Справа № 600/2592/21-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2021-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2021 р. м. Чернівці Справа № 600/2592/21-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лелюка О.П., розглянувши за правилами загального позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Приватного підприємства Віктор-Ком Імпекс до Головного управління ДПС у Чернівецькій області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство Віктор-Ком Імпекс звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернівецькій області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної податкової служби в Чернівецькій області за № 2473972/34864103 від 16 березня 2021 року про відмову у реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної Приватного підприємства Віктор-Ком Імпекс №4 від 21 грудня 2020 року;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №4 від 21 грудня 2021 року, датою подання.

В обґрунтування протиправності оскаржуваного рішення зазначено, що при зупиненні реєстрації податкової накладної у квитанції не вказано конкретних критеріїв ризиковості платника податку, на підставі яких зупинено реєстрацію податкової накладної в Реєстрі, із розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку. Крім цього, відсутній конкретний перелік необхідних документів, що має бути наданий платником для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної, наявні лише посилання на п. 201.16. ст. 201 ПК України, що унеможливлює встановити конкретно, яким критеріям ризиковості, переліченим в зазначеному пункті 8 Критеріїв ризиковості платника податку, відповідає ПП «Віктор-Ком Імпекс». Також позивач вважає необґрунтованими доводи відповідача про відсутність первинних документів щодо здійсненої господарської операції, оскільки позивачем, який здійснює господарську діяльність з метою отримання прибутку, було виписано відповідний рахунок, на підставі якого контрагентом було проведено оплату за товар. Крім цього, після зупинення реєстрації спірної податкової накладної разом із поясненнями подавалися первинні документи (договір оренди, походження товару, платіжне доручення, інвойс тощо).

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 06 липня 2021 року (головуючий суддя Дембіцький П.Д.) відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання; встановлено строки для подання заяв по суті справи; зобов`язано учасників справи надати суду пояснення та додаткові докази.

Не погоджуючись з адміністративним позовом, представником Головного управління ДПС у Чернівецькій області та ДПС України подано до суду відзиви, в яких зазначено, що при розгляді комісією повідомлення позивача про надання пояснень та копій документів щодо податкової накладної №4 від 21 грудня 2020 року, реєстрацію якої було зупинено, встановлено ряд обставин та фактів, які унеможливили підтвердження реальності господарської операції між позивачем та його контрагентом. Зокрема, станом на дату виписки спірної податкової накладної позивач перебував у переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості згідно постанови Кабінету Міністрів України №1165 від 11 грудня 2019 року. Крім цього, позивачем не надано до повідомлення первинних документів, в яких містилась би інформація щодо проведених господарських операцій, а саме не надано первинні документи на транспортування товару, які підтверджують рух товару від продавця до покупця, хоча такі мають вагоме значення для підтвердження реальності господарської операції, оскільки між позивачем та контрагентом велика територіальна відстань (контрагент розташований у м. Дніпро). Крім цього, обов`язок з видачі товарно-транспортної накладної також випливає зі змісту договору між позивачем та його контрагентом, оскільки таким передбачено, що при постачанні автомобільним транспортом момент переходу прав власності визначається датою відвантаження, вказаною в товарно-транспортній накладній. Стосовно позовної вимоги зобов`язального характеру вказано, що у відповідності до вимог Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року №1246, у разі надходження до ДПС рішення суду про реєстрацію податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, контролюючий орган зобов`язаний провести повторну перевірку всіх документів. Просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

У поданій до суду відповіді на відзив позивач указував про безпідставність доводів відповідача про ненадання первинних документів, оскільки на підтвердження реальності проведеної господарської операції ним надавались до контролюючого органу відповідні документи, проте останнім після зупинення реєстрації податкової накладної, а також і в оскаржуваному рішенні, не було зазначено, в чому саме полягає недостатність наданих документів для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної. Вказане свідчить про неконкретність вимог контролюючого органу у прийнятому ним рішенні, а тому таке, на думку позивача, не відповідає критерію обґрунтованості. Наполягав на задоволенні позовних вимог.

Головне управління ДПС у Чернівецькій області подало до суду заперечення, в яких зауважив, що у відповідності до вимог Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року №1246, платник, виходячи зі специфіки господарської операції, сам визначає, який саме перелік документів необхідний для підтвердження господарської операції, та надає його комісії регіонального рівня.

