Справа № 480/5861/21
Суддя: С.О. Бондар
Дата ухвалення: 2021-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 вересня 2021 року справа № 480/5861/21
Суддя Сумського окружного адміністративного суду Бондар С.О., розглянувши у спрощеному провадженні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/5861/21 за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до Комунального некомерційного підприємства "Дитяча клінічна лікарня Святої Зінаїди" Сумської міської ради, Лікарсько-консультативної комісії Комунального некомерційного підприємства "Дитяча клінічна лікарня Святої Зінаїди" Сумської міської ради про визнання протиправним та скасування висновку, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до суду з позовом до лікарсько-консультативної комісії Комунального некомерційного підприємства Дитяча клінічна лікарня Святої Зінаїди Сумської міської ради (далі по тексту ЛКК КНП Дитяча клінічна лікарня Святої Зінаїди, Комісія) та до Комунального некомерційного підприємства Дитяча клінічна лікарня Святої Зінаїди Сумської міської ради (далі по тексту - КНП Дитяча клінічна лікарня Святої Зінаїди), в якому, з урахуванням уточнень, просить:
- визнати протиправним та скасувати висновок № 64 від 08.04.2021, виданий ЛКК КНП Дитяча клінічна лікарня Святої Зінаїди щодо ОСОБА_2 про відмову у встановленні інвалідності підгрупи А;
- зобов`язати ЛКК КНП Дитяча клінічна лікарня Святої Зінаїди повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.02.2021про встановлення малолітній дитині ОСОБА_2 категорії дитина з інвалідністю підгрупи А;
- стягнути моральну шкоду з КНП Дитяча клінічна лікарня Святої Зінаїди Сумської міської ради на користь позивачки в розмірі 2000000 (два мільйона) грн.
Вимоги обґрунтовані тим, що позивачка звернулася із заявою від 26.02.2021 до КНП Дитяча клінічна лікарня Святої Зінаїди про призначення та проведення засідання ЛКК про перегляд медичної справи з метою встановити її дитині з інвалідністю ОСОБА_2 за медичним висновком про віднесення ОСОБА_2 до дитини з інвалідністю підгрупи А до 18 років. На думку позивачки, її донька ОСОБА_2 підпадає під встановлення категорії дитина-інвалід підгрупи А, оскільки у неї є виключно висока міра втрати здоров`я з надзвичайною залежністю від постійного стороннього догляду, який їй забезпечують батьки та фактична нездатність до самообслуговування, що відповідає положенням пунктів 3 - 4 Порядку встановлення лікарсько-консультативними комісіями інвалідності дітям затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.11.2013 №917. Проте, за рішенням ЛКК КНП Дитяча клінічна лікарня Святої Зінаїди оформленого протоколом №64 від 08.04.2021 визначено здатність до самообслуговування за І критерієм, що не відповідає дійсності та порушує право позивачки як законного представника дитини з інвалідністю на належний соціальний захист. Оскільки малолітня дитина ОСОБА_2 , якій встановлено діагноз цукровий діабет 1 типу, має високу міру втрати здоров`я з високим ризиком для життя та надзвичайну залежність від постійного стороннього догляду та фізичну нездатність до самообслуговування, що є підставою для встановлення категорії дитина з інвалідністю підгрупи А, висновок ЛКК КНП Дитяча клінічна лікарня Святої Зінаїди, оформлений протоколом №64 від 08.04.2021 є протиправним.
Комунальне некомерційне підприємство Дитяча клінічна лікарня Святої Зінаїди Сумської міської ради направило до суду відзив на позов, у якому зазначає, що відповідно до Постанови КМУ від 21.11.2013 №917 "Деякі питання встановлення лікарсько-консультативними комісіями інвалідності дітям" (далі по тексту - Постанова №917) на розгляд комісії лікар, який надає дитині первинну медичну допомогу, подає такі документи: історію розвитку дитини за формою, встановленою МОЗ; виписку з медичної карти стаціонарного хворого або консультаційного висновку спеціаліста, виданих після стаціонарного або амбулаторного обстеження та лікування дитини в закладах охорони здоров`я та науково-дослідних установах, визначених МОЗ, з обґрунтуванням медичних показань для визнання дитини особою з інвалідністю із зазначенням згідно з Міжнародною статистичною класифікацією хвороб та споріднених проблем здоров`я 10-го перегляду діагнозу та коду; план медичної реабілітації; документ, що засвідчує особу батьків дитини або її законних представників. Проте, на розгляд ЛКК стосовно перегляду справи дитини ОСОБА_2 щодо призначення їй статусу дитина з інвалідністю підгрупи А законними представниками дитини не було надано медичної документації та направлення від лікаря первинної ланки, який спостерігає дитину, з обґрунтуванням присвоєння статусу дитина з інвалідністю підгрупи А. Наданий на розгляд ЛКК виписний епікриз лікаря-ендокринолога дитячого з Сумської обласної дитячої клінічної лікарні, де дитина ОСОБА_3 знаходилася на стаціонарному лікуванні з 11.02.2021 по 19.02.2021 не містить рекомендацій щодо перегляду справи дитини для присвоєння статусу дитина з інвалідністю підгрупи А, як вимагає Постанова № 917.
Під час засідання ЛКК 08.04.2021 при розгляді справи ОСОБА_2 в присутності законного представника її матері ОСОБА_1 , на підставі наданих документів, комісійний розгляд відбувався відповідно до вимог Постанови № 917. При безпосередньому огляді дитини та спілкуванні, керуючись наданою до розгляду медичною документацією, члени комісії визначали чи наявні у дитини основні види порушень функцій організму дитини, що зумовлені вони захворюванням, і ступінь їх вираження при об`єктивному огляді. Комісією одноголосно винесено заключення щодо ОСОБА_4 : дитина не підлягає оформленню підгрупи А, у зв`язку з відсутністю високої міри обмеження життєдіяльності.
Ухвалою суду від 09.07.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін.
Суд, дослідивши всі докази у справі, встановив такі обставини.
26.02.2021 батьки малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 звернулися до лікарсько-консультативної комісії Комунального некомерційного підприємства Дитяча клінічна лікарня Святої Зінаїди Сумської міської ради та Комунального некомерційного підприємства Дитяча клінічна лікарня Святої Зінаїди Сумської міської ради із заявою про проведення перекомісії для присвоєння дитині категорії дитина з інвалідністю підгрупи А до 18 років (а.с.56-57).
На розгляд ЛКК законними представниками дитини були надані наступні документи:
-свідоцтво про народження дитини;
-виписка із медичної карти амбулаторного(стаціонарного) хворого № 926;
- постанова КМУ № 917 від 21.11.2013;
-рішення окружного адміністративного суду міста Києва про відсутність підстав для призначення підгрупи "А" від 25 травня 2018 року у справі № 826/3959/18;
-виписний епікриз з медичної карти стаціонарного хворого № 926, форма № 027/о з Сумської обласної дитячої клінічної лікарні.
За результатами засідання ЛКК було прийнято рішення, яке оформлене випискою із протоколу №64 від 08.04.2021, згідно якого: дитина не підлягає оформленню підгрупи А, у зв`язку з відсутністю високої міри обмеження життєдіяльності.
Вважаючи вказаний висновок лікарсько-консультативної комісії протиправним, ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Згідно із ст. 1 Закону України Основи законодавства України про охорону здоров`я законодавство України про охорону здоров`я базується на Конституції України і складається з цих Основ та інших прийнятих відповідно до них актів законодавства, що регулюють суспільні відносини у сфері охорони здоров`я.
Відповідно до ст. 7 Закону України "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні" (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) Медико-соціальна експертиза повнолітніх осіб проводиться медико-соціальними експертними комісіями, а дітей - лікарсько-консультативними комісіями лікувально-профілактичних закладів.
Огляд повнолітніх осіб з порушеннями стану здоров`я, осіб з інвалідністю (за направленням відповідного лікувально-профілактичного закладу), дітей з порушеннями стану здоров`я та дітей з інвалідністю проводиться після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності даних, що підтверджують стійкий розлад функцій організму у зв`язку з фізичними, психічними, інтелектуальними та сенсорними порушеннями, зумовленими захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами.
Залежно від ступеня стійкого розладу функцій організму, зумовленого захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами, та можливого обмеження життєдіяльності при взаємодії із зовнішнім середовищем внаслідок втрати здоров`я особі, визнаній особою з інвалідністю, встановлюється перша, друга чи третя група інвалідності.
Перша група інвалідності поділяється на підгрупи А і Б залежно від міри втрати здоров`я особи з інвалідністю та обсягів потреби в постійному сторонньому догляді, допомозі або диспансерному нагляді.
До підгрупи А першої групи інвалідності належать особи з виключно високою мірою втрати здоров`я, надзвичайною залежністю від постійного стороннього догляду, допомоги або диспансерного нагляду інших осіб і які фактично не здатні до самообслуговування.
До підгрупи Б першої групи інвалідності належать особи з високою мірою втрати здоров`я, значною залежністю від інших осіб у забезпеченні життєво важливих соціально-побутових функцій і які частково здатні до виконання окремих елементів самообслуговування.
Особам у віці до 18 років лікарсько-консультативними комісіями лікувально-профілактичних закладів встановлюється категорія "дитина з інвалідністю", а особам у віці до 18 років з виключно високою мірою втрати здоров`я та з надзвичайною залежністю від постійного стороннього догляду, допомоги або диспансерного нагляду інших осіб і які фактично не здатні до самообслуговування, - категорія "дитина з інвалідністю" підгрупи А.
Лікарсько-консультативні комісії лікувально-профілактичних закладів:
-визначають наявність стійкого розладу функцій організму дитини та відповідно можливі обмеження її життєдіяльності при взаємодії із зовнішнім середовищем;
-складають (коригують) індивідуальну програму реабілітації дитини з інвалідністю, в якій визначаються реабілітаційні заходи і строки їх виконання, та здійснюють контроль за повнотою та ефективністю виконання цієї програми;
-надають консультативну допомогу з питань реабілітації та стороннього догляду, диспансерного нагляду або допомоги дітям з інвалідністю;
-забезпечують своєчасний огляд (переогляд) дітей з порушеннями стану здоров`я та дітей з інвалідністю.
Медико-соціальні послуги з огляду повнолітніх осіб і послуги лікарсько-консультативних комісій з огляду дітей надаються безоплатно.
Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності медико-соціальними експертними комісіями та лікарсько-консультативними комісіями лікувально-профілактичних закладів затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 21.11.2013 № 917 було затверджено Положення про лікарсько-консультативну комісію (далі по тексту Положення №917) та Порядок встановлення лікарсько-консультативними комісіями інвалідності дітям (далі по тексту Порядок №917).
За приписами п. 7 Положення №917 комісії, серед іншого, визначають:
-наявність стійкого розладу функцій організму та відповідно можливі обмеження життєдіяльності дитини під час взаємодії із зовнішнім середовищем;
-категорію "дитина з інвалідністю" або "дитина з інвалідністю підгрупи А", причину і час настання інвалідності, а також ступінь втрати працездатності (у відсотках) у дітей віком від 15 до 18 років, які потерпіли від нещасного випадку на виробництві.
Пунктом 3 Порядку №917 передбачено, що особам віком до 18 років комісіями встановлюється категорія "дитина з інвалідністю", а особам віком до 18 років, які мають виключно високу міру втрати здоров`я та надзвичайну залежність від постійного стороннього догляду, допомоги або диспансерного нагляду інших осіб і які фактично не здатні до самообслуговування, - категорія "дитина з інвалідністю підгрупи А".
Відповідно до п.4 Порядку №917 медико-соціальна експертиза проводиться комісіями з метою встановлення дітям категорії "дитина з інвалідністю" або "дитина з інвалідністю підгрупи А" за направленням лікаря, який надає первинну медичну допомогу, закладу охорони здоров`я, в якому спостерігається дитина, після повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень, оцінювання соціальних потреб дитини, визначення клініко-функціонального діагнозу, здійснення лікувальних і реабілітаційних заходів та отримання їх результатів за наявності документів, що підтверджують стійкий розлад функцій організму, зумовлений захворюваннями, травмою (її наслідками) або вродженими вадами, що призводять до обмеження життєдіяльності дитини.
На розгляд комісії лікар, який надає дитині первинну медичну допомогу, подає такі документи:
-історію розвитку дитини за формою, встановленою МОЗ;
-виписку з медичної карти стаціонарного хворого або консультаційного висновку спеціаліста, виданих після стаціонарного або амбулаторного обстеження та лікування дитини в закладах охорони здоров`я та науково-дослідних установах, визначених МОЗ, з обґрунтуванням медичних показань для визнання дитини особою з інвалідністю із зазначенням згідно з Міжнародною статистичною класифікацією хвороб та споріднених проблем здоров`я 10-го перегляду діагнозу та коду;
-план медичної реабілітації;
-документ, що засвідчує особу батьків дитини або її законних представників.
Згідно з п.5 Порядку №917 лікар, який надає дитині первинну медичну допомогу, готує та подає на розгляд комісії документи для встановлення дитині категорії "дитина з інвалідністю" або "дитина з інвалідністю підгрупи А". При цьому зазначений лікар повинен бути присутнім під час проведення засідання комісії для інформування про стан дитини.
Пунктом 6 Порядку №917 визначено, що комісія проводить огляд хворої дитини та розглядає документи, зазначені у пункті 4 цього Порядку, протягом семи робочих днів з дня їх надходження.
З матеріалів справи вбачається, що на розгляд комісії медична документація та направлення від лікаря первинної ланки, який спостерігає дитину, з обґрунтуванням присвоєння статусу дитина з інвалідністю підгрупи А не були надані.
Наданий на розгляд комісії виписний епікриз лікаря-ендокринолога дитячого з Сумської обласної дитячої клінічної лікарні, де дитина ОСОБА_3 знаходилася на стаціонарному лікуванні з 11.02.2021 по 19.02.2021 не містить рекомендацій щодо перегляду справи дитини для присвоєння статусу дитина з інвалідністю підгрупи А.
Відповідно до пунктів 13, 15 Порядку №917 класифікація, що використовується комісією під час проведення медико-соціальної експертизи дітей, визначає основні види порушень функцій організму дитини, зумовлені захворюваннями, травмами (їх наслідками) та/або вродженими вадами, і ступінь їх вираження.
Під час комплексної оцінки різних показників, що характеризують стійкі порушення функцій організму, встановлюють такі ступені їх вираження:
-I ступінь - незначні порушення;
-II ступінь - помірні порушення;
-III ступінь - виражені порушення;
-IV ступінь - значно виражені порушення.
Пунктом 16 Порядку №917 передбачено, що основними категоріями життєдіяльності є здатність до:
-самообслуговування;
-самостійного пересування;
-контролювання своєї поведінки;
-трудової діяльності.
Згідно з п. 17 Порядку №917 під час комплексної оцінки різних показників, що характеризують рівень обмеження основних категорій життєдіяльності, встановлюються такі ступені їх вираження:
1) здатність до самообслуговування - здатність дитини самостійно задовольняти основні фізіологічні потреби, провадити повсякденну побутову діяльність, зокрема володіти навичками особистої гігієни:
- I ступінь - здатність до самообслуговування з витрачанням при цьому більш тривалого часу, дрібність виконання дій під час самообслуговування, зменшення кількості дій під час самообслуговування з використанням у разі потреби технічних засобів;
- II ступінь - здатність до самообслуговування з регулярною частковою допомогою інших осіб з використанням у разі потреби технічних засобів;
- III ступінь - нездатність до самообслуговування, потреба у постійній сторонній допомозі та повна залежність від інших осіб;
2) здатність до самостійного пересування - здатність дитини самостійно переміщатися в просторі, зберігати рівновагу тіла під час пересування, перебування у спокої і під час зміни положення тіла, користуватися громадським транспортом:
- I ступінь - здатність до самостійного пересування з витрачанням при цьому більш тривалого часу, дрібність виконання дій під час пересування і скорочення відстані з використанням у разі потреби технічних засобів;
- II ступінь - здатність до самостійного пересування з регулярною частковою допомогою інших осіб з використанням у разі потреби технічних засобів;
- III ступінь - нездатність до самостійного пересування і потреба в постійній допомозі інших осіб;
3) здатність до орієнтації - здатність дитини до адекватного сприйняття навколишнього середовища, до визначення часу і місця перебування, оцінки ситуації:
- I ступінь - здатність до орієнтації тільки у звичній ситуації самостійно та/або з використанням технічних засобів;
- II ступінь - здатність до орієнтації з регулярною частковою допомогою інших осіб з використанням у разі потреби технічних засобів;
- III ступінь - нездатність до орієнтації (дезорієнтація) і потреба в постійній допомозі та (або) нагляді інших осіб;
4) здатність до спілкування - здатність дитини до встановлення контактів з іншими особами шляхом сприйняття, переробки і передачі інформації:
- I ступінь - здатність до спілкування із зниженням темпу і обсягу отримання і передачі інформації; використання у разі потреби технічних засобів допомоги; здатність у разі ізольованого ураження органа слуху до спілкування з використанням невербальних способів і послуг сурдоперекладу;
- II ступінь - здатність до спілкування з регулярною частковою допомогою інших осіб з використанням у разі потреби технічних засобів;
- III ступінь - нездатність до спілкування і потреба в постійній допомозі інших осіб;
5) здатність контролювати свою поведінку - здатність дитини до усвідомлення себе і адекватної поведінки з урахуванням соціально-правових та морально-етичних норм:
- I ступінь - періодичне виникнення обмеження здатності контролювати свою поведінку в складних життєвих ситуаціях та (або) постійне утруднення у виконанні рольових функцій, які зачіпають окремі сфери життя, з можливістю часткової самокорекції;
- II ступінь - постійне зниження рівня критичного ставлення до своєї поведінки і навколишнього середовища з можливістю часткової корекції тільки з регулярною допомогою інших осіб;
- III ступінь - нездатність контролювати свою поведінку, неможливість її корекції, потреба в постійній допомозі (нагляді) інших осіб;
6) здатність до навчання - здатність дитини до сприйняття, запам`ятовування, засвоєння і відтворення знань (загальноосвітніх, професійних та інших), оволодіння навичками та вміннями (професійними, соціальними, культурними, побутовими):
- I ступінь - здатність до навчання у навчальних закладах або класах (групах) з інклюзивним навчанням у таких закладах з використанням у разі потреби корегованих методів навчання, спеціального режиму навчання та спеціальних засобів для освіти;
- II ступінь - здатність до навчання за спеціальними програмами у навчальних закладах або вдома чи спеціальних навчальних закладах з використанням у разі потреби спеціальних засобів для освіти;
- III ступінь - значне обмеження здатності до навчання (здатність до здобуття лише певних освітніх рівнів (початкової загальної або базової загальної середньої освіти);
7) здатність до трудової діяльності - здатність дитини провадити трудову діяльність з дотриманням вимог до змісту, обсягу, якості та умов виконання роботи:
- I ступінь - здатність до провадження трудової діяльності;
- II ступінь - здатність до провадження трудової діяльності у спеціально створених умовах праці, зокрема на підприємствах, в установах та організаціях або вдома, з урахуванням індивідуальних функціональних можливостей дитини, зумовлених інвалідністю, шляхом пристосування основного і додаткового устаткування, технічного обладнання чи у разі потреби - зниження кваліфікації, рівня важкості, напруження та (або) зменшення обсягу роботи тощо, нездатність продовжувати роботу за основною професією у разі збереження можливості в звичайних умовах праці провадити трудову діяльність за більш низькою кваліфікацією;
- III ступінь - здатність тільки до провадження елементарних видів трудової діяльності, що не потребують здобуття будь-якої освіти.
Ступінь обмеження основних категорій життєдіяльності дитини визначається виходячи з результатів оцінки їх відхилення від норми, що відповідає певному періоду (віку) біологічного розвитку дитини (п.18 Порядку №917).
Критерії встановлення інвалідності визначені пунктами 19-21 Порядку №917, відповідно до яких дитині, якій встановлена інвалідність, залежно від міри втрати здоров`я та обсягу потреби в постійному сторонньому догляді, допомозі або диспансерному нагляді встановлюється категорія "дитина з інвалідністю" або "дитина з інвалідністю підгрупи А".
Перелік захворювань та патологічних станів, що дають право на встановлення інвалідності дітям, затверджується МОЗ.
Підставою для встановлення дитині категорії "дитина з інвалідністю" є помірна та середня міра втрати здоров`я, залежність від стороннього догляду, допомоги або диспансерного нагляду і здатність до самообслуговування.
До числа дітей з помірною та середньою мірою втрати здоров`я належать діти, які мають будь-які основні види порушень функцій організму I та II ступеня їх вираження (незначні та помірні порушення) та обмеження життєдіяльності будь-якої категорії I ступеня її вираження (які оцінюються відповідно до вікової норми).
Підставою для встановлення дитині категорії "дитина з інвалідністю підгрупи А" є виключно висока міра втрати здоров`я та надзвичайна (повна) залежність від постійного стороннього догляду, допомоги або диспансерного нагляду та фактична нездатність до самообслуговування.
До числа дітей із виключно високою мірою втрати здоров`я належать діти, які мають будь-які основні види порушень функцій організму III і IV ступеня їх вираження (виражені та значно виражені порушення) і обмеження життєдіяльності будь-якої категорії II, III і IV ступеня їх вираження (які оцінюються відповідно до вікової норми).
Згідно матеріалів справи ОСОБА_2 встановлений діагноз Цукровий діабет І типу, важка форма, Е 10.0, Р ІІ п. 3 пп.3.3
Наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства фінансів України від 08.11.2001 №454/471/516 затверджений Перелік медичних показань, що дають право на одержання державної соціальної допомоги на дітей-інвалідів віком до 16 років.
Відповідно до Розділу ІІ п.3 пп.3.3 зазначеного Переліку інсулінозалежний цукровий діабет (1 тип) віднесений до захворювань, що дають право на одержання державної соціальної допомоги строком до 16 років. Характеристика клінічного перебігу захворювання: необоротне стійке порушення функції підшлункової залози, що проявляється клінічною та лабораторною картиною абсолютної інсулінової недостатності та потребує постійної замісної терапії препаратами інсуліну.
На підставі вказаного наказу дитині ОСОБА_2 вже оформлено статус дитина з інвалідністю.
Комісією також взятий до уваги виписний епікриз лікаря-ендокринолога дитячого з Сумської обласної дитячої клінічної лікарні, де ОСОБА_3 знаходилася на стаціонарному лікуванні з 11.02.2021 по 19.02.2021, згідно якого дитина відвідує школу, вводить інсулін самостійно, проходить регулярні лікування та обстеження у соматичному відділенні Сумської обласної клінічної дитячої лікарні у лікаря-ендокринолога дитячого, та не містить рекомендацій щодо перегляду справи дитини для присвоєння статусу дитина з інвалідністю підгрупи А.
Зазначення в епікризі про постійне спостереження та допомоги дорослого за технічним процесом протягом доби не є достатньою підставою для присвоєння статусу дитина з інвалідністю підгрупи А.
Крім того, суд звертає увагу, що в порушення вимог пунктів 4, 5 Порядку №917 законними представниками ОСОБА_4 на розгляд комісії не були надані медична документація та направлення від лікаря первинної ланки, який спостерігає дитину, з обґрунтуванням присвоєння статусу дитина з інвалідністю підгрупи А.
Вирішуючи питання присвоєння ОСОБА_6 статусу дитина з інвалідністю підгрупи А, комісія дослідила всі критерії встановлення інвалідності дитині, про що свідчить виписка з протоколу №64 від 08.04.2021. Комісія досліджувала всі надані на розгляд комісії документи. Засідання комісії відбувалося при безпосередньому огляді дитини, спілкуванні з нею, за участю законного представника дитини.
З урахуванням викладеного комісією правомірно та обґрунтовано прийнято висновок №64 від 08.04.2021 про відмову у встановленні інвалідності підгрупи А.
Отже, у суду відсутні законні підстави для визнання протиправним та скасування спірного висновку.
Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування спірного висновку та зобов`язання ЛКК КНП Дитяча клінічна лікарня Святої Зінаїди повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.02.2021про встановлення малолітній дитині ОСОБА_2 категорії дитина з інвалідністю підгрупи А
Оскільки позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди є похідними від вимог про визнання протиправним та скасування висновку комісії, то у їх задоволені також необхідно відмовити.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до Комунального некомерційного підприємства "Дитяча клінічна лікарня Святої Зінаїди" Сумської міської ради, Лікарсько-консультативної комісії Комунального некомерційного підприємства "Дитяча клінічна лікарня Святої Зінаїди" Сумської міської ради про визнання протиправним та скасування висновку, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.О. Бондар