних станцій публічного акціонерного товариства «УКРНАФТА» - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 .

У ході розгляду даної справи, відповідно до показань вказаних вище свідків, судом встановлено, що всі допитані судом свідки, як посадові особи позивача, так і працівники відповідача, підтвердили, що працівниками відповідача, не заперечували проти зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, при цьому, з наданих показань також було встановлено, що останні навіть пропонували самостійно здійснити зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, оскільки, як вбачається з показань наданих працівниками відповідача та наявних в матеріалах справи документів вбачається, що останні не мали повноважень щодо здійснення зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, у зв`язку з чим останніми було надано можливість посадовим особам податкового органу здійснити таке зняття.

З показань свідка ОСОБА_2 вбачається, що посадовими особами податкового органу, а саме ОСОБА_6 та ОСОБА_7 взагалі було самостійно знято залишки товарно-матеріальних цінностей та складено відповідний акт, який після отримання результату представниками податкового органу самостійно було знищено його.

Таким чином, в сукупності, з аналізу матеріалів справи та показань свідків вбачається, що ПАТ «УКРНАФТА» не відмовлялось від зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, які знаходяться за місцем реалізації - на АЗС. Товариством були зняті залишки товарно-матеріальних цінностей, які знаходяться за місцем реалізації - на АЗС шляхом формування в паперові формі Х-звітів та службових звітів з РРО, який встановлений на АЗС та даних рівномірів-лічильників встановлених на резервуарах АЗС. Вищевказані документи були передані в паперові формі перевіряючим.

Більш того, коли співробітники Головного управління ДПС в Одеській області виявили намір на одному з об`єктів особисто перевірити вірність даних рівномірів-лічильників встановлених на резервуарах АЗС, працівники ПАТ «УКРНАФТА» сприяли їм у цьому - надали обладнання та матеріали, необхідні для фізичного знятті фактичних залишків пального, яке знаходиться в резервуарах АЗС. Однак ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відмовились проводити фізичну процедуру перевірки залишку пального в резервуарах АЗС, мотивуючи це тим, що вони не володіють необхідними для цієї процедури знаннями та навичками та вказали щоб цю процедуру провів відповідний працівник ПАТ «УКРНАФТА», на що їм було пояснено, що працівник ПАТ «УКРНАФТА», в посадові обов`язки якого входить періодична фізична перевірка залишків пального у резервуарах, в даний момент знаходиться у відряджені за межами міста Одеси та не може сприяти у проведені цієї перевірки. Співробітникам Головного управління ДПС в Одеській області було запропоновано провести фізичну перевірку залишків пального у резервуарах за сприяння відповідного Працівника «ПАТ «УКРНАФТА» в іншу дату, з дотриманням загальних строків проведення фактичної перевірки.

При цьому, представники ПАТ «УКРНАФТА» - працівники АЗС, які були присутні під час фактичної перевірки не були уповноваженні самостійно зняти залишки пального на АЗС, оскільки це не входить до їх посадових повноважень, вони не наділені ні такими правами, ні навичками, оскільки на вказаних АЗС це проводиться відповідно працівник, уповноважений на такі дії та який володіє відповідними знаннями та навичками для проведення такої роботи, про що було повідомлено представників податкового органу, які також підтвердили цю інформацію під час допиту їх в якості свідків. Разом з тим, у зв`язку з відсутністю даного уповноваженого працівника на АЗС під час початку фактичної перевірки (перебував у відрядженні на іншому об`єкті), дана інформація була доведена до відома перевіряючих, в результаті чого останні склали акти про відмову від зняття залишків.

Щодо показань свідків про відсутність повноважень та про наявність повноважень у іншої особи, судом було встановлено наступні обставини.

Так, відповідно до наявних в матеріалах справи документів вбачається, що у Відділенні реалізації нафтопродуктів по Одеській області інженером з контролю АЗС є ОСОБА_8 , який відповідно до наказу від 19 грудня 2014 року № 2863-зк, прийнятий за сумісництвом, інженером з контролю ПММ відділення реалізації нафтопродуктів по Одеській області управління реалізації нафтопродуктів департаменту роздрібної реалізації нафтопродуктів та розвитку автозаправних комплексів ПАТ «УКРНАФТА».

З аналізу поданої до суду копії посадової інструкції інженера з контролю АЗС судом встановлено, що відповідно до пункту 2 «Задачі й обов`язки» такої посадової інструкції вбачається, що повноваження, які пов`язанні з заходом щодо зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, делеговані інженеру з контролю АЗС, яким на момент проведення податковим органом перевірки, на даних автомобільних заправочних станціях, розміщених територіально по Одеській області та місту Одесу, був ОСОБА_8 .

Водночас, судом було встановлено, що 23 вересня 2021 року ОСОБА_8 відповідно до наказу ПАТ «УКРНАФТА» від 17 вересня 2021 року № 125/км, був відряджений за межі міста Одеса та знаходився на інших АЗС у Одеській області з 20 по 23 вересня 2021 року, що дає підстави для висновку, що в момент, а саме 23 вересня 2021 року, під час проведення перевірки, коли посадові особи Головного управління ДПС у Одеській області вимагали провести заміри на АЗС у місті Одесі, виконати їх вимогу було фізично неможливо, оскільки, як вже встановлено вище, уповноважена на це особа була відсутня, у зв`язку з її відрядженням.

В той же час, суд звертає увагу, що у зв`язку з неможливістю на виконання вимог посадових осіб податкового органу зняти залишки товарно-матеріальних цінностей, у той же день 23 вересня 2021 року, відповідачем було підготовано відповідні пояснення про можливість проведення зняття показників на шести АЗС ПАТ «УКРНАФТА» та проведення інвентаризації на усіх шести АЗС, які цікавили посадових осіб Головного управління ДПС у Одеській області, вже24 вересня 2021 року, а саме:

- АЗС, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Комарова, 12/1 - 24 вересня 2021 року з 09:30 до 10:15;

- АЗС, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 1-Б - 24 вересня 2021 року з 10:30 до 11:15;

- АЗС, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 4-А - 24 вересня 2021 року з 11:50 до 12:40;

- АЗС, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Банківська, 211 - 24 вересня 2021 року з 14:00 до 14:45;

- АЗС, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Василя Стуса, 2-А - 24 вересня 2021 року з 15:15 до 16:00;

- АЗС, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Василя Стуса, 3 - 24 вересня 2021 року з 16:10 до 16:50.

При цьому, як вже було встановлено вище, 23 вересня 2021 року о 16 годині 30 хвилин заступником начальника Головного управління ДПС в Одеській області було прийнято рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків ПАТ «УКРНАФТА».

Водночас, з наданого до суду наказу про проведення перевірки від 21 вересня 2021 року № 6978-п «Про проведення фактичної перевірки ПАТ «УКРНАФТА», » вбачається, що строки проведення даної перевірки були встановлені 10 діб з 22 вересня 2021 року, тобто в даному випадку, у посадових осіб податкового органу, ще був час на проведення перевірки автомобільних заправочних станцій відповідача, тим паче, з урахуванням обставини того, що відповідачем у той же день було повідомлено про можливість посадових осіб податкового органу зняти залишки товарно-матеріальних цінностей, за участю уповноваженої на це особи ПАТ «УКРНАФТА» 24 вересня 2021, тобто на наступний день.

З урахуванням наведеного, суд критично ставиться до доводів контролюючого органу щодо безпідставності недопуску відповідачем посадових осіб контролюючого органу до зняти залишки товарно-матеріальних цінностей, оскільки недопуску до зняти залишків товарно-матеріальних цінностей фактично не відбулось.

Вказані вище обставини свідчать про необгрунтованість, передчасність та протиправність дій та рішень податкового органу, оскільки як вже було встановлено вище, висновки службових осіб податкового органу про відмову від зняття залишків товарно-матеріальних цінностей є безпідставними, що підтверджується викладеними вище висновками суду.

Крім того, з аналізу матеріалів справи судом було встановлено, що відповідно до наявних в матеріалах справи копії доповідної записки від 23 вересня 2021 року № 1154/15-32-09-05 та звернення про застосування адміністративного арешту майна платника податків від 23 вересня 2021 року № 1155/15-32-09-05 вбачається, що посадовими особами податкового органу висловлювалось прохання до виконуючого обов`язки начальника Головного управління ДПС в Одеській області Івану Купці, щодо застосування умовного адміністративного арешту саме на 6 автомобільних заправочних станцій на який проводилась перевірка, натомість рішення виконуючого обов`язки начальника Головного управління ДПС в Одеській області Івана Купки про застосування умовного адміністративного арешту щодо усього майна платника податків, на думку суду в даному випадку є неспівмірним та передчасним.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного в сукупності, з урахуванням встановлених під час розгляду судом обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна, що в свою чергу свідчить про безпідставність вимог викладених заявником у поданій до суду заяві про відсутність підстав для задоволення таких вимог.

Відповідно до статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Згідно з частиною 1 статті 9, статті 72, частин 1, 2, 5 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

А тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви податкового органу про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків, оскільки за результатами розгляду заяви Головного управління ДПС в Одеській області, факти відмови відповідача від зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, не знайшли свого підтвердження та були спростовані показами свідків та письмовими документами.

Водночас, судом було вирішено вийти за часові межі розгляду заяви встановлені чинним процесуальним законодавством України з об`єктивних причин, з метою належного, повного та всебічного розгляду даної справи, за для об`єктивної оцінки наданих до суду доказів, з урахуванням обставини того, що при зверненні податкового органу з заявою про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту, судом було виявлено недоліки такої заяви та надано податковому органу об`єктивний строк для усунення таких недоліків, беручи до уваги факт того, що під час розгляду судом даної справи, для правильного вирішення даної заяви, була встановлена необхідність для виклику та допиту свідків, які перебувають територіально в Одеській області, із врахуванням необхідності проведення судового засідання в режимі відеоконференції, враховуючи технічні перебої та переривання зв`язку, всі ці обставини в сукупності привели до об`єктивної неможливості вирішення цієї справи в інший час.

При цьому, суд звертає увагу на те, що справа вирішена по суті на другий день після відкриття провадження, після проведення низки судових засідань, тобто протягом розумного строку.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України суд зазначає, що відповідно до частини другої цієї статті при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки позивачем не понесено витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертизи, судові витрати розподілу не підлягають.

На підставі вище викладеного, керуючись статтями 2, 6-10, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні заяви Головного управління ДПС в Одеській області до публічного акціонерного товариства «УКРНАФТА» про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків - відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 283, 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Н.В. Клочкова