У наданих до суду письмових поясненнях Державна податкова служба України звертала увагу на те, що законом не встановлено обов`язку податкового органу зазначати в квитанції конкретний перелік документів, можливе лише надання пропозиції щодо надання документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної. Разом з цим, обов`язок щодо надання повного пакету документів, вичерпний перелік яких встановлений законом, покладається саме на позивача. Однак у зв`язку з тим, що ним не надано всіх необхідних документів на підтвердження реальності господарської операції, Комісією ГУ ДПС у Чернівецькій області і було відмовлено в реєстрації податкової накладної №4 від 21 грудня 2020 року.

На підставі розпорядження керівника апарату суду №50-Р від 03 вересня 2021 року (у зв`язку з відрахуванням судді ОСОБА_1 зі штату Чернівецького окружного адміністративного суду відповідно до Рішення Вищої ради правосуддя №1905/0/15-21 від 31 серпня 2021 року Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Чернівецького окружного адміністративного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку та наказу голови суду №89-к/тр Про відрахування зі штату Чернівецького окружного адміністративного суду судді Дембіцького П.Д. від 03 вересня 2021 року) проведено повторний автоматизований розподіл даної справи, за результатом якого адміністративну справу №600/2592/21-а було передано для розгляду судді Лелюку О.П.

Ухвалою суду від 07 вересня 2021 року (головуючий суддя Лелюк О.П.) прийнято дану справу до свого провадження за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання по справі на 20 вересня 2021 року о 09 год. 30 хв.

Ухвалою суду від 20 вересня 2021 року закрито підготовче провадження у даній справі та призначити її до судового розгляду по суті в порядку письмового провадження на підставі наявних матеріалів.

Дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Приватне підприємство «Віктор-Ком-Імпекс» зареєстроване як юридична особа з 09 лютого 2007 року із здійсненням основного виду діяльності за кодом КВЕД 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням, та перебуває на обліку у податковому органі як платник податків. Керівником указаної юридичної особи є Божеску Віктор Михайлович.

З 01 січня 2016 року Приватне підприємство «Віктор-Ком-Імпекс» зареєстроване як платник податку на додану вартість, що підтверджується витягом №039, виданим ДПІ у Глибоцькому районі Головного управління ДФС у Чернівецькій області 25 січня 2016 року.

01 грудня 2020 року між Приватним підприємством «Віктор-Ком-Імпекс» («Постачальник») та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТБ «Новіс» (Покупець) укладено Договір купівлі-продажу №12/2020 (далі - Договір), згідно з пунктом 1.1 якого Постачальник в порядку і на умовах, визначених даним Договором, бере на себе зобов`язання поставити з передачею у власність Покупцеві Товар виробництва РОМКОЛОР2000 Румунія (барвники, добавки), асортимент, кількість і ціни вказані у виставлених рахунках, накладних або специфікації, попередньо узгоджені в усній та письмовій формі, а Покупець бере на себе зобов`язання прийняти вказаний Товар і своєчасно здійснити його оплату на умовах даного Договору.

Пунктом 2.1 Договору встановлено, що Постачальник бере на себе зобов`язання після підписання Договору, отримання передоплати і передати Товар у строк, обумовлений в п. 4.1 даного Договору, а Покупець зобов`язаний прийняти вказаний Товар.

Згідно з пунктом 4.1 Договору постачання Товару здійснюється через служби доставки Нова Пошта, Гюнсел, автомобільним транспортом до адреси, вказаної покупцем, або самовивозом на основі довіреності на отримання товару. При постачанні автомобільним транспортом момент переходу прав власності визначається датою відвантаження, вказаною в товарно-транспортній накладній.

З матеріалів справи вбачається, що кінцева продукція у вигляді товару, який реалізовано Товариству з обмеженою відповідальністю «ТБ «Новіс» на підставі вказаного вище Договору, була отримана позивачем шляхом придбання товару в іншого контрагента (фірма «РОМКОЛОР 2000 С.А.», Румунія).

Зазначене підтверджується такими документами: контрактом №01/2020 від 16 січня 2020 року; міжнародною товарно-транспортною накладною від 30 червня 2020 року №40800/2020/902894; митною декларацією №UA408020/2020/014689; інвойсом №110029957 від 30 червня 2020 року; платіжними дорученнями від 30 червня 2020 року №60JBKLK6, від 02 липня 2020 року №219.

У матеріалах справи наявна також копія Договору оренди №01/04/20-О від 01 квітня 2020 року (далі - Договір), укладеного між позивачем («Орендар») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Буковинська будівельна компанія» («Орендодавець»), згідно з яким Орендодавець приймає на себе зобов`язання на умовах і в строк, обумовлених цим Договором, передати Орендареві у строкове платне користування визначений цим Договором об`єкт оренди і сплачувати Орендодавцеві орендну плати на умовах, визначених цим Договором. На підставі вказаного Договору 31 грудня 2020 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Буковинська будівельна компанія» складено Акт №ОУ-0000425, яким підтверджено проведення робіт (надання послуг) з оренди відкритої асфальтованої площадки площею 100 кв. м, загальна вартість яких (з ПДВ) складає 1500,00 грн.

На підставі Договору купівлі-продажу №12/2020 від 01 грудня 2020 року позивачем виписано рахунок-фактуру №1 та накладну №1 від 21 грудня 2020 року на платника (одержувача) ТОВ «Торгівельний будинок «Новіс» на товар барвник ROMBEST білий 144 вагою 800 кг на загальну суму 52000,00 грн, з урахуванням суми ПДВ 10400,00 грн.

Обставини щодо перевезення позивачем товару ТОВ «Торгівельний будинок «Новіс» підтверджуються такими документами: договором №21/12/2020 від 21 грудня 2020 року; рахунком №1 від 21 грудня 2020 року; актом наданих послуг №1 від 21 грудня 2020 року; товарно-транспортною накладною від 21 грудня 2020 року за формою №1-ТН.

Факт часткової сплати ТОВ «Торгівельний будинок «Новіс» позивачу суми за придбаний товар на підставі рахунку №1 від 21 грудня 2020 року підтверджується платіжним дорученням №1 від 12 березня 2021 року.

Судом також встановлено, що 21 грудня 2020 року позивачем за реалізований ТОВ «Торгівельний будинок «Новіс» товар сформовано та направлено до ДПС України для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №4 на загальну суму коштів, що підлягає сплаті, з урахуванням податку на додану вартість 62400,00 грн, в т.ч. сума податку на додану вартість 10400,00 грн. Всього обсяги постачання за основною ставкою 52000,00 грн.

За результатами перевірки зазначеної вище податкової накладної податковим органом сформовано квитанцію від 28 грудня 2020 року, в якій зазначено, що податкову накладну, прийнято, однак її реєстрацію зупинено на підставі пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України.

У вказаній квитанції зазначено наступне: «Документ прийнято. Реєстрація зупинена. Відповідно до п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України, реєстрація ПН/РК від 21 грудня 2020 року №4 в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена. Платник податку, яким подано для реєстрації ПН/РК в Єдиному реєстрі податкових накладних, відповідає п. 8 Критеріїв ризиковості платника податку. Пропонуємо надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН/РК для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних».

З матеріалів справи вбачається, що позивачем подавалось до контролюючого органу повідомлення про надання пояснень та копій документів від 15 березня 2021 року №1 щодо податкової накладної/розрахунку коригування, реєстрацію якої зупинено.

Згідно змісту повідомлення від 15 березня 2021 року №1 позивачем зазначено, що товар з доставкою придбаний у іноземного виробника. Товар оплачений. Транспортні послуги оплачує іноземний продавець, транспортних послуг немає. Товар надійшов на склад по вул. Хотинській, 43 (ТОВ «ББК»). Розгрузка товару відбулася власними силами. Реалізація продукції відбулася через послуги перевізника. Акт виконаних послуг, рахунок на оплату, платіжне доручення банку про оплату послуг працівнику додаються. Оплата від покупця надійшла частково.

На підтвердження зазначених вище обставин позивачем додано: видаткову накладну №1 від 21 грудня 2020 року на ТОВ «Торгівельний будинок «НОВІС» (реалізація барвників); рахунок на оплату №1 від 21 грудня 2020 року на ТОВ «ТД «НОВІС» (реалізація барвників); договір купівлі-продажу №12/2020 від 01 грудня 2020 року ТОВ «ТД «НОВІС»; контракт №1/2020 від 16 січня 2020 року з іноземним постачальником ROMCOLOR; інвойс №110029957 від 30 червня 2020 року; СМR №б/н від 21 грудня 2020 року (міжнародна товарно-транспортна накладна); вантажно-митну декларацію UА408020/2020/014689 від 02 липня 2020 року; оплату постачальнику в валюті платіжне доручення 60JBKLK6 від 30 червня 2020 року; сплату митних платежів (платіжне доручення банку№219 від 02 липня 2020 року); договір оренди №01/04/20-0 від 01 квітня 2020 року з ТОВ «Буковинська будівельна компанія»; Акт виконаних робіт ТОВ «ББК» №ОУ-000425 від 31 грудня 2020 року; рахунок №1 від 21 грудня 2020 року на оплату послуг перевезення ФОП ОСОБА_2 ; акт виконання послуг №1 від 21 грудня 2020 року ФОП ОСОБА_2 ; платіжне доручення №104 від 28 грудня 2020 року про оплату послуг перевезення ФОП ОСОБА_2 ; платіжне доручення банку №1 від 12 березня 2021 року часткова оплата від покупця товару; пояснення щодо діяльності підприємства « 19 від 15 березня 2021 року.

Проте комісією з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрації податкових накладних прийнято рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 16 березня 2021 року №2473972/34864103 про відмову в реєстрації податкової накладної №4 від 21 грудня 2020 року.

Підставою прийняття вказаного рішення зазначено ненадання платником податку копій документів: первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних (документи, які не надано, підкреслити).

26 березня 2021 року позивачем подано до ДПС України скаргу на зазначене вище рішення, за результатами розгляду якої прийнято рішення від 31 березня 2021 року №14969/34864103/2 про залишення скарги без задоволення та рішення комісії регіонального рівня про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних - без змін. Підстава: ненадання платником податку копій первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси.

За таких обставин, не погоджуючись із рішенням суб`єкта владних повноважень, позивач звернувся до адміністративного суду із цим позовом.

Вирішуючи спір, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини першої та другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України №2755-VI від 02 грудня 2010 року (далі - ПК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 187.1 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

За правилами пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Як зазначено у пункті 201.16 статті 201 ПК України, реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних №1246 від 29 грудня 2010 року, у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №204 (далі - Порядок №1246), податкова накладна - електронний документ, який складається платником податку на додану вартість відповідно до вимог Податкового кодексу України в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Згідно з пункту 12 Порядку №1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності кваліфікованого електронного підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування; дотримання вимог Законів України Про електронний цифровий підпис, Про електронні документи та електронний документообіг та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Відповідно до пункту 13 Порядку №1246 за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 11 грудня 2019 року №1165 (набула чинності з 01 лютого 2020 року), якою затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних; Порядок розгляду скарги щодо рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно з вимогами пункту 4 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Порядок №1165 в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі коли за результатами перевірки податкової накладної/розрахунку коригування визначено, що податкова накладна/розрахунок коригування відповідають одній з ознак безумовної реєстрації, визначених у пункті 3 цього Порядку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування не зупиняється в Реєстрі.

Пунктом 5 Порядку №1165 передбачено, що платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку (додаток 1), показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку (додаток 2).

Податкова накладна/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряються щодо відповідності відображених у них операцій критеріям ризиковості здійснення операцій (додаток 3).

При цьому під ризиком порушення норм податкового законодавства розуміється ймовірність складання та надання податкової накладної / розрахунку коригування для реєстрації в Реєстрі з порушенням норм підпункту "а"/"б" пункту 185.1 статті 185, підпункту "а"/"б" пункту 187.1 статті 187, абзацу першого пунктів 201.1, 201.7, 201.10 статті 201 ПК України за наявності об`єктивних ознак неможливості здійснення операції з постачання товарів/послуг, дані про яку зазначено у такій податковій накладній / розрахунку коригування та/або ймовірності уникнення платником податку на додану вартість виконання свого податкового обов`язку.

У відповідності до пункту 6 Порядку №1165 у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає хоча б одному критерію ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Згідно з пунктом 7 Порядку №1165 у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу податкової накладної/розрахунку коригування встановлено, що відображена в них операція відповідає хоча б одному критерію ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної/розрахунку коригування, складених платником податку, який відповідає хоча б одному показнику, за яким визначається позитивна податкова історія, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Таким чином, підставами для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є відповідність: 1) платника податку критеріям ризиковості платника податку; 2) податкової накладної/розрахунку коригування критеріям ризиковості здійснення операції.

Пунктом 10 Порядку №1165 передбачено, що у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: 1) номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; 2)критерій (критерії) ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку; 3) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації (пункт 11 Порядку №1165).

Комісії регіонального рівня приймають рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації, врахування або неврахування таблиці даних платника податку, відповідність/невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку (пункт 25 Порядку № 1165).

Згідно наявних у цій справі матеріалів судом встановлено, що підставою для зупинення реєстрації податкової накладної слугувало те, що платник податку відповідає вимогам пункту 8 Критеріїв ризиковості платника податку.

У зв`язку з цим варто зазначити, що на момент формування квитанцій, якими зупинено реєстрацію податкових накладних, такі Критерії визначені додатком 1 до Порядку №1165.

Так, додатком 1 до Порядку №1165 встановлено наступні Критерії ризиковості платника податку на додану вартість:

1. Платника податку на додану вартість (далі - платник податку) зареєстровано (перереєстровано) на підставі недійсних (втрачених, загублених) та підроблених документів згідно з інформацією, наявною в контролюючих органах.

2. Платника податку зареєстровано (перереєстровано) в органах державної реєстрації фізичними особами з подальшою передачею (оформленням) у володіння чи управління неіснуючим, померлим, безвісти зниклим особам згідно з інформацією, наявною в контролюючих органах.

3. Платника податку зареєстровано (перереєстровано) в органах державної реєстрації фізичними особами, що не мали наміру провадити фінансово-господарської діяльності або здійснювати повноваження, згідно з інформацією, наданою такими особами.

4. Платника податку зареєстровано (перереєстровано) та ним проваджено фінансово- господарську діяльність без відома і згоди його засновників і призначених у законному порядку керівників згідно з інформацією, наданою такими засновниками та/або керівниками.

5. Платник податку - юридична особа не має відкритих рахунків у банківських установах, крім рахунків в органах Казначейства (крім бюджетних установ).

6. Платником податку не подано контролюючому органу податкової звітності з податку на додану вартість за два останніх звітних (податкових) періоди всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та абзацу першого пункту 49.2 і пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України.

7. Платником податку на прибуток підприємств не подано контролюючому органу фінансової звітності за останній звітний період всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та пункту 46.2 статті 46 Податкового кодексу України.

8. У контролюючих органах наявна податкова інформація, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданих для реєстрації податковій накладній/розрахунку коригування.

Отже, пункт 8 додатку 1 до Порядку №1165 Критеріїв ризиковості платника податку на додану вартість містить одну із можливих ознак ризиковості здійснення операцій, якою є те, що у контролюючих органах наявна податкова інформація, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданих для реєстрації податковій накладній/розрахунку коригування.

Аналіз пункту 8 Критеріїв ризиковості платника податку свідчить про те, що для того, аби встановити наявність у платника податку такої ознаки мають існувати визначені цим пунктом передумови, а також для підтвердження відповідності платника податку вказаному критерію слід навести розрахунок показника за цим критерієм, якому відповідає платник податку, чого вимагає пункт 11 Порядку №1165.

Водночас пункт 11 Порядку №1165 передбачає зазначення у квитанції пропозиції щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації

Аналізуючи зазначене, суд приходить до висновку, що підставою для відмови в реєстрації податкової накладної є наявність об`єктивних ознак неможливості здійснення операції з постачання товарів/послуг, дані про яку зазначено у такій податковій накладній та/або ймовірності уникнення платником податку на додану вартість виконання свого податкового обов`язку. Тобто, господарська операція має бути реальною, впливати на активи підприємства та породжувати податкові зобов`язання.

Водночас податкове законодавство України, чинне на час формування у цій справі квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної, містило вимоги до змісту квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної, які є конкретними та не можуть носити абстрактний характер.

Однак з матеріалів справи убачається, що при зупиненні реєстрації податкової накладної у квитанції не зазначено конкретні критерії ризиковості платника податку, на підставі яких зупинено реєстрацію податкової накладної в Реєстрі, із розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку, а також відсутній конкретний перелік необхідних документів, що має бути наданий платником для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної. Між тим, наявні лише посилання на п. 201.16. ст. 201 ПК України, що унеможливлює встановити конкретно яким критеріям ризиковості, переліченим в зазначеному вище пункті 8 Критеріїв ризиковості платника податку, відповідає позивач.

Вказане свідчить про невідповідність сформованих податковим органом квитанцій про зупинення реєстрації податкових накладних вимогам пункту 11 Порядку №1165.

