Справа № 686/14437/21
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2021-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 686/14437/21

Головуючий у 1-й інстанції: Карплюк О.І.

Суддя-доповідач: Капустинський М.М.

30 вересня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Сапальової Т.В. Ватаманюка Р.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 серпня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

в червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького міськрайонного суду із адміністративним позовом до Головного управління національної поліції в Хмельницькій області в якому просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову серії БАА №268063 від 17.04.2021 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що наведене у оскаржуваній постанові серії БАА №268063 від 17.04.2021 року твердження ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_1 , будучи позбавленим права керування транспортним засобом Летичівським районним судом, 17.04.2021 року о 03 год. 05 хв. у смт. Летичів по вул.Юрія Савіцького, 36 керував належним громадянину ОСОБА_3 автомобілем «Geеllу», реєстраційний номер НОМЕР_1 , є вигадкою, оскільки поліцейський підійшов до позивача, коли той вийшов на вулицю із приймального відділення Летичівської районної лікарні за вказаною адресою, де перебував у зв`язку із травмою знайомого.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 25 серпня 2021 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт послався на те, що при розгляді справи місцевий суд не врахував, що, почувши від ОСОБА_1 , що автомобіль належить йому, працівник поліції абсолютно безпідставно звинуватив його у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та запропонував повернутись у приміщення лікарні для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, при тому, що травмованого знайомого до лікарні автомобілем транспортував не ОСОБА_1 , а його товариш ОСОБА_4 , якого позивач просив допитати як свідка.

Сторони в судове засідання призначене на 28.09.2021 року не з`явилися, хоча про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник позивача 24.09.2021 року надіслав клопотання про відкладення розгляду справи, однак, дослідивши дане клопотання та матеріали справи колегія дійшла висновку про достатність доказів для розгляду справи по суті в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з огляду на таке.

Як встановлено з матеріалів справи, 17.04.2021 року поліцейський відділу поліції №3 Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області сержант поліції Цюрукало О.С. виніс постанову серії БАА №268063 від 17.04.2021 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за порушення передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу на суму 20 400 грн.

У відповідності до матеріалів справи підставою для винесення постанови слугувало те, що ОСОБА_1 , будучи позбавленим права керування транспортним засобом Летичівським районним судом, 17.04.2021 року о 03 год. 05 хв. у смт. Летичів по вул.Юрія Савіцького, 36 керував належним громадянину ОСОБА_3 автомобілем «Geеllу», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Вважаючи дану постанову протиправною позивач звернувся до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 , будучи позбавленим права керування транспортним засобом 17.04.2021 року о 03 год. 05 хв. у смт. Летичів по вул.Юрія Савіцького, 36 керував належним громадянину ОСОБА_3 автомобілем «Geеllу», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується відповідним відеоносієм.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість судового рішення, яким позов задоволено, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 252 КАС України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За приписами частини 1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII) поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.1.10 ПДР вказано, що водій-особа, яка керує транспортним засобом, має посвідчення водія на право керування.

Відповідно до ст.32 Закону №580-VIII поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення документів, що посвідчують особу, та/або/ документів, що підтверджують відповідне право особи тільки у зв`язку із тим, що для цього є відповідні підстави.

При цьому, згідно ч.4 ст.126 КУпАП передбачено притягнення до адміністративної відповідальності особи, яка позбавлена права керування транспортними засобами.

В свою чергу, статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. А висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Так, частиною 4 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Однак, дослідивши наявні у матеріалах справи відеозаписи з нагрудної камери інспектора поліції, колегія суддів зазначає, що на даних відеозаписах (а.с. 32). відсутній факт керування будь-яким транспортним засобом саме особою, що притягується до адміністративної відповідальності працівниками патрульної служби.

Суд першої інстанції, досліджуючи наданий відповідачем відеозапис, встановив, що позивачем не заперечується факт керування транспортним засобом за відсутності права керування транспортним засобом, з чим колегія суддів не погоджується, оскільки в ході огляду відеозапису дана обставина не підтвердилась.

Окрім того, судова колегія зазначає на наступне.

Відповідно до частини 3 статті 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити, зокрема, відомості про: транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

Згідно правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду від 17.07.2019 у справі №295/3099/17, від 13.02.2020 у справі №524/9716/16-а, приписами частини 3 статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Верховний Суд також звернув увагу на те, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача.

Водночас, колегією суддів встановлено, що оскаржувана постанова серії БАА №268063 (а.с.6) від 17.04.2021 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не відповідає вимогам частини 3 статті 283 КУпАП, адже не містить інформації про фіксацію правопорушення технічними засобами, що нівелює доказове значення наданого відповідачем відеозапису.

Відтак, матеріали справи не містять, а відповідачем не надано жодних доказів порушення позивачем вимог ПДР України.

Крім того, колегія суддів зауважує, що постановою Летичівського районного суду Хмельницької області у справі №678/492/21 від 25.06.2021 року було закрито адміністративне провадження відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Так, зокрема, Летичівський районний суд Хмельницької області у зазначеній постанові, оглянувши в судовому засіданні відеозапис, долучений до матеріалів справи, зазначив про відсутність на ньому факту керування ОСОБА_1 транспортним засобам.

Аналогійного висновку дійшла й колегія суддів дослідивши долучені до матеріалів справи відеозаписи.

Таким чином, в порушення вказаних норм КУпАП, відповідач при винесенні оскаржуваної постанови керувався власними припущеннями щодо вчинення позивачем вказаного правопорушення, що є неприпустимим та свідчить про протиправність спірної постанови відповідача.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідач ні під час розгляду судом першої інстанції, ні під час апеляційного розгляду не надав жодних належних доказів, які б підтвердили вказані обставини та спростовували твердження позивача.

При цьому, пунктом 3.3. Розділу ІІІ Інструкції "Про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відео реєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них", затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НП України від 03.02.2016 № 100, передбачено, що з моменту зупинки транспортного засобу до закінчення спілкування інспектора з водієм зупиненого авто безперервно здійснюється запис на нагрудну камеру поліцейського.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З огляду на встановлені обставини та досліджені докази, зокрема відеозаписи з нагрудної камери поліцейського, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, як таким, що повністю спростовується доводами апеляційної скарги та встановленими обставинами.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Частиною 6 ст. 139 КАС України вказано, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

За приписами ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно квитанції №0129 від 10.06.2021 року позивачем сплачено 908 грн. судового збору за подання позовної заяви до суду першої інстанції та згідно квитанції №0.0. від 02.09.2021 року позивачем сплачено 1362,00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

При цьому, судова колегія зауважує, що оскільки предметом оскарження в межах даної справи є постанова у справі про адміністративне правопорушення, належною до сплати в суді першої інстанції сумою судового збору є 454 грн., а в суді апеляційної інстанції - 681 грн., тому інша частина в розмірі 454 грн. та в розмірі 681 грн. є надміру сплаченою та підлягає поверненню за відповідною заявою скаржника до суду першої та апеляційної інстанцій відповідно.

За вказаних обставин на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає стягненню 1135 грн. судових витрат понесених на сплату судового збору.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 серпня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення скасувати.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 268063 від 17 квітня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.4 ст. 126 КУпАП - закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ІПН НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління національної поліції в Хмельницькій області (м. Хмельницький, вул. Зарічанська, 7, ) 1135 грн. (одна тисяча сто тридцять п`ять гривень) судових витрат.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 30 вересня 2021 року.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Сапальова Т.В. Ватаманюк Р.В.