Справа № 500/1453/21
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2021-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2021 рокуЛьвівСправа № 500/1453/21 пров. № А/857/13463/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Святецького В.В.

за участі секретаря судового засідання: Вовка А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Шумської міської ради Тернопільської області,

на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 03 червня 2021 року (суддя Чепенюк О.В., час ухвалення не зазначений, місце ухвалення м.Тернопіль, дата складення повного тексту 03.06.2021р.),

в адміністративній справі №500/1453/21 за позовом ОСОБА_1 до Шумської міської ради Тернопільської області,

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

У березні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Шумської міської ради, в якому просив: 1) визнати протиправним та скасувати рішення Шумської міської ради №662 від 25.02.2021 року про відмову ОСОБА_1 в затверджені технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), кадастровий номер :02:003:0463 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0400 га, яка розташована в АДРЕСА_1 ; 2) зобов`язати Шумську міську раду затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), кадастровий номер :02:003:0463 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0400 га, яка розташована в АДРЕСА_1 та передати земельну ділянку у власність ОСОБА_1 ; 3) стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Відповідач позову не визнав, в суді першої інстанції подав відзив на адміністративний позов, просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 03.06.2021 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Шумської міської ради №662 від 25.02.2021 про відмову ОСОБА_1 в затверджені технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), кадастровий номер :02:003:0463 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0400 га, яка розташована в АДРЕСА_1 . Зобов`язано Шумську міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.01.2021 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), кадастровий номер :02:003:0463 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0400 га, яка розташована в АДРЕСА_1 . У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 4454 грн., у тому числі витрати по сплаті судового збору 454,00 грн., витрати на правничу допомогу 4000 гривень.

З цим рішенням суду першої інстанції від 03.06.2021 року не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що відповідно до детального плану території земельної ділянки для будівництва індивідуального гаража по АДРЕСА_2 межах земельної ділянки кадастровий номер :02:003:0463, площею 0,04 га, розташованої по АДРЕСА_1 знаходяться землі загального користування населених пунктів комунальної власності (проїзд) та, відповідно до пункту «а» частини 4 статті 83 Земельного кодексу України, не може передаватись у приватну власність. Дана інформація є загальновідомою. Також вказує апелянт, що на земельній ділянці, яку бажає набути у власність позивач, розташований септик «С», який є приналежністю головної речі, а саме: нежитлової будівлі, магазину промислових товарів « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з дитячим кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Дане майно належить на праві приватної власності ОСОБА_2 .. Окрім того, в провадженні Шумського районного суду Тернопільської області перебуває справа №609/1250/20 за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ФОП ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області про визнання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства та скасування державної реєстрацію земельної ділянки, кадастровий номер :02:003:0463.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 03.06.2020 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Позивач подав суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції від 03.06.2020 року залишити без змін. Також позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу надану згідно Договору в сумі 1800 грн..

Учасники справи в засідання суду апеляційної інстанції не з`явились, явку повноважних представників не забезпечили.

Відповідач подав клопотання про відкладення розгляду справи, яке мотивоване неможливістю забезпечити участь представника у розгляді справи №500/1453/21, однак колегією суддів таке клопотання відхиляється як необгрунтоване і бездоказове.

При цьому, колегія суддів враховує, що відповідно до вимог статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Тобто, публічно-правовий спір повинен бути вирішений судом, зокрема, своєчасно, з метою забезпечення ефективного захисту прав, свобод та інтересів особи, яка звернулася за судовим захистом.

Ефективність такого захисту визначається в кожному випадку індивідуально, з врахуванням характеру спірних правовідносин, предмету спору та конкретних обставин справи.

Водночас, основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є, зокрема: верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі; забезпечення права на апеляційний перегляд справи; розумність строків розгляду справи судом; неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Розумний строк розгляду справи - це найкоротший строк розгляду і вирішення адміністративної справи, достатній для надання своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту порушених прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах (ст.4 КАС України).

