Справа № 160/12127/21
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2021-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Міністерства соціальної політики України, Комунального закладу «Центр здійснення соціальних виплат та надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення» Дніпропетровської обласної ради», Управління праці та соціального захисту населення виконкому Саксаганської районної у місті ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
20.07.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства соціальної політики України, Комунального закладу «Центр здійснення соціальних виплат та надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення» Дніпропетровської обласної ради», Управління праці та соціального захисту населення виконкому Саксаганської районної у місті ради, в якій позивач просить:
- визнати протиправними дії відповідачів щодо неналежного забезпечення визначення розміру, нарахування та виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» відносно ОСОБА_1 ;
- стягнути солідарно з Міністерства соціальної політики України, Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Комунального закладу «Центр здійснення соціальних виплат та надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення» Дніпропетровської обласної ради», Управління праці та соціального захисту населення виконкому Саксаганської районної у місті ради на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 300 000 грн.;
- при винесенні рішення судові витрати стягнути солідарно з Міністерства соціальної політики України, Комунального закладу «Центр здійснення соціальних виплат та надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення» Дніпропетровської обласної ради», Управління праці та соціального захисту населення виконкому Саксаганської районної у місті ради на користь ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Міністерство соціальної політики України, Комунальний заклад «Центр здійснення соціальних виплат та надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення» Дніпропетровської обласної ради», Управління праці та соціального захисту населення виконкому Саксаганської районної у місті ради подати до суду звіт про повне виконання судового рішення протягом місячного строку з моменту набрання законної сили рішенням суду.
07.09.2021 року судом отримано відзив Міністерства соціальної політики України, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що витрати на виплату грошової допомоги фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, тому прийняття відповідних змін до Закону № 3551 можливе лише за умови забезпечення їх реалізації фінансовими ресурсами. Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» на виплату одноразової грошової допомоги до 5 травня передбачено видатки в обсязі 1,38 млрд. грн. Згідно оперативної інформації щодо стану виплати одноразової грошової допомоги ветеранам війни до 5 травня у 2021 році, Міністерством до органів соціального захисту Дніпропетровської області перераховано кошторисні призначення в обсязі - 98 998,6 тис. грн. Згідно з Порядком використання коштів державного бюджету, передбачених для виплати щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни і жертвам нацистських переслідувань, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.04.2021 № 325, встановлено виплату разової грошової допомоги особам з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи в 2021 році у розмірі - 3906,00 грн. З огляду на викладене та виходячи з реальних фінансових ресурсів державного бюджету, передбачених на виплату допомоги до 5 травня у 2021 році районні органи соціального захисту населення і центри по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат проводили відповідно до норм чинного законодавства у межах бюджетних призначень. Одноразова грошова допомога, встановлена постановою КМУ № 325, ОСОБА_1 була виплачена своєчасно та в належному розмірі - 3906,00 грн., так як позивач прирівняний до особи з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи. Постанова КМУ № 325, що прийнята на виконання вимог Закону № 3551, (на час проведення виплати зазначеної допомоги) не була скасована судом, крім того, її окремі положення не визнавалися нечинними чи не конституційними, а отже, діяла з метою забезпечення виплати разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань». На думку відповідача-1, грошова допомога позивачу була виплачена правомірно, в порядку та розмірах, визначених Кабінетом міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів.
19.08.2021 року судом отримано відзив Комунального закладу «Центр здійснення соціальних виплат та надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення» Дніпропетровської обласної ради», в якому комунальний заклад також заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що Центр не є належним відповідачем по справі. Крім того, у відзиві вказано, що постанова КМУ від 8 квітня 2021 року № 325, якою встановлено розмір щорічної разової грошової допомоги до 5 травня особам з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи за 2021 рік - 3906,00 грн. (та згідно якої позивачу нараховано в квітні 2021 року зазначену суму), не визнано неконституційною.
Справа розглядається судом в порядку спрощеного провадження за приписами статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд зазначає наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни, що підтверджено посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим 08 січня 2009 року.
У 2021 році ОСОБА_1 отримав грошову допомогу до 5 травня у розмірі 3906,00 грн.
Міністерство соціальної політики України листом № 517/0/186-21 від 24.06.2021 року повідомило позивача, що у 2021 році виплати допомоги до 5 травня здійснювалися відповідно до Порядку використання коштів державного бюджету, передбачених для виплати щорічної разової грошової допомоги ветеранам війни і жертвам нацистських переслідувань, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 08.04.2021 № 325 «Деякі питання виплати разової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань». Виплату допомоги до 5 травня у 2021 році районні органи соціального захисту населення і центри по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат проводили в межах бюджетних призначень.
Комунальний заклад «Центр здійснення соціальних виплат та надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення» Дніпропетровської обласної ради» листом № Ч-1720/01/3993-01-08 від 06.07.2021 року повідомив позивача, що 20 квітня 2021 року ОСОБА_1 нараховано допомогу в розмірі, передбаченому постановою КМУ «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується відповідно до Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань», а саме: 3906,00 грн.
Не погодившись з розміром нарахованої та виплаченої йому щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у 2020 році, позивач звернувся до суду з позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правовий статус ветеранів війни, створення належних умов для їх життєзабезпечення визначає Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - Закон № 3551-XII).
01 січня 1999 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 367-ХІV, яким статтю 13 Закону № 3551-XII доповнено частиною четвертою такого змісту: «Щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком.».
Пунктом 20 розділу ІІ Закону України від 28 грудня 2007 року № 107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (далі - Закон № 107-VI) текст вказаної вище частини статті 13 Закону № 3551-XII викладено в новій редакції, відповідно до якої: щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.
Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 зміни, внесені Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», визнані неконституційними.

Протягом 2012-2014 років на підставі законів України про Державний бюджет України на відповідні роки норми і положення статті 13 Закону № 3551-XII застосовувалися у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону № 3551-XII фінансування витрат, пов`язаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів.

Правові засади функціонування бюджетної системи України, її принципи, основи бюджетного процесу і міжбюджетних відносин та відповідальність за порушення бюджетного законодавства визначаються Бюджетним Кодексом України.

Згідно із підпунктом 5 пункту 63 розділу І Закону України від 28 грудня 2014 року № 79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» розділ VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного Кодексу України доповнено пунктом 26, відповідно до якого норми і положення, зокрема, статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону № 3551-XII застосовуються у порядку та розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Конституційний Суд України Рішенням від 27 лютого 2020 року № 3-р/2020 визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного Кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону № 3551-XII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

При цьому Конституційний Суд України у пункті 2.2 мотивувальної частини вказаного Рішення, посилаючись на положення свого Рішення від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, дійшов висновку про те, що Бюджетним Кодексом України не можна вносити зміни до інших законів України, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, а також встановлювати інше (додаткове) законодавче регулювання відносин, відмінне від того, що є предметом спеціального регулювання іншими законами України.

Таким чином, на час виникнення спірних відносин Рішенням Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року № 3-р/2020 відновлено дію частини четвертої такого змісту: «Щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком».

Водночас Кабінет Міністрів України у Постанові № 325 від 08 квітня 2021 року установив, що у 2021 році виплата разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законом № 3551-XII, інвалідам війни II групи - здійснюється у розмірі 3906 грн., тобто у розмірі меншому, ніж це передбачено частиною 4 статті 13 цього Закону.

Таким чином, на час виплати позивачу у квітні 2021 року щорічної разової грошової допомоги до 5 травня одночасно діяли Закон № 3551-XII і Постанова № 325.

Виходячи із визначених у частині 4 статті 7 КАС України загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення розміру разової грошової допомоги особам з інвалідністю внаслідок війни у 2021 році слід застосовувати не Постанову № 325, а Закон № 3551-XII, який має вищу юридичну силу.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що разова грошова допомога до 5 травня у 2021 році повинна виплачуватися інвалідам війни II групи у розмірі, встановленому частиною 4 статті 13 Закону № 3551-XII у редакції Закону № 367-ХІV.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у рішенні від 29.09.2020 року у справі №440/2722/20, яка залишена без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 року.

Згідно із частиною 3 статті 291 КАС України правові висновки Великої Палати Верховного Суду в цій зразковій справі мають враховуватися судами при ухваленні рішення в типовій справі, яка відповідає ознакам та обставинам, викладеним у рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року.

Вихідним критерієм обрахунку щорічної разової грошової допомоги до 5 травня є мінімальний розмір пенсії за віком.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону № 1058-ІV мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Таким законом є закон України про Державний бюджет України на відповідний рік.

Згідно із частиною четвертою статті 28 Закону № 1058-ІV мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений частинами першою - третьою цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

Закон № 1058-ІV є єдиним законодавчим актом, який визначає розмір мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, розмір щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у 2020 році складав 8 х 1769 грн. = 14152 грн.

Враховуючи, що позивачу було сплачено 3906 грн., донарахуванню та доплаті підлягає сума 10246 грн.

Також, абзацом 1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 19 лютого 2020 року № 112 «Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» установлено, що у 2020 році виплату до 5 травня разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» (далі - грошова допомога), проводить Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій (далі - регіональні органи соціального захисту населення), які розподіляють їх між структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - районні органи соціального захисту населення), центрами по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, що відповідають вимогам пункту 47 частини першої статті 2 Бюджетного кодексу України (далі - центри по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат). Районні органи соціального захисту населення, центри по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат перераховують кошти через відділення зв`язку або установи банків на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання).

Відповідно до Положення про Департамент соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації (нова редакція), затвердженого розпорядженням голови Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 14.06.2018 року № Р-330/0/3-18 Департаментом соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації не ведеться персональний облік отримувачів, зокрема, щорічної разової допомоги до 5 травня учасникам бойових дій, по містах та районах області, не здійснюється персональне нарахування та виплата усіх видів допомоги. В Департаменті наявні тільки транзитні розрахункові рахунки за КПКВ 2501150 Щорічна разова допомога ветеранам війни, призначення яких перерахування сум коштів Комунального закладу Центр здійснення соціальних виплат та надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення Дніпропетровської обласної ради та децентралізованим місцевим (міським, районним) структурним підрозділам з питань соціального захисту населення місцевих органів влади, які мають реєстраційні особові розрахункові рахунки і безпосередньо виконують перерахування відповідних сум коштів фізичним особам.

Отже, визначений Кабінетом Міністрів України порядок передбачає, що виплату грошової допомоги до 5 травня проводить саме Міністерство соціальної політики через відповідні структурні підрозділи (районні органи соціального захисту населення та центри по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат).

Саме районні органи соціального захисту населення та центри по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат перераховують кошти через відділення зв`язку або установи банків на особові рахунки громадян.

Судом встановлено, що на підставі наказу Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 22.03.2019 року № ОД-65/0/209-19 «Про передачу функцій», починаючи з 2019 року функції з нарахування та здійснення соціальних виплат за КПКВК 2501150 передано до Комунального закладу «Центр здійснення соціальних виплат та надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення Дніпропетровської обласної ради».

Таким чином, саме Комунальний заклад «Центр здійснення соціальних виплат та надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення» Дніпропетровської обласної ради є належним відповідачем у цій справі.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі викладеного, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовна вимога ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Комунального закладу «Центр здійснення соціальних виплат та надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення» Дніпропетровської обласної ради» щодо неналежного забезпечення визначення розміру, нарахування та виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» підлягає задоволенню.

При цьому, враховуючи вище викладене, у задоволенні позовних вимог, заявлених до Міністерства соціальної політики України, Управління праці та соціального захисту населення виконкому Саксаганської районної у місті ради слід відмовити.

Щодо вимоги позивача стягнути солідарно з Міністерства соціальної політики України, Комунального закладу «Центр здійснення соціальних виплат та надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення» Дніпропетровської обласної ради», Управління праці та соціального захисту населення виконкому Саксаганської районної у місті ради на користь ОСОБА_1 недоплачену щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік в сумі 10246 грн., суд зазначає наступне.

Так, стягнення можливе лише в разі нарахування такої допомоги та протиправної її невиплати.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідачем не було проведено нарахування допомоги в повному обсязі, внаслідок чого належним способом поновлення порушеного права ОСОБА_1 є зобов`язання КЗ «Центр здійснення соціальних виплат та надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення» ДОР нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік.

Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне.

За приписами пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Разом з тим, позивач повинен довести факт заподіяння йому моральної шкоди.

Суд звертає увагу на те, що першочерговим завданням судочинства є захист порушених прав та свобод людини, які визнаються найвищою цінністю. З цією метою сторонам забезпечується рівність та свобода у наданні суду доказів, що підтверджують заявлені ними вимоги.

Обов`язок доказування в адміністративному процесі встановлений статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якого кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Отже, у справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди. Доказами, які дозволять суду встановити наявність моральної шкоди, її характер та обсяг, в даному випадку можуть бути, зокрема, довідки з медичних установ, виписки з історії хвороби, чеки за оплату медичної допомоги та придбання ліків, тощо.

Вказана позиція відповідає висновкам Верхового Суду, викладеним у постанові від 14.05.2020 (справа №822/231/16).

Оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження понесення моральної шкоди, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 300 000 грн.

Щодо клопотання про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення (ч. 1 ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України), то суд зазначає, що це є правом суду, а не його обов`язком, яке не виключає існування принципу обов`язковості судового рішення, згідно з яким судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України (ст. 1291 Конституції України, ч. 2 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України).

При цьому, суд звертає увагу на той факт, що позивач, заявляючи клопотання про здійснення судового контролю за виконанням судового рішення в порядку, передбаченому статтею 382 Кодексу адміністративного судочинства України, жодним чином не обґрунтував її та не надав докази щодо не виконання судового рішення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що клопотання про здійснення судового контролю за виконанням судового рішення не підлягає задоволенню.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», за подання позову судовий збір не сплачував, то судові витрати по сплаті судового збору розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 139, 242-243, 245-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства соціальної політики України, Комунального закладу «Центр здійснення соціальних виплат та надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення» Дніпропетровської обласної ради», Управління праці та соціального захисту населення виконкому Саксаганської районної у місті ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Комунального закладу «Центр здійснення соціальних виплат та надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення» Дніпропетровської обласної ради щодо неналежного забезпечення визначення розміру, нарахування та виплати щорічної разової грошової допомоги ОСОБА_1 до 5 травня за 2021 рік, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Зобов`язати Комунальний заклад «Центр здійснення соціальних виплат та надання інформаційно-консультативної допомоги з питань соціального захисту населення» (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, ) Дніпропетровської обласної ради нарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) та виплатити недоплачену щорічну грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік у розмірі 10246 гривень.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

У задоволенні клопотання про здійснення судового контролю за виконанням судового рішення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна