Справа № 163/1572/21
Суддя: Чишій С. С.
Дата ухвалення: 2021-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 163/1572/21
Провадження № 2-а/163/41/21
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2021 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді Чишія С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ковельського РУП ГУНП у Волинській області, ГУНП у Волинській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

У позовній заяві представник позивача просить скасувати постанову серії БАБ № 846953 від 05 липня 2021 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.ч.2, 5, 6 ст.121, ч.ч.1, 2 ст.126 КУпАП і закрити провадження в справі.

Заявлені вимоги представник обґрунтувала тим, що наведені інспектором поліції в оскаржуваній постанові обставини, які стали підставою для висновку про порушення позивачем Правил дорожнього руху, не відповідають дійсності. Перш за все вказала, що позивач не є суб`єктом відповідальності за вказані в постанові адміністративні правопорушення, оскільки у зазначені в постанові час і місці не керував мотоциклом "Вайпер 125", тобто не був водієм. Фактично винуватість позивача не встановлена і сформульована виключно на припущеннях уповноваженої особи. Відеоматеріали з авто та нагрудного відеореєстратора, про які як додатки зазначено в оскаржуваній постанові, не можуть бути належним та допустимим доказом вчинення правопорушень через відсутність вказівки про назву, модель і серійних пристроїв, на які здійснювався відеозапис подій. Крім цього, постанова складена за відсутності позивача, йому не було роз`яснено прав для особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, тим самим позбавлено позивача можливості скористатися процесуальними правами, зокрема надавати пояснення, заявляти клопотання, мати захисника.

28 вересня 2021 року на електронну адресу суду від представника відповідача Ковельського РУП ГУНП у Волинській області надійшов відзив на позовну заяву з двома файлами відеозапису подій з місця фіксації правопорушень і розгляду справи.

Представник позивача у поданій 29 вересня 2021 року в канцелярію суду заяві просила не приймати до уваги вказаний відзив та залишити його без розгляду з огляду на пропуск строку на його подання та не надіслання його примірника стороні позивача.

Доводи представника позивача про пропуск відповідачем строку на подання відзиву суд відхиляє, оскільки ухвалою суду від 23 липня 2021 року відповідачу був визначений строк для подання відзиву на позовну заяву протягом 15 днів із дня одержання повідомлення про відкриття провадження і вручення копії цієї ухвали, але не пізніше дати судового розгляду.

Відзив представником відповідача поданий 28 вересня 2021 року, тобто до дати судового розгляду.

Разом із цим, положеннями ч.3 ст.162 КАС України визначено, що копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана (надана) іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду. Пунктом 2 частини 4 зазначеної статті передбачено, що до відзиву додаються документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Відповідно до ч.9 ст.79 КАС України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

За змістом ч.1 ст.99 КАС України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Частиною 2 статті 99 КАС України визначено, що електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги". Законом може бути визначено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Всупереч наведеним процесуальним вимогам, представник відповідача Ковельського РУП ГУНП у Волинській області не надав документального підтвердження надіслання стороні позивача примірника відзиву, а надіслані відео-файли в якості електронного доказу не засвідчив у визначеному ч.2 ст.99 КАС України порядку.

У зв`язку з цим відзив на позовну заяву з доданими до нього додатками, що надійшли до суду в електронному вигляді, судом до уваги не приймаються.

Сторони в судове засідання не з`явились.

Представник позивача в канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її і позивача відсутності.

Представник відповідача Ковельського РУП ГУНП у Волинській області у надісланому засобами електронного зв`язку відзиві на позовну заяву просив розглядати справу за його відсутності.

Представник відповідача ГУНП у Волинській області поштовим зв`язком надіслав заяву, у якій просив розглядати справу за відсутності представника управління за наявними у справі матеріалами.

З огляду на викладене суд розглянув справу в порядку письмового провадження відповідно до ч.9 ст.205, ч.3 ст.268 КАС України, оскільки не вбачає перешкод для такого розгляду.

Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини.

05 липня 2021 року інспектором ВРПП Ковельського РУП капітан поліції Ляшук В.І. відносно позивача ОСОБА_1 виніс постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ № 846953.

Постановою позивача визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 5, 6 ст.121, ч.ч.1, 2 ст.126 КУпАП, і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3 400 гривень.

В постанові вказано, що позивач ОСОБА_1 05 липня 2021 року о 10:50 годині по вулиці Шевченка в селі Згорани Любомльського району керував мотоциклом "Вайпер 125" без одягненого і застебнутого мотошолома, чим порушив п.2.3.г ПДР, при здійсненні маневру праворуч для здійснення зупинки не увімкнув покажчик повороту у вказаному напрямку, чим порушив п.9.2.б ПДР, на керованому транспортному засобі був відсутній задній номерний знак, чим порушив п.2.9.в та п.30.2 ПДР, не мав при собі реєстраційного документу, чим порушив п.2.1.б та поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чим порушив п.2.1. ґ ПДР, керував без посвідчення водія категорії А, тобто не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив п.2.1.а.

Правилами дорожнього руху визначено:

- для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний під час руху на мотоциклі і мопеді бути в застебнутому мотошоломі і не перевозити пасажирів без застебнутих мотошоломів (п.2.3.г ПДР);

- водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знаку … (п.2.9.в ПДР);

- водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон); чинний страховий поліс (страховий сертифікат "Зелена картка") про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення) (п.п.2.1.а, 2.1.б, 2.1.ґ ПДР);

- водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом (п.9.2.б ПДР);

- на механічних транспортних засобах (за винятком трамваїв і тролейбусів) і причепах у передбачених для цього місцях встановлюються номерні знаки відповідного зразка, а в правій верхній частині вітрового скла (на внутрішньому боці) транспортного засобу, що підлягає обов`язковому технічному контролю, закріплюється самоклейна мітка радіочастотної ідентифікації про проходження обов`язкового технічного контролю транспортним засобом (крім причепів і напівпричепів) (п.30.2. ПДР).

Частиною 2 статті 121 КУпАП встановлена відповідальність за керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації.

Частиною 5 статті 121 КУпАП встановлена відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Частиною 6 статті 121 КУпАП встановлена відповідальність за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим.

Частиною 1 статті 126 КУпАП встановлена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Частиною 2 статті 126 КУпАП встановлена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Заявлені вимоги про скасування вказаної постанови представник позивача заявила до двох відповідачів: Ковельського районного управління поліції Головного управління національної поліції у Волинській області в особі інспектора ВРПП Ліщука В.І., Головного управління національної поліції у Волинській області.

Згідно із ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п.7 ч.1 ст. КАС України).

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 43 КАС України здатність мати процесуальні, права та обов`язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами). Здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить органам державної влади, іншим державним органам, органам влади Автономної Республіки Крим, органам місцевого самоврядування, їх посадовим і службовим особам, підприємствам, установам, організаціям (юридичним особам).

У цій справі юридичною особою публічного права є Головне управління національної поліції у Волинській області, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Ковельське районне управління поліції ГУНП у Волинській області статусу юридичної особи не має.

Крім цього, у частині 1 статті 222 КУпАП визначено, що органи Національної поліції розглядають справи, зокрема про адміністративні правопорушення, передбачені частинами 1, 2, 3, 5, 6, 8, 10, 11 статті 121, частинами 1, 2, 4 статті 126 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави вважати, що розгляд справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ч.2 ст.122 КУпАП, відносяться до компетенції органів Національної поліції.

Працівники органів і підрозділів Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення від імені органів Національної поліції і у даному випадку не можуть виступати самостійними суб`єктами владних повноважень, тобто окремо від державного органу, посадовою особою якого вони є, виносячи одноособові рішення.

Отже, працівники органів Національної поліції при розгляді справи про адміністративне правопорушення діють від імені органів Національної поліції.

Тому належним відповідачем, як суб`єктом владних повноважень у адміністративній справі щодо оскарження рішень (дій чи бездіяльності) у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення щодо правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, повинен бути відповідний орган Національної поліції, який має статус юридичної особи.

З урахуванням наведеного судом встановлено підстави для висновку, що визначене за позовом у статусі відповідача Ковельське районне управління поліції ГУНП у Волинській області в особі інспектора ВРПП Ліщука В.І. не є належним відповідачем.

У зв`язку із цим у задоволенні заявлених вимог до цього неналежного відповідача слід відмовити.

Щодо заявлених вимог до відповідача Головного управління Національної поліції у Волинській області суд дійшов такого висновку.

Заперечення винуватості у вчиненні адміністративних правопорушень за оскаржуваною постановою сторона позивача обґрунтовує тим, що позивач не керував транспортним засобом у зазначені в постанові час і місці, тобто не був водієм, відповідно, не є суб`єктом правопорушень; відповідачем не підтверджено належними і допустимими доказами фактів вчинення позивачем правопорушень; допущено порушення процедури розгляду справи, зокрема, справу розглянуто за відсутності позивача та не роз`яснено передбачених ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП прав.

Перелік доказів, якими доводиться вина особи у справах про адміністративні правопорушення, визначений ч.1 ст.251 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відео-запису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно із п.3 ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: … чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

Частиною 1 ст.268 КУпАП встановлено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У частині 3 статті 283 КУпАП передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості, зокрема про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що до неї додається відеоматеріали авто та нагрудного реєстратора, проте всупереч вимог ч.3 ст.283 КУпАП відомостей про технічні засоби, яким здійснено цей відеозапис, у постанові не зазначено.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис згідно з вимогами статті 74 КАС України не може вважатися допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 15 листопада 2018 у справі № 524/5536/17 та від 17 липня 2019 у справі № 295/3099/17.

Незважаючи на відхилення в якості електронного доказу надісланого представником Ковельського РУП ГУНП у Волинській області відеозапису подій, суд констатує, що на цьому відеозаписі дійсно не зафіксовано факту керування позивачем мотоциклом. На відео зафіксовано два мотоцикли у нерухомому положенні, з одного мотоциклу сходять дві особи. При цьому здійснення цим мотоциклом маневру праворуч для здійснення зупинки не зафіксовано. Не зафіксовано також відсутності номерного знаку на мотоциклі. Розгляд справи поліцейський проводив за відсутності позивача.

Власне ж візуальне спостереження інспектора поліції в розумінні ст.251 КУпАП не є належним доказом на ствердження винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

У частині 1 статті 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Верховний Суд у постанові від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а вказав на те, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно із ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх дока-зів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частинами 1 та 2 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи всі вище наведені факти та обставини, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено наявності достатніх доказів для прийняття оскаржуваного рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Викладені в позовній заяві доводи сторони позивача в жодний законний спосіб не спростовані.

Таким чином, в силу наведених норм законодавства та з огляду на встановлені у справі фактичні обставини вбачаються підстави вважати, що наявність складу правопорушень в діях позивача достатніми і допустимими доказами не доведена, відтак оскаржувана постанова винесена без законних на те підстав і підлягає скасуванню.

Згідно із ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При поданні позовної заяви позивач сплатив судовий збір згідно квитанції АТ КБ "Приватбанк" № 9239-3452-5967-7665 від 21 липня 2021 року в сумі 454,00 гривень. Такий розмір сплаченого судового збору узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 543/775/17 та Законом України "Про Державний бюджет на 2021 рік".

Зважаючи на задоволення позовних вимог, на користь позивача належить стягнути понесені ним судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

керуючись ст.ст.242-247, 286 КАС України,

у х в а л и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Ковельського РУП ГУНП у Волинській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії БАБ № 846953 від 05 липня 2021 року відмовити.

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії БАБ № 846953 від 05 липня 2021 року задовольнити.

Постанову інспектора ВРПП Ковельського РУП ГУНП у Волинській області капітана поліції Ляшука Володимира Івановича серії БАБ № 846953 від 05 липня 2021 року про накладення на ОСОБА_1 за ч.ч.2, 5, 6 ст.121, ч.ч.1, 2 ст.126 КУпАП стягнення у вигляді 3400 гривень штрафу скасувати.

Провадження в справі за постановою про адміністративне правопорушення серії БАБ № 846953 закрити.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Волинській області за рахунок його бюджетних асигнувань в користь ОСОБА_1 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його складення через Любомльський районний суд.

Ім`я позивача - ОСОБА_1 ; місце проживання - АДРЕСА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_1 .

Найменування відповідачів:

- Ковельське районне управління поліції ГУНП у Волинській області; місце знаходження - вулиця Незалежності, буд.119, місто Ковель Волинської області.

- Головне управління Національної поліції у Волинській області; місце знаходження - вулиця Винниченка 11, місто Луцьк Волинської області; код ЄДРПОУ - 40108604.

Головуючий: суддя С.С.Чишій