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що матеріли адміністративної справи містять необхідний обсяг наданих сторонами доказів, чітко відображають правові позиції учасників справи, їхні доводи і обґрунтування містяться у позовній заяві, відзиві на неї, відповіді на відзив, у апеляційній скарзі на рішення суду від 03.06.2021 року та у відзиві позивача на таку скаргу, а тому є достатніми для вирішення справи по суті апеляційних вимог і прийняття законного та обґрунтованого судового рішення.

Таким чином, неявка сторін, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, у відповідності до ч.2 ст.313 КАС України не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з врахуванням наступного.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №170211216 від 12.06.2019 (а.с. 11, 42).

Сторони у справі визнають, що житловий будинок складається з трьох квартир, власником однієї з них є ОСОБА_1 , який виявив намір отримати у власність земельну ділянку для обслуговування житлового будинку. Власники інших двох квартир будинку право власності на земельну ділянку, для обслуговування житлового будинку, не оформляли. Крім того, відомості про житловий будинок на три квартири відображені в детальному плані території земельної ділянки по АДРЕСА_2 (а.с. 101-102).

Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 на підставі договору на розроблення технічної документації №47 від 29.08.2019, укладеного з ОСОБА_1 , та відповідно до технічного завдання виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0400 га, яка розташована в АДРЕСА_1 (а.с. 7-23).

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру №НВ-019 від 18.10.2019 земельна ділянка площею 0,0400 га, кадастровий номер :02:003:0463, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , належить до земель житлової та громадської забудови, її цільове призначення: 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), дата державної реєстрації земельної ділянки 18.10.2019 (а.с. 24-29).

22.10.2019 року ОСОБА_1 було подано заяву до Шумської міської ради для затвердження вказаної технічної документації та передачу у власність спірної земельної ділянки, проте рішенням Шумської міської ради №3712 від 03.03.2020 ОСОБА_1 відмовлено в безоплатній передачі у власність земельної ділянки, що стало підставою для звернення ОСОБА_1 до суду.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 25.09.2020 у справі №500/1647/20, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.12.2020, позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Шумської міської ради сьомого скликання п`ятдесят восьмої сесії першого пленарного засідання №3712 від 03.03.2020 про відмову ОСОБА_1 в безоплатній передачі у власність земельної ділянки, кадастровий номер :02:003:0463 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0400 га, яка розташована в АДРЕСА_1 . Зобов`язано Шумську міську раду повторно розглянути подану ним заяву від 22.10.2019 про безоплатну передачу у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд площею, 0,0400 га, кадастровий номер :02:003:0463, яка розташована в АДРЕСА_1 у встановленому законодавством порядку та прийняти рішення відповідно до ст.118 Земельного кодексу України з урахуванням висновків суду.

21.01.2021, покликаючись на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 25.09.2020 у справі №500/1647/20, ОСОБА_1 звернувся до Шумської міської ради із заявою про повторний розгляд заяви про затвердження технічної документації із землеустрою, у якій просив затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_1 , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :02:003:0463, площею 0,0400 га, яка розташована в АДРЕСА_1 (а.с. 38-39).

Рішенням п`ятої сесії восьмого скликання Шумської міської ради №662 від 25.02.2021 Про відмову в затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_1 позивачу відмовлено в затверджені технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), з кадастровим номером :02:003:0463, площею 0,04 га, розташованої в АДРЕСА_1 , оскільки в межах вказаної ділянки знаходяться землі загального користування населених пунктів комунальної власності (проїзд), що не можуть передаватися у приватну власність та території громадської забудови (згідно Генерального плану міста) (а.с. 40-41).

Не погодившись із вказаним рішенням відповідача, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для часткового задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 14 Конституції України, право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно із пунктом б статті 12 ЗК України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Статтею 40 ЗК України визначено, що громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами.

За змістом пункту б частини першої статті 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Частинами 1, 2 статті 116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Правові та організаційні основи діяльності у сфері землеустрою, а також відносин, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами із забезпечення сталого розвитку землекористування врегульовані Законом України від 22.05.2003 №858-IV Про землеустрій (далі Закон №858-IV).

Статтею 25 Закону №858-IV унормовано, що документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації. До видів документації із землеустрою належать, зокрема: проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок; технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Види документації із землеустрою та їх склад встановлюються виключно цим Законом.

Згідно зі статтею 1 Закону №858-IV, технічна документація із землеустрою - сукупність текстових та графічних матеріалів, що визначають технічний процес проведення заходів з використання та охорони земель без застосування елементів проектування.

За нормами ч.8 ст.55 Закону №858-IV, у разі якщо на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) передбачається здійснити передачу земельних ділянок державної чи комунальної власності у власність чи користування, така технічна документація розробляється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України (у випадках, передбачених законом).

Водночас, ч.9 ст.55 Закону №858-IV передбачає, що якщо на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) передбачається здійснити передачу земельної ділянки державної чи комунальної власності у власність чи користування, на якій розташовано житловий будинок, право власності на який зареєстровано, така технічна документація розробляється на замовлення власника житлового будинку без надання дозволу Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України.

Таким чином, коли особа хоче отримати у власність земельну ділянку комунальної власності, на якій розташовано житловий будинок, право власності на який зареєстровано за цією особою, розробляється технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на замовлення власника житлового будинку без надання дозволу відповідним органом відповідно до повноважень, визначених ст.122 ЗК України.

Також, за змістом статті 30 Закону №858-IV, погодження і затвердження документації із землеустрою проводиться в порядку, встановленому Земельним кодексом України, цим Законом.

Відповідно до положень ч.14 ст.186 ЗК України, технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) погодженню не підлягає і затверджується Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у разі якщо земельна ділянка перебуває у державній або комунальній власності.

Частиною 1 ст.122 ЗК України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України від 21.05.1997 №280/97-ВР Про місцеве самоврядування в Україні (далі - Закон №280/97-ВР) визначено, що питання регулювання земельних відносин відповідно до закону вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Відповідно до ст.59 Закону №280/97-ВР, рішення місцевої ради приймаються у формі відповідних рішень, прийнятих на сесії місцевої ради та рішень виконавчого комітету.

Згідно з приписами ч.17 ст.186 ЗК України, підставою для відмови у погодженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.

Як видно з оскаржуваного рішення Шумської міської ради №662 від 25.02.2021, підставою відмови у затвердженні документації із землеустрою вказано, що в межах спірної земельної ділянки знаходяться землі загального користування населених пунктів комунальної власності (проїзд), що не можуть передаватися у приватну власність та території громадської забудови (згідно Генерального плану міста).

Відповідно до п.а ч.4 ст.83 ЗК України, до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо).

Зі змісту оскаржуваного рішення Шумської міської ради №662 від 25.02.2021 вбачається, що при його прийнятті відповідач керувався, серед іншого, відомостями Генерального плану міста Шумськ.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України №3038-VI від 17.02.2011 Про регулювання містобудівної діяльності (далі Закон №3038-VI, в редакції на час прийняття спірного рішення), до компетенції сільських, селищних, міських рад у сфері містобудування на відповідній території належить затвердження відповідно до законодавства місцевих програм, генеральних планів відповідних населених пунктів, планів зонування територій, а за відсутності затверджених в установленому законом порядку планів зонування території - детальних планів територій.

Згідно із частинами першою та другою статті 16 Закону №3038-VI, планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них. Містобудівна документація на місцевому рівні розробляється з урахуванням даних державного земельного кадастру на актуалізованій картографічній основі в цифровій формі як просторово орієнтована інформація в державній системі координат на паперових і електронних носіях.

За змістом статті 17 Закону України №2780-XII від 16.11.1992 Про основи містобудування, містобудівна документація - затверджені текстові і графічні матеріали, якими регулюється планування, забудова та інше використання територій. Містобудівна документація є основою, зокрема, для передачі (надання) земельних ділянок у власність чи користування громадян та юридичних осіб.

Згідно із ч.1 ст.17 Закону №3038-VI, генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту. У складі генерального плану населеного пункту може розроблятися план зонування території цього населеного пункту. План зонування території може розроблятися і як окрема містобудівна документація після затвердження генерального плану.

Таким чином, генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні саме для населеного пункту.

На офіційному сайті Шумської міської ради розміщено Генеральний план міста Шумськ (https://shumska-gromada.gov.ua/generalnij-plan-12-15-55-24-01-2019/).

Досліджуючи витяг з Генерального плану міста Шумськ, розміщеного на вказаному сайті Шумської міської ради (а.с.43-44), а також викопіровку з Генплану м. Шумськ, Тернопільської області, надану представником відповідача (а.с. 113), судом не встановлено, що на спірній земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1 знаходиться проїзд. Згідно умовних позначень, вказаних на Генеральному плані, слідує, що така земельна ділянка відноситься до категорії житлової забудови садибного типу.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії детального плану території земельної ділянки для будівництва індивідуального гаража по АДРЕСА_2 (а.с. 101-103), судом не встановлено наявності проїзду, що мав би бути відображений відповідними умовними позначеннями на спірній земельній ділянці.

Правильно суд першої інстанції не взяв до уваги надану відповідачем викопіровку з картографічної основи М 1:2000 АДРЕСА_3 (а.с. 75), на відповідному зображенні якої є вказівка на проїзд на спірній земельній ділянці, оскільки відповідачем не доведено належність такого документа до містобудівної документації на місцевому рівні, яка може використовуватись при вирішенні питання передачі (надання) земельних ділянок у власність чи користування громадян та юридичних осіб. Крім того, оскаржуване рішення Шумської міської ради містить інформацію про те, що відповідач при прийнятті цього рішення керувався відомостями саме Генерального плану міста Шумськ та у ньому відсутнє посилання на згадану викопіровку.

З урахуванням встановленого та наведеного вище правового регулювання, колегія суддів цілком погоджується з обґрунтованим висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення Шумської міської ради №662 від 25.02.2021 року про відмову ОСОБА_1 в затверджені технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), кадастровий номер :02:003:0463 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0400 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , та задоволення у цій частині позовних вимог.

Таким чином, доводи апелянта суд апеляційної інстанції вважає безпідставними.

Щодо покликання апелянта (відповідача) на обставини того, що в провадженні Шумського районного суду Тернопільської області перебуває справа №609/1250/20 за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ФОП ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області про визнання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства та скасування державної реєстрацію земельної ділянки, кадастровий номер :02:003:0463, розгляд якої може мати вплив на розгляд даної справи, то як встановлено судом апеляційної інстанції згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Шумського районного суду тернопільської області від 14.07.2021 року закрито провадження у цивільній справі №609/1250/20 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_4 до ФОП- ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, третьої особи, яка не заявляє самотійних вимог щодо предмета спору Шумської міської ради про визнання незаконним рішення державного кадастрового реєстратора Відділу у Шумському районі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області Горбового Олега Федоровича про внесення відомостей про земельну ділянку до державного земельного кадастру та присвоєння їй кадастрового номеру :02:003:0463; скасування державної реєстрації земельної ділянки кадастровий номер :02:003:0463, скасування кадастрового номера :02:003:0463 та закриття Поземельної книги відносно земельної ділянки із кадастровим номером :02:003:0463. Роз`яснено позивачам, що справу належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Вказана ухвала суду набрала законної сили 28.07.2021 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/98292043).

Вирішуючи питання щодо іншої похідної позовної вимоги щодо зобов`язання відповідача затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), кадастровий номер :02:003:0463 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0400 га, яка розташована в АДРЕСА_1 та передати земельну ділянку у власність ОСОБА_1 , суд першої інстанції врахував, що способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача, є саме зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.01.2021 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), кадастровий номер :02:003:0463 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0400 га, яка розташована в АДРЕСА_1 .

Також суд першої інстанції прийняв рішення про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 4454 грн., у тому числі витрати по сплаті судового збору 454 грн., витрати на правничу допомогу 4000 грн..

Колегія суддів зауважує, що апелянт на навів своїх обґрунтувань щодо часткового задоволення позовної вимоги про зобов`язання відповідача затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), кадастровий номер :02:003:0463 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0400 га у спосіб повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.01.2021 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж спірної земельної ділянки, а також вирішенню питання понесених позивачем судових витрат.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому немає підстав для його скасування.

Відповідно до статті 244 КАС України, суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Подаючи відзив на апеляційну скаргу, позивач заявив клопотання про стягнення з відповідача витрати на професійну правничу допомогу надану згідно Договору в сумі 1800 грн..

Частиною першою, пунктом першим частини третьої статті 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно зі статтею 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною сьомою статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Як видно з матеріалів справи, позивачем до суду надано Акт №02 приймання-передачі виконаних робіт по наданню правничої (правової) допомоги від 09 серпня 2021 року, укладений між адвокатським бюро «Ростислава Никитюка» в особі керуючого бюро адвоката Никитюка Р.І. та Резніченко О.О. (Клієнт) про надану правничу (правову) допомогу Клієнту на виконання умов Договору №30-1 про надання правової (правничої) допомоги від 15.03.2021, а саме: підготовка та подання відзиву на апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду 09.08.2021 протягом 2 годин, вартість чого склало 1800 грн. (а.с. 189).

До матеріалів справи приєднано Договір №30-1 про надання правничої (правової) допомоги від 15.03.2021, укладений між позивачем ОСОБА_1 (Клієнт) та Адвокатським бюро Ростислава Никитюка, в особі керуючого бюро адвоката Никитюка Р.І. (Бюро), згідно з пунктом 1.1 якого Бюро бере на себе зобов`язання надавати правничу (правову) допомогу Клієнту при захисті законних прав та інтересів останнього у спірних правовідносинах з Шумською міською радою щодо визнання протиправним та скасування рішення Шумської міської ради №662 від 25.02.2021 про відмову Клієнту у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), кадастровий номер: :02:003:0463, яка розташована в АДРЕСА_1 , та зобов`язання Шумської міської ради затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), кадастровий номер: :02:003:0463, яка розташована в АДРЕСА_1 , у спосіб, визначений чинним законодавством, а Клієнт зобов`язаний оплатити надані послуги у порядку та строки обумовлені в даному Договорі (а.с. 87-90).

Відповідно до пункту 2.2. цього Договору «Клієнт» делегує «Бюро» представляти його інтереси, зокрема, у Восьмому апеляційному адміністративному суді, з усіма правами, наданими позивачу.

Згідно Додатку №1 до Договору №30-1 про надання правничої (правової) допомоги від 15.03.2021 (а.с. 91-92), вартість наданої правничої (правової ) допомоги серед іншого за подання відзиву на апеляційну скаргу складає 900 гривень за потрачену годину роботи.

Відповідно до положень статті 14 ПК України, адвокати здійснюють незалежну професійну діяльність. У свою чергу, Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» не наводить форму та вимоги до документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди) адвокату.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка наведена у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19, законодавством України витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Таким чином, оскільки витрати позивача на професійну правничу (правову) допомогу на суму 1800 грн., понесені при супроводі вказаної справи адвокатом в апеляційній інстанції, є документально підтвердженими, вони співмірні зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, тому колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання позивача щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Шумської міської ради на користь ОСОБА_1 судових витрат у виді витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 1800 гривень.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Згідно п.10 ч.6 ст.12 КАС України, для цілей цього Кодексу справами незначної складності є інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243 ч.3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Шумської міської ради Тернопільської області залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 03 червня 2021 року в адміністративній справі №500/1453/21 за позовом ОСОБА_1 до Шумської міської ради Тернопільської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Шумської міської ради Тернопільської області () на користь ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 ) судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 1800 (одну тисячу вісімсот) грн. 00 коп..

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
В. В. Святецький
Повний текст постанови суду складено 01.10.2021 року