Про відсутність обґрунтованих підстав для зупинення реєстрації податкової накладної №4 від 21 грудня 2020 року та про не зазначення податковим органом конкретного переліку необхідних документів, що має бути наданий платником для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних, наголошувалось позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог.

Однак, усупереч визначеному частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язку суб`єкта владних повноважень доводити правомірність оскаржуваних дій (рішень) відповідачами не спростовані указані вище доводи позивача та не доведено обґрунтованість зупинення реєстрації зазначеної вище податкової накладної, що в подальшому призвело прийняттю оскаржуваного рішення про відмову в її реєстрації.

Враховуючи викладене, суд погоджується з доводами позивача про те, що законних та обґрунтованих підстав для зупинення реєстрації названої податкової накладної у контролюючого органу не було.

За таких обставин, прийняте відповідачем - Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області після незаконного та необґрунтованого рішення про зупинення реєстрації податкової накладної оскаржуване рішення про відмову в реєстрації цієї податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних є незаконним, а тому підлягає скасуванню.

Поряд з цим судом встановлено, що після отримання рішення про зупинення реєстрації податкової накладної позивачем було направлено контролюючому органу матеріали на підтвердження вчинення господарської операції зі своїм контрагентом, про що зазначено вище.

Між тим, Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області було прийнято оскаржуване позивачем рішення про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних від 16 березня 2021 року №2473972/34864103.

Як вбачається із названого рішення, підставою для відмови у реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних зазначено «ненадання платником податку копій документів: первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних».

Водночас варто зазначити, що оскаржуване позивачем рішення регіональної комісії по своїй правовій природі є актом індивідуальної дії.

Так, згідно пункту 19 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Загальною рисою, яка відрізняє індивідуальні акти управління, є їх виражений правозастосовний характер. Головною рисою таких актів є їхня конкретність (гранична чіткість), а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб`єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв`язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата, конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами; чітка відповідність такого акта нормам чинного законодавства.

Натомість, оскаржуване рішення не відповідає критеріям чіткості й зрозумілості акту індивідуальної дії та породжує його неоднозначне трактування, що, в свою чергу, впливає на можливість реалізації права або виконання обов`язку платником податків виконати юридичне волевиявлення суб`єкта владних повноважень.

У названому рішенні не зазначено, яких саме документів не надано, яких саме документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної №4 від 21 грудня 2020 року.

При цьому стосовно ненадання платником податку копій «первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних», то суд звертає увагу, що в приписах до вказаних пунктів у дужках, зазначено про те, що документи, які не надано платником, необхідно підкреслити.

Між тим, оскаржуване рішення контролюючого органу від 16 березня 2021 року №2473972/34864103 не містить жодних підкреслень.

Зазначене свідчить про не надання комісією належної оцінки вирішенню питання, які ж саме документи позивачем-платником податку не було подано, і яким чином це унеможливило реєстрацію спірної податкової накладної.

Невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Аналогічний правовий висновок викладено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2018 року у справі №822/1817/18.

У ході судового розгляду справи позивачем на підставі наданих копій письмових доказів між ним та його контрагентом ТОВ «Торгівельний будинок «Новіс» доведено продаж та поставку останньому товару та здійснення оплати за нього на користь позивача.

Так, проведена позивачем господарська операція з названим вище контрагентом, у тому числі джерело походження товару, який придбано та перевезено ТОВ «Торгівельний будинок «Новіс» на підставі вказаного вище Договору, отриманий позивачем шляхом придбання товару в іншого контрагента, підтверджуються: договором купівлі-продажу №12/2020 від 01 грудня 2020 року; рахунком-фактурою №1 від 21 грудня 2020 року; накладною №1 від 21 грудня 2020 року; контрактом №01/20200 від 16 січня 2020 року; міжнародною товарно-транспортною накладною від 30 червня 2020 року №40800/2020/902894; митною декларацією №UA408020/2020/014689; інвойсом №110029957 від 30 червня 2020 року; платіжними дорученнями від 30 червня 2020 року №60JBKLK6, від 02 липня 2020 року №219; договором оренди №01/04/20-О від 01 квітня 2020 року; рахунком №1 від 21 грудня 2020 року; актом наданих послуг №1 від 21 грудня 2020 року; платіжним дорученням №1 від 12 березня 2021 року; товарно-транспортною накладною від 21 грудня 2020 року; договором №21/12/2020 від 21 грудня 2020 року

При цьому в ході судового розгляду цієї справи відповідачами, згідно змісту відзивів, не заперечувався факт продажу позивачем товару його контрагенту та, відповідно, сплату останнім коштів за товар.

Разом з цим, копії названих вище документів надавались позивачем до повідомлення про надання пояснень та копій документів щодо спірної податкової накладної, реєстрацію якої було зупинено.

Проте відповідачами зазначено, що позивачем не надано первинних документів на транспортування товару, які підтверджують рух товару від продавця (ТОВ «Віктор-Ком-Імпекс») до покупця (ТОВ «Торгівельний будинок «Новіс»), що унеможливлює підтвердження реальності проведеної господарської операції між позивачем та його контрагентом.

Однак указані доводи суд оцінює критично та вважає безпідставними, оскільки згідно з пунктом 4.1 Договору купівлі-продажу товару №12/2020 від 01 грудня 2020 року постачання Товару здійснюється через служби доставки Нова Пошта, Гюнсел, автомобільним транспортом до адреси, вказаної покупцем, або самовивозом на основі довіреності на отримання товару. При постачанні автомобільним транспортом момент переходу прав власності визначається датою відвантаження, вказаною в товарно-транспортній накладній.

Поряд з цим, у ході судового розгляду цієї справи позивачем на підставі наданих письмових доказів доведено суду факт перевезення товару ФОП ОСОБА_2 товару, реалізованого позивачем ТОВ «Торгівельний будинок «Новіс» (останнє, як вбачається зі змісту відзивів, відповідачами не заперечувалось).

Так, згідно змісту Договору перевезення вантажу автомобільним транспортом №21/12/2020 від 21 грудня 2020 року Перевізник (ФОП ОСОБА_2 , діючий на підставі державної реєстрації номер запису 0008213 від 13 січня 2020 року) бере на себе зобов`язання отримувати ввірений йому для перевезення вантаж (Барвник ROMBEST) транспортним засобом: марка Mersedes-Benz, тип вантажний (фургон), державний номер НОМЕР_1 , доставити його до пункту призначення і видати уповноваженій на одержання вантажу особі, а Замовник (Підприємство «Віктор-Ком-Імпекс») зобов`язується своєчасно оплачувати послуги Перевізника.

В подальшому 21 грудня 2020 року ФОП ОСОБА_2 виписано рахунок №1 за доставку вантажу (барвник білий в мішках) м. Чернівці м. Дніпро вагою 800 кг на суму 2700,00 грн. Крім цього, згідно акту наданих послуг №1 від 21 грудня 2020 року ФОП ОСОБА_2 надано позивачу послуги з доставки вантажу по маршруту м. Чернівці м. Дніпро барвник білий в мішках вагою 800 грн. Загальна вартість наданих послуг склала 2700 грн (без ПДВ).

Також 21 грудня 2020 року складено товарно-транспортну накладу за формою №1-ТН про перевезення ФОП ОСОБА_2 на замовлення приватного підприємства «Віктор-Ком-Імпекс» товару вагою 800 кг кількістю 32 мішки. Вантажовідправником по вказаній товарно-транспортній накладній зазначено Приватне підприємство «Віктор-Ком-Імпекс» (60421, Чернівецька область, Глибоцький район, село Йорданешти, вул. Корнец, буд. 24), а вантажоодержувачем Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельний будинок НОВІС» (49051, м. Дніпро, вул. Журналістів, буд. 9-А).

Поряд з цим, про необхідність подання позивачем товарно-транспортної накладної не зазначено у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної.

Суд вважає, що в ході судового розгляду справи позивачем на підставі наданих письмових доказів доведено факт придбання та поставки товару контрагенту та здійснення ним оплати за товар.

Водночас обґрунтованих доводів щодо нереальності господарської операції з ТОВ «Торгівельний будинок «Новіс» на підставі аналізу наданих позивачем первинних документів відзиви не містять.

Як свідчать встановлені судом обставини, після зупинення реєстрації спірної податкової накладної позивачем направлялось податковому органу повідомлення разом з указаними вище документами. Проте суб`єктом владних повноважень не було надано їм належну оцінку.

Разом з цим, суд зауважує, що вказані вище доводи відповідачів самі по собі не можуть бути правовою підставою для відмови у реєстрації спірної податкової накладної.

