Справа № 420/10569/21
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2021-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білостоцького О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, визначеного ст. 262 ч. 5 КАС України, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві Титор Дмитра Павловича, Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві Титор Дмитра Павловича, Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві Титора Дмитра Павловича по ненаданню публічної інформації на запит на інформацію ОСОБА_1 від 21 грудня 2020 року, про надання копій документів, які підтверджують дислокацію у м. Одесі другого слідчого відділу слідчого управління ТУ ДБР у м.Миколаєві;

- зобов`язати Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Миколаєві надати ОСОБА_1 копії документів, які підтверджують дислокацію у м. Одесі другого слідчого відділу слідчого управління ТУ ДБР у М.Миколаєві;

- зобов`язати відповідача з дня набрання судовим рішенням законної сили надати до суду звіт про виконання судового рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 20.11.2020 року Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Миколаєві. розмістило на своєму сайті оголошення про проведення конкурсу в Територіальному управлінні Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, на зайняття вакантних посад, зокрема зазначалось про 10 посад другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі).

21 грудня 2020 року позивач звернувся до відповідача із запитом на публічну інформацію, у якому просив надати йому копії документів, які підтверджують дислокацію у м.Одесі другого слідчого відділу слідчого управління ТУ ДБР у М.Миколаєві.

Водночас жодної відповіді на своє звернення ОСОБА_1 не отримав, що слугувало підставою для звернення його до суду.

Ухвалою суду від 02.08.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві Титор Дмитра Павловича, Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві було прийнято до розгляду, у справі було відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Відповідачам запропоновано в 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на адміністративний позов.

24.09.2021 року від Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві до суду надійшов відзив на адміністративний позов, в якому відповідачем зазначено, що 21.12.2020 року на його електрону адресу від ОСОБА_1 надійшов запит на інформацію від 20.12.2020 року щодо надання копії документів, які підтверджують дислокацію у місті Одесі другого слідчого відділу слідчого управління ТУ ДБР у м. Миколаєві. За результатами розгляду вказаного запиту ТУ ДБР у м.Миколаєві листом від 24.12.2020 року №175-ПІ/16-01-02/20 надало заявнику відповідь на запитувану інформацію.

Також відповідач у відзиві на позовну заяві зазначає, що на дату отримання звернення позивача в структурі ТУ ДБР у м. Миколаєві діяв самостійний структурний підрозділ - Слідче управління, до складу якого входили:

- Перший слідчий відділ (відділ з розслідування злочинів сфері службової діяльності та корупції),

- Другий слідчий відділ (відділ з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя),

- Третій слідчий відділ (відділ з розслідування військових злочинів).

Згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення діяльності Державного бюро розслідувань» від 03.12.2019 року №305-ІХ, який набрав чинності з 27.12.2019 року, Державне бюро розслідувань набуло статусу державного правоохоронного органу. Відповідно до абзацу другого частини першої статті 9 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» (в редакції зі змінами, внесеними Законом №305-ІХ) організаційна структура Державного бюро розслідувань визначається Президентом України.

На виконання зазначених положень закону Указом Президента України від 05.02.2020 року №41/2020, затверджено нову організаційну структуру Державного бюро розслідувань.

Наказом Державного бюро розслідувань від 20.10.2020 року №201ДСК «Про затвердження змін до штатного розпису територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві» затверджено зміни до штатного розпису на 2020 рік, відповідно до яких, зі складу структурних підрозділів ТУ ДБР у м. Миколаєві виводилось Слідче управління, та вводилось:

- Перший слідчий відділ (з дислокацією у м. Миколаєві);

- Другий слідчий відділ (з дислокацією у м. Одесі);

- Третій слідчий відділ (з дислокацією у м. Кропивницькому).

Відповідно до штатних змін, посади у новостворених слідчих підрозділах вводились в дію з 01.03.2021 року.

Таким чином, на дату отримання запиту на публічну інформацію Другий слідчий відділ (з дислокацією у м. Одесі) не функціонував та не був укомплектований (проводився конкурс на зайняття вакантних посад), а отже документів, які б підтверджували дислокацію вказаного відділу в м. Одесі створено не було.

Також відповідач зауважив, що відповідно до Переліку відомостей, що становлять службову інформацію у центральному апараті та територіальних управліннях Державного бюро розслідувань, затвердженого наказом Державного бюро розслідувань від 20.08.2020 №434 (чинного на дату виникнення спору), відомості про штат, штатну чисельність, фактичну укомплектованість за штатом підрозділу органу ДБР, штатний розпис, а також відомості щодо організаційно-штатних пропозицій, переліків змін до штатних розписів, (пункти 1.10, 1.11) становлять інформацію з обмеженим доступом, а отже, у наданні такої інформації розпорядник може відмовити посилаючись на п.2. ч.1 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Відповіді на відзив та заперечень на неї учасниками справи до суду надано не було.

Відповідно до ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно частини 2 ст. 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Судом під час розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження встановлено наступне.

21 грудня 2020 року позивач звернувся до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві із запитом на публічну інформацію від 20.12.2020 року, у якому просив надати йому копії документів, які підтверджують дислокацію у м.Одесі другого слідчого відділу слідчого управління ТУ ДБР у М.Миколаєві.

24.12.2020 року Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Миколаєві, листом від 24.12.2020 року №175-ПІ/16-01-02/20 надало позивачу відповідь та зазначило, що на дату отримання звернення в структурі ТУ ДБР у м. Миколаєві діє самостійний структурний підрозділ Слідче управління, до складу якого входить: Перший слідчий відділ (відділ з розслідування злочинів сфері службової діяльності та корупції), Другий слідчий відділ (відділ з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя), Третій слідчий відділ (відділ з розслідування військових злочинів).

При цьому відповідачем зазначено, що ТУ ДБР у м. Миколаєві у встановленому Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» порядку зареєстроване за адресою: вул. Погранична, буд. 9, м.Миколаїв, 54020, а місцезнаходження ТУ ДБР у м. Миколаєві: вул. Спаська, буд. 18, м.Миколаїв, 54001, що підтверджується інформацією, розміщеною на офіційному веб-сайті Державного бюро розслідувань: https://dbr.gov.ua/ter/myk.olaiv.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Дослідивши адміністративний позов, відзив на нього та надані до суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до статті 34 Конституції України, кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, інформації, що становить суспільний інтерес, визначає Закон України «Про доступ до публічної інформації» від 13 січня 2011 року №2939-VІ (далі - Закон №2939-VІ).

Згідно ст.1 Закону №2939-VІ публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі ст. 2 Закону України від 02.10.1992 року №2657-ХІІ «Про інформацію» основними принципами інформаційних відносин є: гарантованість права на інформацію; відкритість, доступність інформації, свобода обміну інформацією; достовірність і повнота інформації; свобода вираження поглядів і переконань; правомірність одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації; захищеність особи від втручання в її особисте та сімейне життя.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про інформацію» основними напрямами державної інформаційної політики є: забезпечення доступу кожного до інформації.

Згідно зі статтею 5 Закону №2939-VI доступ до інформації забезпечується, зокрема, шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про доступ до публічної інформації» суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень.

Запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту (ч.ч. 1 та 2 ст.19 Закону №2939-VI).

Запит на інформацію має містити: 1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; 2)загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3)підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

Відповідно до ч.1 ст. 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються:

1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання;

2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;

3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків;

4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

До розпорядників інформації, зобов`язаних оприлюднювати та надавати за запитами інформацію, визначену в цій статті, у порядку, передбаченому цим Законом, прирівнюються суб`єкти господарювання, які володіють:

1) інформацією про стан довкілля;

2) інформацією про якість харчових продуктів і предметів побуту;

3) інформацією про аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні події, що сталися або можуть статися і загрожують здоров`ю та безпеці громадян;

4) іншою інформацією, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідною інформацією).

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.

Як передбачено ч. 1 ст. 14 цього Закону розпорядники інформації зобов`язані: 1)оприлюднювати інформацію, передбачену цим та іншими законами; 2) систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні; 3) вести облік запитів на інформацію; 4) визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо; 5) мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації та оприлюднення інформації; 6) надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Відповідно до ч.1 ст. 20 Закону України №2939-VІ розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Згідно з ч.1 ст.22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1)розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2)інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3)особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4)не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Так як вбачається з матеріалів адміністративної справи 24.12.2020 року Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Миколаєві, листом №175-ПІ/16-01-02/20 надало позивачу відповідь на його запит та зазначило, що на дату отримання його звернення в структурі ТУ ДБР у м. Миколаєві діє самостійний структурний підрозділ - Слідче управління, до складу якого входить: Перший слідчий відділ (відділ з розслідування злочинів сфері службової діяльності та корупції), Другий слідчий відділ (відділ з розслідування злочинів, вчинених працівниками правоохоронних органів та у сфері правосуддя), Третій слідчий відділ (відділ з розслідування військових злочинів).

При цьому відповідачем зазначено, що ТУ ДБР у м. Миколаєві у встановленому Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» порядку зареєстроване за адресою: вул. Погранична, буд. 9, м.Миколаїв, 54020, а місцезнаходження ТУ ДБР у м. Миколаєві: вул. Спаська, буд. 18, м.Миколаїв, 54001, що підтверджується інформацією, розміщеною на офіційному веб-сайті Державного бюро розслідувань: https://dbr.gov.ua/ter/myk.olaiv.

Зазначений лист було надіслано позивачу засобами електронної пошти на адресу, вказану ним у запиті «».

За таких умов суд доходить висновку, що відповідачами не було допущено бездіяльності щодо ненадання позивачу відповіді на його запит.

При цьому суд зауважує, що у запиті позивач визначив одразу два способи отримання відповіді на запит, а саме: шляхом надсилання на адресу електронної пошти та на домашню адресу.

Суд зазначає, що надання інформації альтернативно у письмовій або в електронній формі є допустимим, однак як зазначалося вище, запитувач не вправі одночасно вимагати двічі надати йому інформацію на один запит. Тому, у разі зазначення у запиті одразу двох форм (способів) отримання інформації, позивач тим самим надає відповідачу можливість вибору способу листування із запитувачем інформації.

Також суд приймає до уваги посилання відповідача у відзиві на позовну заяву, що наказом Державного бюро розслідувань від 20.10.2020 року №201ДСК «Про затвердження змін до штатного розпису територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві» було затверджено зміни до штатного розпису на 2020 рік, відповідно до яких, зі складу структурних підрозділів ТУ ДБР у м. Миколаєві виводилось Слідче управління, та вводилось: Перший слідчий відділ (з дислокацією у м. Миколаєві); Другий слідчий відділ (з дислокацією у м. Одесі); Третій слідчий відділ (з дислокацією у м. Кропивницькому).

Відповідно до штатних змін, посади у новостворених слідчих підрозділах вводились в дію з 01.03.2021 року. Таким чином, на дату отримання запиту на публічну інформацію, Другий слідчий відділ (з дислокацією у м. Одесі) не функціонував, не був укомплектований (проводився конкурс на зайняття вакантних посад), а отже документів, які б підтверджували дислокацію вказаного відділу в м. Одесі, створено не було.

Позивачем разом з адміністративним позовом та протягом часу розгляду справи не було надано до суду доказів наявності у відповідача зазначених документів в якості запитуваної інформації, а тому, на думку суду, ним не спростовано вищезазначене твердження відповідача.

З огляду на вищезазначене відповідачем була надана інформація, що є відповіддю по суті запиту позивача, а тому Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Миколаєві діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на встановлені судом обставини справи та приписи чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 до директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві Титор Дмитра Павловича, Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії не підлягає задоволенню.

Суд також вважає слушним твердження відповідача у відзиві про те, що позивачем не зазначено жодних обґрунтувань негативного впливу на його конкретні, реальні, індивідуально виражені права, свободи чи інтереси, в частині, що стосується отримання публічної інформації за запитом від 20.12.2020 року (щодо надання йому копії документів, які підтверджують дислокацію у м.Одесі Другого слідчого відділу Слідчого управління).

При вирішенні справи №420/10569/21 суд не надає оцінки відмові Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, з посиланням на п. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» та Перелік відомостей, що становлять службову інформацію у центральному апараті та територіальних управліннях Державного бюро розслідувань, затвердженого наказом Державного бюро розслідувань від 20.08.2020 року №434, у наданні інформації щодо штату, штатної чисельності, фактичної укомплектованості за штатом підрозділу органу ДБР, штатного розпису, а також відомостей, що містяться в посадових інструкціях працівників через обмеження доступу до неї, з тих підстав, що зазначена інформація не була предметом запиту позивача від 20.12.2020 року.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Виходячи з необхідності відмови судом у задоволенні позовних вимог позивача, у суду відсутні підстави, передбачені ст. 139 КАС України, для стягнення на його користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень судових витрат.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 73, 77, 90, 132, 139, 241-246, 251, 255, 257, 258, 262, 293-295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві Титор Дмитра Павловича (54020, м.Миколаїв, вул. Погранична, 9) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві (54020, м.Миколаїв, вул. Погранична, 9) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Розподіл судових витрат не проводити.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя О.В. Білостоцький

.