Справа № 140/6440/21
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2021-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2021 року ЛуцькСправа № 140/6440/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач 1) про визнання протиправним та скасування рішення від 06 травня 2021 року № про відмову у призначенні пенсії за віком; зобов`язання призначити та виплачувати пенсію за віком з 11 лютого 2021 року, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 14 березня 1991 року по 08 липня 1992 року в Малому багатопрофільному підприємстві «Керамік плюс» (далі - МБП «Керамік плюс») та з 08 липня 1992 року по 16 листопада 1994 року у Спільному підприємстві «Калина» (далі - СП «Калина»).

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що досягнувши 60 річного віку, звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону України від 09 липня 2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV). Однак ГУ ПФУ у Волинській області повідомило про відмову у призначенні пенсії у зв`язку відсутністю необхідного страхового стажу - 28 років. При цьому роз`яснювалось, що при визначенні права на пенсію до страхового стажу не враховано періоди роботи згідно із записами №8-№9, №10-№11 трудової книжки серії НОМЕР_1 , оскільки записи про прийняття на роботу, про звільнення з роботи в МБП «Керамік плюс» та СП «Калина» внесені Володимир-Волинською міською радою, тоді як в трудовій книжці не прослідковується підпорядкування цих підприємств міській раді.

Як зазначив позивач, при повторному зверненні 05 травня 2021 року із заявою про призначення пенсії за віком він надав копії рішень виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради народних депутатів, які стосуються реєстрації статуту СП «Калина» та реорганізації підприємства, призначення виконуючого обов`язки державної частки комунальної власності в СП «Калина» та створення комісії по передачі товарно-матеріальних цінностей підприємства, якими підтверджено ту обставину, що він працював на посаді директора в МБП «Керамік плюс» та у зв`язку із реорганізацією підприємства був призначений та виконував обов`язки директора СП «Калина». Проте, незважаючи на надання додаткових документів, рішенням відповідача від 06 травня 2021 року №50 йому знову було відмовлено у призначенні пенсії з тих самих підстав.

Із таким рішенням позивач не погоджується, вважає його протиправним. На думку позивача, відповідачем не враховано, що за правильність оформлення трудової книжки відповідає відділ кадрів підприємства, тому недоліки у записах трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці. До того ж у випадку виникнення сумнівів щодо достовірності поданих особою документів відповідач наділений правом звернення до державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій з метою отримання необхідної інформації.

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 30 червня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

У відзиві на позовну заяву відповідач 1 позовні вимоги заперечив та у їх задоволенні просив відмовити повністю (а.с.32-34). В обґрунтування цієї позиції вказав, що при визначенні права ОСОБА_1 на пенсію за віком встановлено наявність у нього страхового стажу 26 років 04 місяці 19 днів при необхідних 28 років; до страхового стажу не враховано періоди роботи згідно із записами №8-№9, №10-№11 трудової книжки серії НОМЕР_1 , оскільки записи №9-№11 (про прийняття на роботу, про звільнення з роботи) внесені з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58. Такі записи внесені до трудової книжки Володимир-Волинською міською радою стосовно роботи позивача в МБП «Керамік плюс» та СП «Калина», при тому що підпорядкування цих підприємств міській раді не прослідковується.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2021 року залучено до участі у справі як другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - ГУ ПФУ в Донецькій області, відповідач 2).

У відзиві на позовну заяву відповідач 2 позовні вимоги також не визнав (а.с.54-57). Його доводи аналогічні тим, що зазначені у відзиві ГУ ПФУ у Волинській області, та зводяться до того, що додатково надані документи (копії рішень та розпорядження виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради) не містять інформації про прийом ОСОБА_1 на роботу та звільнення з роботи, а тому відсутні правові підстави для зарахування до страхового стажу періоду роботи в МБП «Керамік плюс» та СП «Калина». Також відповідач 2 вважає, що суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку, призначення, перерахунку та виплати пенсій громадянам, та з цих мотивів вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Інші заяви по суті справи від сторін не надходили.

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з досягненням 60-річного віку 05 травня 2021 року звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком. Разом із заявою позивач надав трудову книжку серії НОМЕР_1 , копії рішення виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради народних депутатів від 08 липня 1992 року №195 «Про реєстрацію Статуту спільного підприємства «Калина», рішення виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради народних депутатів від 20 жовтня 1994 року №114 «Про реорганізацію спільного підприємства «Калина», розпорядження виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради народних депутатів від 16 листопада 1994 року №136-рв «Про призначення виконуючого обов`язки державної частки комунальної власності в спільному підприємстві «Калина» та створення комісії по передачі товарно-матеріальних цінностей підприємства».

Після реєстрації заяви та формування електронної пенсійної справи працівниками ГУ ПФУ у Волинській області заява позивача відповідно до принципу екстериторіальності була розглянута з прийняттям Торецьким об`єднаним управлінням ГУ ПФУ у Донецькій області рішення від 06 травня 2021 року №50 про відмову у призначенні пенсії за віком (а.с.13). Зі змісту рішення слідує, що страховий стаж позивача становить 26 років 04 місяці 19 днів; не враховано до страхового стажу період роботи з 15 березня 1991 року по 16 листопада 1994 року в МБП «Кераміка плюс» та СП «Калина», оскільки записи про прийом та звільнення з роботи внесені Володимир-Волинською міською радою, тоді як в трудовій книжці не прослідковується підпорядкування підприємств Володимир-Волинській міській раді. Надані документи (копії рішень виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради народних депутатів від 08 липня 1992 року №195 з додатками, від 20 жовтня 1994 року №114, розпорядження виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради народних депутатів від 16 листопада 1994 року №136-рв) не містять інформацію про прийом та звільнення з роботи заявника. Також роз`яснено, що позивач набуде право на пенсію за віком після досягнення 63 років (а.с.13).

Повідомленням від 17 травня 2021 року №26 ГУ ПФУ у Волинській області повідомило позивача про прийняте рішення (а.с.12).

Не погоджуючись з рішенням про відмову у призначенні пенсії за віком, позивач звернувся з цим позовом до суду.

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Частиною другою статті 19 Конституції України імперативно визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зазначена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості й в інших випадках, передбачених законом (стаття 46 Конституції України).

Спірні правовідносини між сторонами врегульовані нормами Закону №1058-IV (тут і надалі в редакції, чинній на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії). Цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 8 Закону №1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Пунктом 1 частини першої статті 9 Закону №1058-ІV визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються, зокрема, пенсія за віком.

Згідно із абзацом першим частини першої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Як передбачено частиною другою статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 01 січня 2018 року, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1, зі мінами).

Пунктом 4.7 розділу ІV Порядку №22-1 встановлено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Згідно з підпунктом 2 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, орган, що призначає пенсію, додає довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року №10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за №785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року №8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Відповідно до статтеюі 62 Закону України від 05 листопада 1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Зазначеній нормі Закону №1788-XII відповідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (абзац другий пункту 1, пункт 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу.

Як обумовлено пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з частинами першою, третьою статті 44 Закону №1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально. Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

За приписами частини п`ятої статті 45 Закону №1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

З аналізу викладених норм слід дійти висновку, що основним документом, який підтверджує трудовий стаж, є трудова книжка. При цьому лише у разі відсутності трудової книжки або записів у ній органи Пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших первинних документів. У разі сумніву органу, що призначає пенсію, у належності та обґрунтованості поданих заявником документів, в нього є право перевірити надані заявником документи шляхом звернення до установ, підприємств, організацій, де працював заявник, із відповідними запитами.

Суд зазначає, що на момент внесення записів до трудової книжки позивача за період з 14 березня 1991 року по 08 липня 1992 року та з 08 липня 1992 року по 16 листопада 1994 року роки діяли Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20 липня 1974 року №162 (у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02 серпня 1985 року №252, зі змінами, що внесені постановою Держкомпраці СРСР від 19 жовтня 1990 року №412; далі - Інструкція №162), та Інструкція про ведення трудових книжок, яка затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за №110; далі - Інструкція №58), які містять аналогічні положення про те, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника; трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Відповідно до пунктів 2.3, 2.4, 2.8, 2.15 глави 2 Інструкції №58 записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення. Якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м.Києва, держархівом м.Севастополя і держархівом при Раді Міністрів Криму. Якщо за час роботи працівника назва підприємства змінюється, то про це окремим порядком у графі 3 трудової книжки робиться запис: «Підприємство таке-то з такого-то числа переіменоване на таке-то», а у графі 4 проставляється підстава перейменування - наказ (розпорядження), його дата і номер.

Аналогічні за змістом положення містить також Інструкція №162.

Аналіз вказаних норм свідчить, що законодавством визначено порядок організації ведення, обліку, зберігання і видачу трудових книжок працівників, а також встановлено відповідальність за порушення такого порядку. Всі записи, які мають відношення до трудової діяльності працівника та вносяться до трудової книжки, можуть бути внесені вичерпним колом осіб, насамперед керівником підприємства, установи, організації в порядку, строк та спосіб, передбачений відповідним законодавством. Самостійне внесення працівником відомостей щодо своєї трудової діяльності, а також внесення виправлень у разі неправильного або неточного запису не передбачено.

Отже, обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на власника підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган.

Як встановлено судом, спірні правовідносини у справі виникли у зв`язку з незарахуванням органом Пенсійного фонду до загального страхового стажу позивача періоду роботи з 14 березня 1991 року по 08 липня 1992 року в МБП «Керамік плюс» та з 08 липня 1992 року по 16 листопада 1994 року в СП «Калина» згідно із записами у його трудовій книжці серії НОМЕР_1 (фактично 3 роки 8 місяців 03 дні).

Так з наявної в матеріалах справи копії трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 (запис №8) вбачається, що позивач з 14 березня 1991 року приступив до роботи директором МБП «Керамік-плюс» в місті Володимирі-Волинському за наказом генерального директора НВО «Карат» (наказ від 11 березня 1991 року №68). 08 липня 1992 року у зв`язку з реорганізацією МБП «Керамік плюс» ОСОБА_1 звільнений на СП «Калина» на підставі рішення Володимир-Волинської міської ради від 08 липня 1992 року №195 (запис №9). 08 липня 1992 року ОСОБА_1 призначений директором СП «Калина» на підставі рішення Володимир-Волинської міської ради від 08 липня 1992 року №195 (запис №10), а 16 листопада 1994 року він звільнений на Виробничо-торгівельне підприємство «Анекс» (запис №11 вчинено з посиланням на розпорядження Володимир-Волинської міської ради від 16 листопада 1994 року №136-рв). Записи №9, №11 засвідчені печаткою виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради.

Суд зауважує, що у розглядуваному випадку записи трудової книжки між собою пов`язані хронологічно, містять реквізити рішень (їх дату та номер) про призначення на посаду та звільнення з посади того органу, який їх видав, та завірені його печаткою. Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи відповідачами суду не надано.

Позивач разом із трудовою книжкою надав копії документів, на підставі яких такі записи внесені до трудової книжки.

Однак, як слідує зі змісту оспорюваного рішення, періоди роботи позивача 14 березня 1991 року по 16 листопада 1994 року не зараховані відповідачем 2 з тих підстав, що записи про прийом та звільнення з роботи внесені виконавчим комітетом Володимир-Волинської міської ради, а підпорядкованість МБП «Керамік плюс» та СП «Калина» Володимир-Волинській міській раді наданими документами не прослідковується.

Суд з такими висновками не погоджується та зазначає, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок працівників на роботодавця. У даному випадку всі відомості, що зазначені у спірних записах, читабельні та зрозумілі. Зі змісту наданої позивачем трудової книжки можливо встановити назву підприємства та періоди роботи. Під час розгляду справи не надано доказів того, що вказані записи в трудовій книжці позивача є сфальсифікованими або мають підробний характер. Судом не встановлено недостовірності або інших ознак юридичної дефектності трудової книжки, а тому її належить розглядати як належний та допустимий доказ у справі і зазначена обставина не може позбавити позивача конституційного права на соціальний захист та вирішення питання призначення пенсії. Твердження відповідача про те, що у трудовій книжці не прослідковується підпорядкування підприємств Володимир-Волинській міській раді не впливають на суть інформації, яка є чіткою та дає можливість встановити необхідні відомості. Крім того, ні Інструкцією №58, ні Інструкцією №162 не передбачено необхідності внесення до трудових книжок працівників інформації про підпорядкування підприємства.

Суд зауважує, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення його трудової книжки та бухгалтерських документів на підприємстві, тому неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його права на соціальний захист - призначення пенсії за віком на загальних підставах.

Наведене відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 21 лютого 2018 року у справі №687/975/17.

Також суд звертає увагу, що позивач звертався до архівних установ щодо отримання інформації для підтвердження його роботи за спірні періоди. Зокрема, зі змісту копії протоколу зборів трудового колективу МБП «Керамік-плюс» від 02 червня 1992 року слідує, що зі складу НВО «Карат» у зв`язку із реорганізацією виведено МБП «Керамік плюс» і майно передано у власність трудового колективу підприємства. Збори постановили заснувати СП «Калина» і передати новоствореному підприємству майно; рекомендовано на посаду директора підприємства ОСОБА_1 (а.с.17).

Відповідно до засновницької угоди 1992 року, укладеної між МБП «Керамік-плюс» в особі директора підприємства ОСОБА_1 та Володимир-Волинська міською радою Волинської області народних депутатів в особі голови ради ОСОБА_2 , підприємство «Керамік-плюс» та Володимир-Волинська міська рада Волинської області народних депутатів заснували СП «Калина» (а.с.18-19).

Згідно з рішення виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради народних депутатів Волинської області від 08 липня 1992 року №195 «Про реєстрацію Статуту спільного підприємства «Калина» виконком міської ради вирішив зареєструвати Статут СП «Калина» (пункт 1 рішення); керівником підприємства «Калина» призначено ОСОБА_1 (пункт 7 рішення) (а.с.15).

Відповідно до рішення виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради народних депутатів Волинської області від 20 жовтня 1994 року №114 «Про реорганізацію спільного підприємства «Калина», у зв`язку з неплатоспроможністю СП «Калина» виконком міської ради вирішив провести реорганізацію СП «Калина», створити підприємство комунальної власності на базі ательє СП «Калина», створити підприємство комунальної власності на базі кафе СП «Калина», а також виділити частину власності підприємства «Керамік-плюс» (а.с.14).

Як видно з копії розпорядження виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради народних депутатів від 16 листопада 1994 року №136-рв «Про призначення виконуючого обов`язки державної частки комунальної власності в спільному підприємстві «Калина» та створення комісії по передачі товарно-матеріальних цінностей підприємства», що прийняте на виконання рішення виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради народних депутатів Волинської області від 20 жовтня 1994 року №114, виконуючим обов`язки директора державної частки комунальної власності в СП «Калина» призначено ОСОБА_3 та одночасно створено комісію по передачі товарно-матеріальних цінностей державної частки комунальної власності в СП «Калина», до якої включено і ОСОБА_1 - директора СП «Калина» (а.с.16).

Наявні у справі докази свідчать про те, що позивачем вживалися заходи для підтвердження спірних періодів роботи додатковими документами, незважаючи на те, що трудова книжка позивача містить усі необхідні відомості щодо спірних періодів роботи позивача. Факт роботи позивача в МБП «Керамік плюс» та СП «Калина» є беззаперечним, а період його роботи з 14 березня 1991 року по 16 листопада 1994 року у цих підприємствах підтверджується відповідними записами у трудовій книжці ОСОБА_1 , які у свою чергу підтверджуються документами, на підставі яких такі записи були внесені до трудової книжки, що є достатнім для зарахування цих періодів роботи до загального страхового стажу останнього. Отже, неврахування відповідачем 2 вказаних періодів до загального страхового стажу позивача є протиправним.

Також суд зазначає, що наявність в органу Пенсійного фонду сумнівів у достовірності відомостей в поданих документах може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу, однак це не може нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого стажу.

Такі висновки сформовані у постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі №127/9055/17. Як зазначив Верховний Суд, наявність в органів, що призначають пенсію, права вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі, не повинно нівелювати обов`язок пенсійного органу щодо установлення права особи на одержання пенсії на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів, як це визначено пунктом 4.7 Порядку №22-1.

Одночасно суд зазначає, що відповідно до пункту 1 статті 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Враховуючи досягнення позивачем 60 років 10 лютого 2021 року та його звернення із заявою про призначення пенсії 05 травня 2021 року, право на отримання пенсії за віком відповідно до приписів статті 45 Закону №1058-IV у нього виникло з 11 лютого 2021 року.

Як передбачено частинами першою, другою статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналіз наведених вище норм законодавства, що врегульовує спірні правовідносини, а також встановлені у справі обставини дають суду підстави для висновку, що рішення відповідача 2 є протиправним, оскільки воно не відповідає закону та прийняте з формальних підстав, без врахування істотних обставин у справі щодо факту трудової діяльності позивача та наявності документів, за якими вносилися відповідні записи до трудової книжки. Це рішення не може вважатися таким, що прийняте добросовісно, розсудливо, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України).

Частиною другою статті 9 КАС України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Повноваження суду при вирішенні справи визначені статтею 245 КАС України. Частиною третьою статті 245 КАС України передбачено, що у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Позивач, звертаючись до суду, вважав, що йому відмовлено у призначенні пенсії рішенням ГУ ПФУ у Волинській області - органом, до якого він звертався за призначенням пенсії. З копії рішення, долученого до позовної заяви, не видно реквізитів органу, який розглянув заяву та прийняв таке рішення. Про цю обставину не було відомо і суду до моменту надходження клопотання ГУ ПФУ у Волинській області від 06 вересня 2021 року про залучення до участі у справі відповідача - ГУ ПФУ в Донецькій області (у відзиві на позов відповідач 1 про прийняття рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 саме ГУ ПФУ в Донецькій області не повідомляв).

Таким чином, суд у цій справі дійшов висновку, що для ефективного захисту прав позивача позовні вимоги слід задовольнити шляхом прийняття рішення про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 06 травня 2021 року №50 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком та зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області (до якого позивач звертався із заявою про призначення пенсії) призначити ОСОБА_1 з 11 лютого 2021 року пенсію за віком, зарахувавши до страхового стажу періоди його роботи з 14 березня 1991 року по 08 липня 1992 року в МБП «Керамік плюс» та з 08 липня 1992 року по 16 листопада 1994 року в СП «Калина». Таке рішення не є втручанням у повноваження органу Пенсійного фонду, оскільки після зарахування позивачу цього стажу (разом з іншим, безспірним - 26 років 04 місяці 19 днів) виконується умова щодо наявності страхового стажу 28 років для призначення пенсії за віком згідно із частиною першою статті 26 Закону №1058-IV (для осіб, які досягли віку 60 років у 2021 році).

Як визначено статтею 244 КАС України, суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що суд задовольняє позов, то на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Донецькій області, рішенням якого було відмовлено позивачу у призначенні пенсії, що стало підставою для звернення до суду із цим позовом, необхідно стягнути судовий збір у сумі 908,00 грн, сплата якого підтверджується квитанцією 0.0..1 від 27 травня 2021 року (а.с.5), випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету (а.с.31).

Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, 22В, ідентифікаційний код юридичної особи 13358826), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, місто Слов`янськ, площа Соборна, 3, ідентифікаційний код юридичної особи 13486010) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 06 травня 2021 року №50 про відмову у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області призначити ОСОБА_1 з 11 лютого 2021 року пенсію за віком, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 14 березня 1991 року по 08 липня 1992 року в Малому багатопрофільному підприємстві «Керамік плюс» та з 08 липня 1992 року по 16 листопада 1994 року у Спільному підприємстві «Калина».

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області судові витрати у сумі 908,00 грн (дев`ятсот вісім грн 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ж.В. Каленюк