Також варто зазначити, що відсутність товарно-транспортної накладної (або ж наявність у ній недоліків) не може слугувати безумовною підставою для висновку щодо відсутності підтвердження реальності здійснення господарських операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей платником податку, оскільки відповідною транспортною документацією обов`язково має бути підтверджено факт надання послуг з перевезення вантажів, та жодним чином не факт придбання чи продажу товару (надання послуг). Товарно-транспортна накладна є документом, що підтверджує транспортний процес, однак її відсутність (наявність у ній недоліків) не може бути доказом невиконання сторонами договору поставки (купівлі-продажу), враховуючи, що факт реальності такої операції підтверджується іншими документами первинного обліку.

Наведене відповідає позиції Верховного Суду (зокрема, постанови від 24 січня 2018 року у справі №806/684/14, від 11 вересня 2018 року у справі №804/4787/16, від 11 вересня 2018 року у справі №821/995/17).

Враховуючи усе вищевикладене, перевіряючи оскаржуване рішення Головного управління ДПС у Чернівецькій області на відповідність його критеріям, наведеним у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку про те, що таке прийняте не на підставі закону та є необґрунтованим, а тому підлягає скасуванню.

Отже, позов у цій частині підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги зобов`язального характеру суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 19, пункту 20 Порядку №1246, податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій, зокрема, прийняття в установленому порядку та набрання чинності рішенням про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування; набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДПС відповідного рішення). Внесення відомостей до Реєстру на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, здійснюється з дотриманням вимог цього Порядку. При цьому вимоги абзацу десятого пункту 12 цього Порядку не застосовуються до податкової накладної та/або розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в установленому порядку. Датою внесення відомостей до Реєстру вважається день, зазначений в рішенні суду, або день набрання законної сили таким рішенням(пункт 20 Порядку №1246).

Відповідно до частини четвертої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Тобто законодавець передбачив обов`язок суду змусити суб`єкта владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому що втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Обрана ж форма захисту порушених прав у даному випадку не є втручанням у дискреційні повноваження відповідачів. В даному випадку задоволення позовних вимог щодо зобов`язання Державної податкової служби України здійснити реєстрацію спірної податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Враховуючи, що судом встановлено відсутність у Комісії ГУ ДПС правових підстав для відмови у реєстрації спірної податкової накладної шляхом прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного прав позивача та гарантією того, що права позивача, за захистом яких він звернувся до суду, будуть відновлені, є зобов`язання ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних спірну податкову накладну у день подання її на реєстрацію.

Таким чином, позовна вимога зобов`язального характеру також підлягає задоволенню.

Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно статей 74-76 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно частин першої третьої статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність письмових та електронних доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивач довів обґрунтованість позову, а відповідачі як суб`єкти владних повноважень не довели правомірність оскаржуваного рішення. Відтак, позов підлягає задоволенню повністю.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до частини п`ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України у резолютивній частині рішення (окрім іншого) зазначається розподіл судових витрат.

Згідно частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини першої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем за подання даного позову було сплачено судовий збір у загальному розмірі 4540,00 грн, що підтверджується квитанціями №92 від 11 червня 2021 року та №0.0..1 від 01 липня 2021 року.

Оскільки позов підлягає задоволенню повністю, то наявні правові підстави для стягнення з відповідача Головного управління ДПС у Чернівецькій області, який прийняв оскаржуване рішення, на користь позивача судових витрат у виді судового збору в розмірі 4540 грн 00 коп.

Керуючись статтями 2, 6, 9, 72-77, 90, 132, 134, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Приватного підприємства Віктор-Ком Імпекс до Головного управління ДПС у Чернівецькій області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Чернівецькій області №2473972/34864103 від 16 березня 2021 року про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №4 від 21 грудня 2020 року днем подання її на реєстрацію.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернівецькій області на користь Приватного підприємства Віктор-Ком Імпекс судовий збір у розмірі 4540 грн 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення. Повне судове рішення складено 30 вересня 2021 року.

Повне найменування учасників справи: позивач Приватне підприємство Віктор-Ком Імпекс (Чернівецька область, Глибоцький район, село Йорданешти, вул. Корнец, буд. 24, ), відповідачі Головне управління ДПС у Чернівецькій області (вул. Героїв Майдану 200-А, м. Чернівці, 58013, ), Державна податкова служба України (Львівська площа, 8, м. Київ, 04053, ).

Суддя О.П. Лелюк