Справа № 640/6902/19
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2021-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2021 року м. Київ № 640/6902/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Келеберди В.І., розглянувши у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа Енерджи» до Державної фіскальної служби України про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Альфа Енерджи» з позовом до Державної фіскальної служби України про визнання зобов`язання відповідача зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних: податкові накладні від 15 січня 2019 року №1, від 18 січня 2019 року №2, від 05 лютого 2019 року №1, розрахунок коригування №1 від 31 січня 2019 року до податкової накладної №1 від 15 січня 2019 року днем їх фактичного подання.

В обґрунтування позовних вимог, позивач вказує на протиправність дій відповідача щодо не реєстрації спірних документів, з огляду на відсутність правових підстав для відмови у прийнятті та реєстрації податкових накладних.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 квітня 2019 відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідно до частин 5,6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дасть змогу відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив до початку першого підготовчого засідання у справі.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Станом на момент прийняття рішення у справі, відповідач не скористався своїм правом, передбаченим статтею 162 Кодексу адміністративного судочинства України, та не подав до суду відзив на позовну заяву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Вивчивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.

30 листопада 2017 року між ТОВ «Альфа Енерджи» та Державною податковою інспекцією у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області було укладено Договір про визнання електронних документів за №1553001 (далі - Договір). Заява про приєднання до Договору була надана Товариством 27 листопада 2018 року та відповідно прийнята контролюючим органом за основним місцем обліку платника.

Відповідно до норм Податкового кодексу України, ТОВ «Альфа Енерджи» користуючись умовами зазначеного вище Договору, було направлено на реєстрацію до ДФС України в електронному вигляді наступні документи:

- податкову накладну №1 від 15 січня 2019 року;

- податкову накладну №2 від 18 січня 2019 року;

- податкову накладну №1 від 05 лютого 2019 року;

Відповідно до даних отриманих згідно Квитанцій №1 вказані документи доставлені до серверу центрального рівня Державної податкової служби України, однак не прийняті останнім. Виявлені помилки: «Документ не може бути прийнятий - Відсутній укладений з платником « 41482642» договір про визнання електронних документів, який визначає права та обов`язки сторін в процесі електронного документообігу. Надішліть заяву про приєднання до договору.».

Крім того, позивачем направлявся розрахунок коригування №1 від 31 січня 2019 року до податкової накладної №1 від 15 січня 2019 року, однак відповідно до Квитанції №1 документ не прийнято з підстав порушення вимог абзацу 7 пункту 12 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, а саме: відсутня зареєстрована податкова накладна для покупця з ІПН 19 від 15 січня 2019 року №1.

Враховуючи рекомендації зазначені в квитанціях про необхідність надіслання додаткової заяви про приєднання до договору, ТОВ «Альфа Енерджи» було направлено заяву про приєднання до Реєстру і доставлено до ДФС України. Однак, Товариством отримані Квитанції №1, в яких повідомлялось, що документ не прийнято, оскільки діє заява про приєднання від 27 листопада 2018 року №1 до Договору про визнання електронних документів.

Вважаючи дії відповідача щодо не прийняття до реєстрації спірних документів протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування надсилається одночасно продавцю та покупцю платнику податку.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.

Так, механізм внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до неї (далі - податкова накладна та/або розрахунок коригування), до Єдиного реєстру податкових накладних (далі - Реєстр), звіряння даних, що містяться у виданих платникам податку на додану вартість - отримувачам (покупцям) товарів (послуг) податковій накладній та/або розрахунку коригування, з відомостями, які містяться у Реєстрі визначає Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року №1246 (далі- Порядок №1246).

Відповідно до пункту 2 Порядку №1246 податкова накладна - це електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України (далі - Кодекс) в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Згідно пункту 12 Порядку №1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки:

відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту);

чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування;

реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування;

дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу;

наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу;

наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.);

наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується;

факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами;

наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування;

дотримання вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Пунктом 13 Порядку №1246 передбачено, що за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Дане положення кореспондує пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України.

Пунктом 9 Порядку №1246 визначено причини, за яких може бути відмовлено у прийнятті податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації:

1) наявність помилок під час заповнення податкової накладної;

2) відсутність в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується;

3) факт реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами;

4) порушення вимог щодо наявності суми податку, обчисленої відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 Податкового кодексу України (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.);

5) порушення вимог, установлених пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 Податкового кодексу України.

Таким чином, у прийнятті податкової накладної може бути відмовлено: якщо вона сформована з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 Податкового кодексу України, у разі наявності помилок, за наявності факту реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами. Відповідно, документ не може бути прийнято у разі відсутності договору про визнання електронних документів.

Відтак, така причина, як «Відсутній укладений з платником договір про визнання електронних документів, який визначає права та обов`язки сторін в процесі електронного документообігу» не міститься в вимогах пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Разом з тим, відповідачем, на якого покладено обов`язок доказування, не надано жодних доказів про наявність підстав для припинення або розірвання договору про визнання електронних документів від 30 листопада 2017 року №1553001.

Більше того, що у разі відсутності договору про визнання електронних документів та необхідності подати заявку, ТОВ «Альфа Енерджи» не отримало б паролі доступу та взагалі не змогло б увійти до Реєстру.

Також, судом враховано, що з огляду на рекомендації зазначені в квитанціях про необхідність надіслання додаткової заяви про приєднання до договору, позивачем направлялась заява про приєднання до Реєстру, яка доставлена до ДФС України, однак, товариством отримано Квитанції №1, в яких повідомлялось, що документ не прийнято, оскільки діє заява про приєднання від 27 листопада 2018 року №1 до Договору про визнання електронних документів.

Тобто, з наведеного слідує, що укладений 30 листопада 2017 року між органом державної фіскальної служби та товариством договір про визнання електронних документів, станом на час направлення спірних податкових накладних на реєстрацію не був розірваний/припинений контролюючим органом в односторонньому порядку, а отже був чинним.

Враховуючи, що відповідачем не надано суду доказів на підтвердження інших, законодавчо передбачених, підстав для зупинення реєстрації спірних податкових накладних або для відмови у такій реєстрації, суд дійшов висновку про можливість задоволення вимог позивача про зобов`язання відповідного контролюючого органу - Державної фіскальної служби України здійснити реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних: податкові накладні від 15 січня 2019 року №1, від 18 січня 2019 року №2, від 05 лютого 2019 року №1, розрахунок коригування №1 від 31 січня 2019 року до податкової накладної №1 від 15 січня 2019 року днем їх фактичного подання.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні гуди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, серед іншого, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно із частинами 1-3 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги, у даному випадку, підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи, що судом позов задоволено повністю, то стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сплачена сума судового збору у розмірі 7 684,00 грн.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 139, 242 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

Задовольнити позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа Енерджи» до Державної фіскальної служби України про зобов`язання вчинити певні дії.

Зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних складені Товариством з обмеженою відповідальністю «Альфа Енерджи» податкові накладні від 15 січня 2019 року №1, від 18 січня 2019 року №2, від 05 лютого 2019 року №1, розрахунок коригування №1 від 31 січня 2019 року до податкової накладної №1 від 15 січня 2019 року днем їх фактичного подання.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України (, Львівська пл. 8, м. Київ, 04053) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа Енерджи» (, вул. Василя Тютюнника, 13-Б, м. Київ, 03150) судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 7 684,00 грн. (сім тисяч шістсот вісімдесят чотири гривні нуль копійок).

За приписами статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Порядок та строки подання апеляційної скарги врегульовано приписами статей 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне найменування сторін:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Альфа Енерджи» (03150, м. Київ, вул. Василя Тютюнника, 13-Б, ).

Відповідач - Державна фіскальна служба України (04053, м. Київ, Львівська пл., 8, ).

Суддя В.І. Келеберда