Справа № 345/1752/21
Суддя: Кулаєць Б. О.
Дата ухвалення: 2021-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №345/1752/21
Провадження № 2-а/345/34/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.09.2021 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі :

головуючої судді Кулаєць Б.О.

з участю секретаря судового засідання Заткальницької Н.І. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Калуші в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправними дій органу державної виконавчої служби, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати повідомлення головного державного виконавця Огібен Л.І. Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 09.03.2021 року; зобов`язати Управління забезпечення примусового виконання рішень в місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) прийняти до виконання дублікат виконавчого листа № 2-а-65/2006, який видано 01.09.2020 року Калуським міськрайонним судом.

Свої вимоги мотивує тим, що 01.09.2020 року йому було видано дублікат виконавчого листа щодо виконання постанови Калуського міськрайонного суду від 06.06.2006 року у справі № 2-а-65/2006. Отримавши дублікат виконавчого листа, позивач, 16.12.2020 року, звернувся до Управління забезпечення примусового виконання рішень в місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) з заявою про прийняття до виконання дублікату виконавчого листа №2-а-65/2006, який видано 01.09.2020 року Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області, до якої ним було долучено копію постанови Калуського міськрайонного суду від 06.06.2006 року у справі № 2-а-65/2006 , копію рішення Калуського міськрайонного суду від 11.12.2007 у справі № 4-с-13/07, засвідчену судом копію ухвали Калуського міськрайонного суду від 13.08.2020 у справі № 2-а-65/2006 , оригінал дублікату виконавчого листа № 2-а- 65/2006 , виданого 01.09.2020 Калуським міськрайонний судом. Факт направлення перелічених документів на адресу відповідача, серед яких і оригіналу дублікату виконавчого листа № 2-а-65/2006, підтверджується описом вкладення до цінного листа від 16.12.2020 та квитанцією АТ «Укрпошта».

З грудня 2020 року до березня 2021 року позивачу не було відомо про результати розгляду поданої ним 16.12.2020 року заяви, тому 03.03.2021 позивач звернувся повторно з завою до відповідача , до якої долучив копії аналогічних документів. Однак, 09.03.2021 головним державним виконавцем Огібенін Л.І. Управління забезпечення примусового виконання рішень в місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) було винесено Повідомлення про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання з тих підстав, що стягувачем не було долучено оригінал виконавчого документу.

Вважає, що така підстава для неприйняття до виконання виконавчого листа є безпідставною, та як оригінал дублікату виконавчого листа був направлений позивачем на адресу відповідача 16.12.2020, що підтверджується описом вкладення до цінного листа від 16.12.2020 та квитанції АТ «Укрпошта».

Ухвалою судді Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23.06.2021 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження. Крім цього, відповідачу визначено строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить позов задоволити .

Представник відповідача повторно в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, відзив на позов не подавав, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся у передбаченому законом порядку. У відповідності до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 01.09.2020 року позивачу ОСОБА_1 було видано дублікат виконавчого листа щодо виконання постанови Калуського міськрайонного суду від 06.06.2006 року у справі № 2-а-65/2006.

Отримавши дублікат виконавчого листа, позивач ОСОБА_1 16.12.2020 року звернувся до Управління забезпечення примусового виконання рішень в місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з заявою про прийняття до виконання дублікату виконавчого листа №2-а-65/2006, який видано 01.09.2020 року Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області, до якої ним було долучено копію постанови Калуського міськрайонного суду від 06.06.2006 року у справі № 2-а-65/2006 , копію рішення Калуського міськрайонного суду від 11.12.2007 у справі № 4-с-13/07, засвідчену судом копію ухвали Калуського міськрайонного суду від 13.08.2020 у справі № 2-а-65/2006, оригінал дублікату виконавчого листа № 2-а- 65/2006 , виданого 01.09.2020 Калуським міськрайонний судом. Факт направлення перелічених документів на адресу відповідача , серед яких і оригіналу дублікату виконавчого листа № 2-а-65/2006, підтверджується описом вкладення до цінного листа від 16.12.2020 та квитанцією АТ «Укрпошта»(а.с.7,8-10,11,12,13-14,15).

09.03.2021 року відповідачем складено Повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання до виконання на підставі п.6 ч.4ст.4 Закону України "Про виконавче провадження". Відповідно до якого, головним державним виконавцем Управління забезпечення примусового виконання рішень в місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Огібенін Л.І. зазначено, що стягувачем не надано оригінал виконавчого документу (а.с. 16).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження"виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У статті 3 Закону України "Про виконавче провадження"наведений перелік виконавчих документів, на підставі яких відповідно до цього Закону рішення підлягають примусовому виконанню. До нього віднесено зокрема виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України. (п.1 ч.1 ст.3 Закону).

Частиною 1статті 5 Закону України "Про виконавче провадження"встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно зі статтею 6 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів"систему органів примусового виконання рішень становлять: 1) Міністерство юстиції України; 2) органи державної виконавчої служби, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.

Пунктом 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 року за №489/20802 (надалі - Інструкція №512/5), визначено, що органом державної виконавчої служби є зокрема Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до якого входить відділ примусового виконання рішень.

Згідно з частинами 1, 2статті 18 Закону України "Про виконавче провадження"виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до пункту 1 частини 1статті 26 Закону України "Про виконавче провадження"виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

За правилами частини 5статі 26 Закону України "Про виконавче провадження"виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Як установлено судом, головний державний виконавець Управління забезпечення примусового виконання рішень в місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Огібенін Л.І. не відкрив виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого 01.09.2020 Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області, а повернув виконавчий лист без прийняття до виконання, посилаючись на пункт 6 частини 4статті 4 Закону України "Про виконавче провадження", а саме стягувачем не надано оригінали виконавчого документу.

Згідно з пунктом 6 частини 4 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

У частині 1 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження"передбачені обов`язкові вимоги до виконавчого документа.

Згідно з пунктом 1 частини 1статті 4 Закону України "Про виконавче провадження"у виконавчому документі зокрема зазначаються назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала.

Частиною 3статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обов`язковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобов`язаний мати таку печатку.

Відповідно до абзацу 12 частини 4статті 4 Закону України "Про виконавче провадження"у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.

Суд, перевіряючи доводи відповідача про те, що стягувачем не додано оригінал виконавчого документу, виходить з норм Кодексу адміністративного судочинства України.

Частиною 4 статті 257 КАС України передбачено, що примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до частин 1, 2 статті 258 КАС України за судовим рішенням, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно та яке підлягає примусовому виконанню в порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження", за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист.

Виконавчий лист видається судом першої інстанції. Якщо за результатами перегляду справи суд апеляційної чи касаційної інстанції залишить прийняте по суті позовних вимог рішення без змін, ухвалить нове судове рішення по суті позовних вимог чи змінить судове рішення, то виконавчий лист видається судом апеляційної чи касаційної інстанції, за умови, що заява особи про видачу виконавчого листа надійшла до моменту повернення адміністративної справи до суду першої інстанції.

Згідно з частиною 1статті 259 КАС України виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження".

Інструкцією з діловодства в адміністративних судах України, затвердженою наказом Державної судової адміністрації України від 17.12.2013 року №174, зокрема регламентовано порядок звернення судових рішень до примусового виконання.

Відповідно до пунктів 6.2.1, 6.2.2, 6.2.3 цієї Інструкції для виконання судового рішення в адміністративній справі, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, особі, на користь якої воно ухвалено, за її письмовою заявою видається один виконавчий лист (додаток 15). Якщо судове рішення ухвалено на користь кількох позивачів чи проти кількох відповідачів, суд має право видати кілька виконавчих листів, точно зазначивши, яку частину судового рішення треба виконати за кожним виконавчим листом.

Виконавчий лист видається за заявою осіб, на користь яких ухвалено судове рішення, або їхніх представників після набрання судовим рішенням законної сили, а у справах, за якими рішення підлягає негайному виконанню, - у день ухвалення судового рішення. У справах за позовами органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні чи суспільні інтереси, виконавчі листи видаються за заявами таких органів чи осіб або осіб, в інтересах яких заявлено позов.

