Справа № 520/15240/21
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2021-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

30 вересня 2021 року № 520/15240/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Зінченко А.В., розглянувши в спрощеному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2,м. Харків,61022, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила суд:

-визнати протиправними дії Головного Управління Пенсійного Фонду України в Харківській області /61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, З під їзд, 2 поверх, / щодо зменшення відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, ОСОБА_1 /код НОМЕР_1 / із 86% до 56% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

-зобов`язати Головне Управління Пенсійного Фонду України в Харківській області /61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під`їзд, 1 поверх, / здійснити з 19.02.2020 року перерахунок щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 , як судді у відставці /код /, виходячи із 86% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді та здійснити виплату з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 19.02.2020 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 у період з 15.10.1992 року по 03.10.2016 року обіймала посаду судді Жовтневого районного суду м. Харкова.

Постановою Верховної Ради України від 22.09.2016 року № 1600-УІИ у зв`язку з поданням заяви про відставку та відповідно до п.9 ч.5 ст.126 Конституції України позивача було звільнено з посади судді Жовтневого районного суду м. Харкова, а наказом голови вказаного суду від 03 жовтня 2016 року відраховано зі штату Жовтневого районного суду м. Харкова.

З 03 жовтня 2016 року перебуває на обліку в Шевченківському об`єднаному управлінні ПФУ м. Харкова як суддя у відставці Жовтневого районного суду м. Харкова та отримувала довічне грошове утримання у розмірі 86% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді, обчисленої відповідно до Закону України від 07.07.2010 року №24-53-УІ« Про судоустрій і статус суддів».

Розмір суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, змінився, тому 04 березня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою про перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання, виходячи із розміру суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді.

23 березня 2020 року поштою отримано Рішення відділу з питань перерахунків пенсій №19 Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 06.03.2020 р. протокол №31 про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання. Свою відмову відповідач мотивував тим, що рішенням КСУ від 18.02.2020 року норми п. 25 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №1402 визнані такими, що не відповідають Конституції України ( є неконституційними), але до теперішнього часу порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці не визначено.

Не погодившись зі вказаним рішенням , позивач звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до У ПФУ в Харківській області про визнання дій відповідача неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2020 року №520/10841/2020 позов задоволено частково, а саме: визнано протиправним та скасовано рішення відділу з питань перерахунків пенсій №19 Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 06.03.2020 р., протокол №31 про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання відповідно моєї заяви від 04.03.2020 року та довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового довічного утримання судді у відставці від 27 лютого 2020 року №04-52/181; зобов`язано ГУ ПФУ у Харківській області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання, виходячи із розміру суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді, на підставі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового довічного утримання судді у відставці від 27 лютого 2020 року № 04-52/181, виданої Територіальнім управлінням Державної судової адміністрації України у Харківській області, з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року.

Вказане рішення набрало законної сили 30.11.2020 року.

18 грудня 2020 року позивач звернулась до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Харків) з заявою про примусове виконання вищезазначеного рішення ( виконавчий лист №520/10841/2020, виданий 18 грудня 2020 року.

Постановою Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального Міністерства юстиції ( м. Харків) від 08.01.2021 року по ВП № 64047677 відкрите виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого листа.

Але, вважаючи на те, що в рішенні Харківського окружного адміністративного суду № 520/10841/2020 від 28.09.2020 року була допущена описка стосовно номера і дати довідки ТУ ДСА України в Харківській області від 27.02.2020 №04-52/181, відповідач своїм письмом без номеру і дати повідомив та направив рішення відділу перерахунку пенсій №1 управління пенсійного забезпечення головного управляння Пенсійного фонду України в Харківській області від 18.12.2020 року, в якому вказав, що після усунення розбіжностей у вказаній довідці, перерахунок щомісячного довічного грошового отримання судді у відставці буде проведено.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду № 520/10841/2020 від 30 грудня 2020 року заява про виправлення описки в рішенні суду була задоволена. На підставі вказаної Ухвали суду відповідач без прийняття рішення про відмову, на виконання рішення суду по зобов`язання здійснити позивачу, як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання згідно із довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області від 27.02.2020 №04-52/181 з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020 року, за відсутності будь яких правових підстав, визначив відсоток довічного грошового утримання судді у розмірі 56 %, замість вже призначеного ним в жовтні 2016 року відсотку довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 86%.

ОСОБА_1 вважає дії відповідача в частині зменшення відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання позивача з 86% до 56% , які були вчинені відповідачем при здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання мені на виконання рішення суду по справі №520/10841/2020 від 28.09.2020 року протиправними , а тому звернулась до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку вищенаведеному, дослідивши надані матеріали справи, судом встановлено наступне.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28.09.2020 у справі № 520/10841/2020 було частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 , а саме: визнано протиправним та скасовано рішення відділу з питань перерахунків пенсій № 19 головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 06 березня 2020 року протокол № 31 про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання Позивача на підставі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 27 лютого 2020 року № 04-52/181/2020, виданої Територіальним управління Державної судової адміністрації України у Харківській області; зобов`язано головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити Позивачу, як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання, виходячи із розміру суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді, на підставі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 27 лютого 2020 року № 04-52/181/2020, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Харківській області, з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року.

На виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.09.2020 у справі № 520/10841/2020 Управлінням було здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 56% від винагороди працюючого судді.

Також встановлено, що Позивач з 03 жовтня 2016 року перебуває на обліку в Управлінні, як суддя у відставці та отримувала щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 86% від винагороди працюючого судді.

Суд вказує, що відповідно до частини 3 статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-УІ (далі - Закон № 2453-УІ) (в редакції Закону України «Про забезпечення прав на справедливий суд» № 192-УІІІ) щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничним розміру щомісячного довічного грошового утримання.

02.06.2016 року прийнято Закон України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VII (далі - Закон № 1402-VII).

Згідно із пунктом 2 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1402-VII визнано такими, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-УІ, крім положень 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Згідно із частиною 3 статті 142 Закону № 1402-VII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Зокрема, пунктом 25 розділу XII Закону №1402-VIII було передбачено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України Про судоустрій і статус суддів (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41 - 45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Разом з тим, Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2-р/2020 у справі за конституційним поданням Верховного Суду щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень пунктів 4, 7, 8, 9, 11, 13, 14, 17, 20, 22, 23, 25 розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про судоустрій і статус суддів від 2 червня 2016 року №1402-VIII, вказаний пункт 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII визнаний неконституційним.

Отже, з моменту проголошення Рішення КСУ № 2-р/2020 від 18.02.2020, Закон № 2453-УІ від 07.07.2010 в частині регулювання щомісячного грошового утримання, не застосовується.

Діючим Законом, передбачені інші розміри суддівської винагороди та розмір відсотків від неї, для нарахування щомісячного грошового утримання.

Натомість, на переконання Управління розрахунок щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці не може бути здійснений одночасно із застосуванням двох різних законів, а саме: щодо відсоткового показника суддівської винагороди по Закону № 245З-VI (який втратив чинність), а розмір суддівської винагороди - по Закону № 1402- VIII (що чинний на теперішній час), оскільки такий розрахунок ставить суддів, які вийшли або вийдуть у відставку по Закону №1402-VIII у нерівне становище з тими суддями, які вийшли у відставку за Законом № 2453-УІ, так як Закон № 245З-VI передбачав, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 90 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді за 20 років стажу роботи на посаді судді, а Закон № 1402-VIII - 50 відсотків за 20 років суддівського стажу.

Згідно висновку Конституційного Суду України, викладеного у пункті 16 Рішення від 18.02.2020 № 2-р/2020, щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірними із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.

Такий підхід відповідно до пункту 3 частини 1 статті 1 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» від 06 вересня 2012 року № 5207-УІ вважається непрямою дискримінацією - ситуація, за якої внаслідок реалізації чи застосування формально нейтральних правових норм, критеріїв оцінки, правил, вимог чи практики для особи та/або групи осіб за їх певними ознаками виникають менш сприятливі умови або становище порівняно з іншими особами та/або групами осіб, крім випадків, коли їх реалізація чи застосування має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.

Оскільки Закон № 2453-УІ за яким призначалося утримання Позивачу, встановлювалося відсоткове значення, виходячи з інших складових суддівської винагороди, застосування такого значення до суддівської винагороди за діючим Законом України № 1402- VIII прямо суперечить його змісту та є не обґрунтованим.

При цьому, визначення розміру довічного грошового утримання Позивача на підставі норм Закону № 1402-VIII (50% і більше) не призводить до порушення статті 22 Конституції України, оскільки розмір довічного грошового утримання, на який має право Позивач згідно норм Закону № 1402-VIII, не є меншим, ніж той, який був забезпечений йому на підставі положень Закону № 2453-УІ.

Стаття 58 Конституції України закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності.

Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

Оскільки Закон № 2453-УІ втратив чинність, то в Управління були відсутні правові підстави при здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.07.2020 № 520/8116/2020 керуючись нормами Закону, який втратив чинність.

Таким чином, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 № 2-р/2020 Закон № 1402-VIII не містить норм, які б по різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у рішенні від 16.06.2020 у зразковій справі № 620/1116/20 (щодо перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці).

Таким чином, проаналізувавши наведене, суд приходить до висновку, що ГУ ПФУ в Харківській області здійснювало свої повноваження в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України, а отже, на думку суду, своїми діями права та законні інтереси Позивача не порушило.

З врахуванням вищевикладеного, повно і всебічно з`ясувавши обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, оцінюючи наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні на предмет належності, допустимості та достовірності кожного доказу окремо, а також достатності та взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, як того вимагає процесуальне законодавство, проаналізувавши норми матеріального права, які належить застосувати до спірних правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 245, 246 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2,м. Харків,61022, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії-залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду у відповідності до ст. 295 цього Кодексу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя Зінченко А.В.