Справа № 460/1284/21
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2021-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 вересня 2021 рокуЛьвівСправа № 460/1284/21 пров. № А/857/14255/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Качмара В.Я., Ніколіна В.В.

з участю секретаря судового засідання Юрченко М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на додаткове рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 02 червня 2021 року (суддя першої інстанції Борискін С.А., м. Рівне, повний текст складено 02.06.2021)

В С Т А Н О В И В :
У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправними дій щодо відмови у перерахунку та виплаті з 01.04.2019 пенсії відповідно до довідки Рівненського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України від 31.12.2020 №12/1/хг13205/2046 про розмір грошового забезпечення; зобов`язання здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії без обмеження граничним розміром відповідно до довідки Рівненського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України від 31.12.2020 № 12/1/хг13205/2046 про розмір грошового забезпечення, виходячи з основного розміру пенсії 86% грошового забезпечення, з урахуванням раніше проведених виплат.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 11 травня 2021 року позов задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо відмови у перерахунку та виплаті з 01.04.2019 ОСОБА_1 відповідно до довідки Рівненського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України від 31.12.2020 №12/1/хг13205/2046. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до довідки Рівненського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України від 31.12.2020 № 12/1/хг13205/2046, виходячи з основного розміру пенсії 86% відповідних сум грошового забезпечення, без обмеження граничним розміром, з урахуванням раніше проведених виплат. Стягнуто на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 908,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.

24.05.2021 позивач подав заяву про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 2700 грн.

Додатковим рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 2 червня 2021 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задоволено повністю. Стягнуто на користь ОСОБА_1 суму витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 2700 грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Не погодившись із додатковим рішенням, вважаючи таке ухваленим з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, його оскаржило Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області. Просить скасувати оскаржене додаткове рішення 02.06.2021 та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення та стягнення понесених витрат на правничу допомогу. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що дана категорія справ є справами незначної складності. Крім того вказує на те, що відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подав.

Учасники справи у судове засідання не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи.

Так, позивач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду шляхом надіслання судової повістки на вказану ним адресу, яка отримана 27.09.2021, що підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду шляхом надіслання судової повістки на офіційну електронну адресу, зазначену в апеляційній скарзі, судова повістка одержана відповідачем 15.09.2021 о 14:34 год, що підтверджено звітом про доставку електронного листа.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши письмові докази, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 10 частини третьої статті 2 КАС України основними засадами адміністративного судочинства є, зокрема, відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.

Згідно із нормами частин першої ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

У відповідності до 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Згідно зі статтею 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

За правилами частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що застереження про необхідність компенсації вартості витрат на правову допомогу і подання доказів їх понесення протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду було здійснене позивачем в позовній заяві.

Суд першої інстанції при визначенні щодо дотримання позивачем строку подання заяви правильно врахував той факт, що рішення було ухвалено 11.05.2021. Відповідно, подавши 24.05.2021 відповідну заяву про винесення додаткового рішення, представник позивача не порушив встановлений п`ятиденний строк.

Приписи ч. 3 ст. 134 КАС України визначають для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Статтями 26, 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Положеннями ч. 5 ст. 134 КАС України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 07.05.2020 року у справі № 320/3271/19.

Верховний Суд в постанові від 05.06.2018 у справі № 904/8308/17 зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/WestAllianceLimited» проти України", заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Колегія суддів враховує висновки Верховного Суду, які викладені у постанові від 14.11.2019 по справі № 826/15063/18, згідно яких, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.

Апеляційний суд зазначає, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Встановлено, що у підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем надано:

договір про надання правової допомоги від 21.01.2021 № 21/01/1, укладений між позивачем та адвокатом Боржецьким Олександром Леонідовичем, відповідно до якого Адвокат зобов`язується надати Клієнту правову допомогу: здійснити представництво інтересів клієнта у справі про перерахунок пенсії за вислугу років на підставі нової довідки про розмір грошового забезпечення, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання цього Договору (пункт 1.1. Договору); розмір гонорару за цим Договором і порядок його сплати визначається і погоджується сторонами в додаткових угодах (пункт 4.2. Договору) ;

свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №968 від 14.10.2012;

додаткову угоду № 1 від 21.01.2021 до Договору №21/01/1 про надання правової допомоги від 21.01.2021, у якій визначено розмір гонорару: правовий аналіз наданих матеріалів справи і консультування клієнта 300 грн. за 1 год. роботи адвоката; складання тексту заяви клієнта до ГУ ПФУ в Рівненській області щодо перерахунку його пенсії на підставі нової довідки про грошове забезпечення 600 грн. за заяву;

акт приймання-передачі наданих послуг від 27.01.2021, відповідно до якого адвокатом було надано послуги на загальну суму 900 грн.: правовий аналіз наданих матеріалів справи і консультування клієнта 300 грн.; складання тексту заяви клієнта до ГУ ПФУ в Рівненській області щодо перерахунку його пенсії на підставі нової довідки про грошове забезпечення 600 грн.;

рахунок за надані послуги від 27.01.2021 № 21/01/1/1 на суму 900 грн.;

додаткову угоду № 2 від 18.02.2021 до Договору №21/01/1 про надання правової допомоги від 21.01.2021, у якій визначено розмір гонорару: правовий аналіз нових матеріалів справи і консультування клієнта 300 грн. за 1 год. роботи адвоката; складання тексту адміністративного позову про визнання дій протиправними та зобов`язання здійснити перерахунок пенсії за вислугу років на підставі нової довідки про розмір грошового забезпечення 1500 грн. за позовну заяву;

акт приймання-передачі наданих послуг від 24.02.2021, відповідно до якого адвокатом було надано послуги на загальну суму 1800,00 грн.: правовий аналіз нових матеріалів справи і консультування клієнта 300 грн.; складання тексту адміністративного позову про визнання дій протиправними та зобов`язання здійснити перерахунок пенсії за вислугу років на підставі нової довідки про розмір грошового забезпечення 1500 грн.

рахунок за надані послуги від 24.02.2021 №21/01/1/2 (а.с.67-74).

Згідно з п. 4.3 Договору про надання правової допомоги від 21.01.2021 № 21/01/1 конкретний обсяг виконаної роботи і розрахунок її вартості відображається в актах приймання-передачі наданих послуг (правової допомоги).

У відповідних додаткових угодах до Договору зазначено, що оплата послуг згідно з даним договором та додатковими угодами здійснюється клієнтом після підписання Акта приймання-передачі наданих послуг на основі виставленого рахунка, але не пізніше, ніж протягом 45 календарних днів з моменту ухвалення судом першої інстанції судового рішення по суті справи.

У кожному із перерахованих документів міститься детальний опис усіх наданих послуг саме у цій справі, тобто наявні усі дані, які дають можливість ідентифікувати кожну надану послугу та прослідкувати взаємний зв`язок із даними спором.

Вказані докази є первинними бухгалтерськими документами в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та підтверджують понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу в даній справі.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні, перелічивши надані позивачем докази у підтвердження витрат на правничу допомогу та зазначаючи про наявність цих документів в матеріалах справи, надав повну оцінку цим документам на предмет їх належності, допустимості та достатності щодо понесених витрат на професійну правничу допомогу. Зокрема, дослідив обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, зазначений в тому числі в акті наданих послуг (правової допомоги), складність та якість складених документів, співмірність розміру витрат витраченому адвокатом часу, ціні позову.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до частини шостої статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

При цьому відповідач не подав до суду заперечення щодо вимог заяви позивача про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 2700 грн.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги та такими, які спростовуються матеріалами справи щодо неспівмірності витрат на правничу допомогу, оскільки суд першої інстанції дослідив зміст договору про надання правової допомоги від 21.01.2021 № 21/01/1, додаткову угоду № 1 від 21.01.2021 до Договору №21/01/1 про надання правової допомоги від 21.01.2021; акт приймання-передачі наданих послуг від 27.01.2021; рахунок за надані послуги від 27.01.2021 № 21/01/1/1 на суму 900 грн.; додаткову угоду № 2 від 18.02.2021 до Договору №21/01/1 про надання правової допомоги від 21.01.2021; акт приймання-передачі наданих послуг від 24.02.2021; рахунок за надані послуги від 24.02.2021 №21/01/1/2.

Отже, позивачем підтверджено понесення судових витрат на правничу допомогу у даній справі на суму 2700 грн., яку суд обґрунтовано стягнув з відповідача.

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку про те, що суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставини в адміністративній справі з наданням оцінки аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи ), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення, а додаткове рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 02 червня 2021 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. О. Большакова
судді В. Я. Качмар
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 01.10.2021.