Виконавчий лист заповнюється чітко і грамотно. Помилки і виправлення у виконавчому листі не допускаються.

Судом установлено, що стягувачу 01.09.2021 було видано дублікат виконавчого листа по справі 2-а-65/2006, який ним, разом із заявою про прийняття до виконання дублікату виконавчого листа , 16.12.2020 року направлено до Управління забезпечення примусового виконання рішень в місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Факт направлення даних документів на адресу відповідача та отримання їх , серед яких і оригіналу дублікату виконавчого листа № 2-а-65/2006, підтверджується описом вкладення до цінного листа від 16.12.2020, квитанцією АТ «Укрпошта» та інформацією із сайту «Укрпошта» про відстеження листа № 558 (а.с.15).

Дублікат - це екземпляр документа, що видається замість втраченого оригіналу. Він виготовляється для того, щоб замінити оригінал, і нумерується. Дублікат має однакову юридичну силу з оригіналом. А вказівка на можливість видачі дубліката виконавчого документа прямо міститься в Законі України "Про виконавче провадження".

Отже, посилання головного державного виконавця Управління забезпечення примусового виконання рішень в місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Огібеніна Л.І. в оскарженому повідомленні від 09.03.2021 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання на те, що стягувачем не долучено оригінали виконавчого документу, є безпідставним.

Суд зазначає, що відповідачем жодним чином не спростовано доводів позивача щодо направлення ним на виконання саме оригіналу дублікату виконавчого листа.

Згідно вимог ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з пунктом 4 розділу ІІІ Інструкції №512/5, виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених частиною четвертою статті 4 Закону, про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред`явлення виконавчого документа.

Відповідно до частини 1статті 74 Закону України "Про виконавче провадження"рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно з частиною 1 статті 278 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Отже, повідомлення органу державної виконавчої служби стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання є процесуальним документом виконавчого провадження, а також є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні КАС України та може бути предметом оскарження в судовому порядку.

Не зважаючи на це, представник відповідача не виконав належним чином покладений на нього обов`язок доказування правомірності свого рішення, не надав належних доказів на спростування обґрунтувань позивача .

Згідно з частиною 2 статті 278 Кодексу адміністративного судочинства України, позовну заяву у справі з приводу рішень , дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби , приватного виконавця , може бути подано до суду у десятиденний строк з дня , коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права , свобод чи інтересів.

Позивач в адміністративному позові зазначив, що про порушення своїх прав дізнався з повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 09.03.2021 , яке він отримав 22.03.2021 , що підтверджується копією поштового конверту та інформацією із сайту АТ «Укрпошта» про відстеження рекомендованого листа № 773. Однак, не зміг звернутися до суду в 10-денний строк із дня отримання Повідомлення , та як 31.03.2021 захворів та перебував на амбулаторному лікуванні КМЦ ПМСД по 07.04.2021, що підтверджується довідкою про хворобу , виданою дільничним терапевтом ОСОБА_2 ( а.с.17-19).

Твердження позивача про його необізнаність з приводу винесеного повідомлення, що оскаржується, на думку суду доведено, як наслідок, суд вважає, що строк оскарження даного повідомлення по даній справі слід поновити.

Суд установив, що винесене відповідачем повідомлення від 09.03.2021 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання не відповідає принципам управлінської діяльності, закріпленим у частині 2 статті 2 КАС України, позаяк прийнято, всупереч вимогам чинного законодавства, що призвело до порушення прав позивача, як стягувача у виконавчому провадженні,тому воно підлягає скасуванню.

Відтак, позов слід задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9,14,73-78,90,143,242-246,250,255 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду.

Позов задоволити.

Визнати протиправними та скасувати повідомлення головного державного виконавця Огібеніна Леоніда Ігоровича Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 09.03.2021 року.

Зобов`язати Управління забезпечення примусового виконання рішень в місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) прийняти до виконання дублікат виконавчого листа №2-а-65/2006, який видано Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області 01.09.2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області.

Суддя: