Справа № 640/23119/21
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2021-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2021 року м. Київ №640/23119/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомФонду гарантування вкладів фізичних осіб
до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)
провизнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу
встановив:

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб звернувся до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому просив суд:

-визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу ВП №65474230 від 29 липня 2021 року, винесену державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Красноштан І.Л. в порядку примусового виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2021 року у справі №440/6714/20.

Позовні вимоги мотивовані тим, що застосовуючи до позивача оскаржуваною постановою штрафні санкції державний виконавець не пересвідчився у поважності причин, які зумовили невиконання рішення суду у встановлений державним виконавцем строк, а також не врахував пояснення позивача, викладені в листі від 20 липня 2021 року №60-9841/21, в яких позивач наголошував на неотриманні судового рішення у справі №440/6714/20, а також намір оскаржити згадане судове рішення, після його отримання, в апеляційному порядку.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 вересня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 28 вересня 2021 року.

У судове засідання 28 вересня 2021 року представник позивача не прибув, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання.

Представник відповідача не прибув також. Свого відношення до позову відповідач не висловив. При цьому надав копію матеріалів виконавчого провадження ВП №65474230.

В зв`язку з неявкою в судове засідання 28 вересня 2021 року учасників справи суд здійснив розгляд справи у порядку письмового провадження.

За наслідками розгляду справи по суті спору судом встановлено наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, на підставі виконавчого листа №440/6714/20, виданого 13 квітня 2021 року Полтавським окружним адміністративним судом, яким зобов`язано Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити інформацію про банківський вклад ОСОБА_1 в ПАТ «Банк Михайлівський» за договором №980-024-000001694 банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)» від 20 листопада 2015 року у сумі 163258,42 грн. до Переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, - старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Красноштан Інною Леонідівною відкрито виконавче провадження, про що винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №65474230 від 19 травня 2021 року.

Пунктом 2 резолютивної частини постанови зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб на адресу відповідача направив листа від 09 червня 2021 року №60-7893/21, зареєстрованого Шевченківським районним відділом державної виконавчої служби у місті Києві 15 червня 2021 року, в якому повідомив державного виконавця, що станом на 09 червня 2021 року Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, який здійснює безпосереднє виведення ПАТ «Банк Михайлівський»» з ринку, вживаються заходи щодо виконання судового рішення у справі №440/6714/20 в порядку, визначеному Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», однак виконання рішення потребує значного часу, більшого ніж встановлено державним виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження. В зв`язку з цим боржник просив відкласти проведення виконавчих дій.

Оскільки станом на 12 липня 2021 року до відповідача не надійшли документи на підтвердження повного фактичного виконання позивачем рішення суду, відповідач виніс вимогу виконавця від 12 липня 2021 року, якою зобов`язував боржника протягом 5 днів з моменту отримання вимоги надати підтвердження виконання виконавчого листа №440/6714/20 від 13 квітня 2021 року, виданого Полтавським окружним адміністративним судом.

У відповідь Фонд гарантування вкладів фізичних осіб на адресу відповідача направив листа від 20 липня 2021 року №60-9841/21, в якому повідомив державного виконавця, що на адресу Фонду не надходило судове рішення у справі №440/6714/20, «що перешкоджає у виконанні судового рішення відповідно до вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та нормативно-правових актів Фонду. Після отримання судового рішення у справі №440/6714/20 останнє буде оскаржено в апеляційному порядку відповідно до положень КАС України.».

Станом на 29 липня 2021 року підтвердження виконання рішення суду на адресу Відділу не надходило, в зв`язку з чим старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Красноштан Інною Леонідівною винесено постанову ВП №65474230 від 29 липня 2021 року про накладення на боржника штрафу у розмірі 5100 грн.

Не погоджуючись із вказаною постановою позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним відносинам суд виходив з такого.

Частиною першою статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У відповідності до частини першої статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Рішення, що підлягають примусовому виконанню на підставі виконавчих документів визначені статтею 3 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно частини другої цієї статті виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

У відповідності з частиною третьою цієї статті виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Відповідно до частини четвертої статті 18 Закону вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Частиною першою та другою статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до частини першої статті 75 цього Закону у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини другої цієї статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

В той же час, враховуючи принцип змагальності, закріплений зокрема у частині першій статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, за яким розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, - позивач має довести належними та допустимими доказами порушене відповідачем право.

Перевіряючи рішення відповідача, а саме постанову державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 29 липня 2021 року про накладення на боржника Фонд гарантування вкладів фізичних осіб штрафу у розмірі 5100,00 грн, на відповідність зазначеним у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, слід вказати на наступне.

З наведених вище статей 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» слідує, що покладення на боржника негативних наслідків у вигляді грошового стягнення (штрафу) може бути застосовано виконавцем у разі невиконання рішення без поважних причин у встановлений виконавцем строк.

«Поважність причин» це оціночне поняття.

Поважні причини - це обставини, що діють на волю суб`єкта, з яким законодавець пов`язує звільнення цього суб`єкта від виконання покладених на нього обов`язків або від визначених законодавством негативних наслідків його поведінки.

До поважних причин можуть бути віднесені будь-які обставини навколишнього світу. Це можуть бути як дії фізичних або юридичних осіб, так і явища, які не залежать від волі людини. Такі обставини мають впливати на волю суб`єкта відповідних правовідносин. Саме внаслідок дії цих обставин, що виникли раптово або закономірно, він не має змоги належним чином виконувати покладені на нього обов`язки.

Обставини, що визначаються законом як поважні причини, звільняють суб`єкта цих правовідносин від виконання покладених на нього обов`язків або негативних для нього наслідків.

Як на поважність причин невиконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду у справі №440/6714/20 у встановлений державним виконавцем строк, позивач вказував на потребу більш значного часу, ніж встановлено виконавцем для виконання рішення в порядку, визначеному Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та не отримання боржником власне рішення суду у справі №440/6714/20 і намір його оскаржити в апеляційному порядку.

Утім суд критично ставиться до наведених доводів позивача.

Позивач у листі від 09 червня 2021 року №60-7893/21, адресованому відповідачу зазначав, що ним вживаються заходи на виконання рішення суду у порядку, визначеному Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», проте, враховуючи вимоги статей 9, 77, 79 Кодексу адміністративного судочинства України, жодних доказів на підтвердження цьому не надав.

В подальшому у листі від 20 липня 2021 року №60-9841/21, адресованому відповідачу, позивач наголошував, що ним не було отримано судового рішення у справі №440/6714/20, а за наслідками його отримання позивач має намір оскаржити рішення суду в апеляційному порядку, що в свою чергу є перешкодою для виконання вказаного рішення.

Статтею 4 Закону України «Про виконавче провадження» встановлені вимоги до виконавчого документа.

Зокрема, відповідно до пункту 6 частини першої цієї статті у виконавчому документі зазначається дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

З виконавчого листа №440/6714/20, виданого Полтавським окружним адміністративним судом вбачається, що судове рішення набрало законної сили 30 березня 2021 року.

Статтею 2, частиною другою статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України та частиною другою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» регламентовано, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. При цьому, у статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України додатково закріплено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами; невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, рішення Полтавського окружного адміністративного суду, на виконання якого виданий виконавчий лист №440/6714/20 та відкрито відповідачем виконавче провадження ВП №65474230, набрало законної сили та підлягає обов`язковому виконанню.

При цьому, з`ясування питання отримання/неотримання учасниками виконавчого провадження рішення суду, на підставі якого був виданий виконавчий документ, не віднесено Законом України «Про виконавче провадження» до обов`язків державного виконавця при вчиненні виконавчих дій і не є поважною причиною невиконання такого рішення суду.

Знову ж таки, намір боржника оскаржувати до вищої інстанції ухвалене судом рішення також не є поважною причиною його не виконання, якщо рішення набрало законної сили і обов`язковість його виконання визначена законом.

Таким чином, оскільки Фондом гарантування вкладів фізичних осіб рішення Полтавського окружного адміністративного суду у справі №440/6714/20 не виконано у строк, встановлений державним виконавцем постановою про відкриття виконавчого провадження ВП №65474230 від 19 травня 2021 року, вимогою державного виконавця від 12 липня 2021 року, причини, які на думку позивача перешкоджали виконанню ним судового рішення у встановлений строк та на які він посилався у листах від 09 червня 2021 року та 20 липня 2021 року, є неповажними, - державним виконавцем правомірно застосовано до боржника штрафну санкцію оскаржуваною постановою від 29 липня 2021 року.

Відтак позовні вимоги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб є необгрунтованими і задоволенню не підлягають.

Оскільки позивачу відмовлено у задоволенні позову судові витрати відсутні.

Керуючись статтями 2, 77, 241-246, 287, 251 Кодексу адміністративного судочинства України Окружний адміністративний суд міста Києва -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу ВП №65474230 від 29 липня 2021 року, винесеної державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Красноштан І.Л. в порядку примусового виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2021 року у справі №440/6714/20 - відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 287, 296 - 297, з урахуванням перехідних положень, Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко