Справа № 420/8195/21
Суддя: Андрухів В.В.
Дата ухвалення: 2021-10-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/8195/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., розглянувши в порядку загального позовного провадження у письмовому провадженні справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю ЕЛІТЮГ-ПЛЮС до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю ЕЛІТЮГ-ПЛЮС звернулося до суду з позовом до Одеської митниці Держмитслужби, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів №UA500020/2021/000080/2 від 23.04.2021 року;

- визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2021/00265.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ТОВ «ЕЛІТЮГ-ПЛЮС» є акредитованим суб`єктом зовнішньоекономічної діяльності та платником податку на додану вартість.

Відповідно до укладеного ТОВ «ЕЛІТЮГ-ПЛЮС» зовнішньоекономічного контракту №1 від 27.01.2021 р. з продавцем CHANGZHOU EGE INTERNATIONAL CORPORATION на митну територію України надійшов придбаний ТОВ «ЕЛІТЮГ-ПЛЮС» товар - полотна основов`язані, із синтетичних волокон, пофарбовані, сітка для затінення з світостабілізованого поліетилену, в рулонах.

З метою митного оформлення придбаних товарів та випуску їх у вільний обіг, 21.04.2021 року позивачем через декларанта подано електрону митну декларацію №UA500020/2021/013493 разом із відповідними супровідними документами, згідно яких митна вартість товару була визначена за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

На підтвердження заявлених відомостей щодо митної вартості ввезеного товару, з вказаною митною декларацією ТОВ «ЕЛІТЮГ-ПЛЮС» через митного брокера подано низку документів.

За результатами розгляду поданих документів відповідач своїм електронним повідомленням до документа № UA500020/2021/013493 від 21.04.2021 р. повідомив декларанта, що у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності та не міститься всіх відомостей, що підтверджують числові визначення складових митної вартості товарів, чи відомостей стосовно ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме: поданий до митного оформлення документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 20.04.2021 №884525/21 не містить інформації щодо умов поставки товару та назви судна; відповідно до п.п. в) п.2 ч.10 ст.58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Згідно п.4.2 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 27.01.2021 №1 витрати на пакування входять у вартість товару. Проте, у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару.

З огляду на вищезазначені розбіжності, а також враховуючи спрацювання автоматизованою системою аналізу та управління ризиками відповідних форм митного контролю щодо вжиття заходів з метою перевірки числових значень складових митної вартості товарів, відповідачем було висунуто вимогу про надання додаткових документів, а саме: ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти виробника товару; копію митної декларації країни відправлення з перекладом на українську мову; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У відповідь на вищезазначене повідомлення відповідача позивач своїм електронним повідомленням до документа № UA500020/2021/013493 та листом декларанта (ТОВ «Алідарт») від 23.04.2021 р. додатково до митниці для забезпечення митного оформлення надано рахунок № РФ-11657 від 20.04.2021 р., оборотно-сальдову відомість по рахунку № 632 за період 01.01.2021 - 23.04.2021 р., картку рахунку № 632 за період 01.01.2021 23.04.2021 р. щодо оплати за товар та оплати за послуги з перевезення такого товару до митного кордону України, також надано каталог товарів виробника, прейскурант виробника, висновок експерта № 20-77/04-2021 від 21.04.2021 р. щодо цінової характеристики - ринкової вартості товару, договір транспортного експедирування №1210/20/03 від 12.04.2020 р., переклад до експортної декларації № 49848860.

Також листом декларанта (ТОВ «Алідарт») від 23.04.2021 р. надано пояснення стосовно того, що поданий до митного оформлення документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 20.04.2021 № 884525/21, не містить інформації щодо умов поставки товару та назви судна. У листі вказано, що умови поставки зазначені та містяться у контракті та супровідному документі на вантаж (інвойсі), назва судна міститься у коносаменті, посилання на який йдеться у такому документі, що підтверджує вартість перевезення (довідка про транспортні витрати від 20.04.2021 № 884525/21). А витрати на пакування товару згідно п.4.2 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 27.01.2021 № 1 входять у вартість товару.

Однак, за результатами розгляду поданих документів, 23.04.2021 р. митний орган відмовив позивачу в митному оформленні (випуску) товарів за заявленою декларантом митною вартістю, одночасно направивши засобами електронного зв`язку рішення про коригування митної вартості товарів № UA500020/2021/000080/2 від 23.04.2021 р. з посиланням на те, що за результатом проведеної консультації шляхом обміну електронними повідомленнями між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості, було обрано другорядний метод визначення митної вартості - резервний.

26.04.2021 р. відповідачем було оформлено та направлено позивачу через декларанта картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500020/2021/00265 згідно вимог ч.6 п.2 ст.54 МКУ та з причин винесення відповідно до ст.55 МК України рішення про коригування митної вартості товарів №UA500020/2021/000080/2 від 23.04.2021 р.

ТОВ «ЕЛІТЮГ-ПЛЮС» не погоджується із зазначеним рішенням про коригування митної вартості № UA500020/2021/000080/2 від 23.04.2021 р. та карткою відмови в прийнятті мінної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2021/00265 через їх протиправність, безпідставність, необґрунтованість, необ`єктивність та невідповідність фактичним обставинам й нормам чинного законодавства України, що призвело до безпідставної надмірної сплати ТОВ «ЕЛІТЮГ-ПЛЮС» митних платежів у вигляді мита та податку на додану вартість.

Ухвалою судді від 24.05.2021 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалою від 20.07.2021 року продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів. Закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті на 14 вересня 2021 року о 14 год. 30 хв.

У судове засідання, призначене на 14 вересня 2021 року на 14 год. 30 хв., сторони не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Ухвалою від 14.09.2021 року суд ухвалив вирішувати справу без урахування відзиву відповідача (вхідний №38915/21 від 20.07.2021 року), який подано з пропуском встановленого судом строку та неподанням відповідачем у встановленому ч.2 ст.121 КАС України порядку заяви про продовження цього строку.

Частиною 9 статті 205 КАС України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов до висновку про можливість продовження розгляду справи по суті за відсутності осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, у порядку письмового провадження.

Дослідивши в письмовому провадженні наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного ТОВ «ЕЛІТЮГ-ПЛЮС» зовнішньоекономічного контракту № 1 від 27.01.2021 р. з продавцем CHANGZHOU EGE INTERNATIONAL CORPORATION на митну територію України надійшов придбаний ТОВ «ЕЛІТЮГ-ПЛЮС» товар - полотна основов`язані, із синтетичних волокон, пофарбовані, сітка для затінення з світостабілізованого поліетилену, в рулонах (а.с. 31-35).

21 квітня 2021 року декларантом позивача була подана електронна митна декларація №UA500020/2021/013493 з метою митного оформлення імпортованого товару за Контрактом (а.с. 23-24).

У графі 32 Митної декларації вказаний опис товару 1: полотна основов`язані, із синтетичних волокон, пофарбовані, сітка для затінення з світостабілізованого поліетилену, в рулонах.

Митну вартість товару визначено за основним (першим) методом - ціною договору.

Разом з митною декларацією декларантом було подано наступні документи (а.с.36-79):

- пакувальний лист (packing list) б/н від 03.03.2021 р.;

- рахунок-фактура (інвойс) (commercial invoice) № EGE012011 від 03.03.2021 р.;

- коносамент (bill of landing) № DXQ2103405 від 11.03.2021 р.;

- навантажувальний документ (bordereau) №00007695 від 19.04.2021 р.;

- сертифікат про походження товару (certificate of origin) № 21С3204С1289/00002 від 08.03.2021р.;

- банківський платіжний документ, що стосується товару (Swift) від 01.02:2021 р.;

- банківський платіжний документ, що стосується товару (Swift) від 16.03.2021 р.;

- документ, що підтверджує вартість перевезення товару № 884525/21 від 20.04.2021 р.;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) специфікація №1 від 27.01.2021 р.;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються № 1 від 27.01.2021 р.;

- договір про надання послуг митного брокера № 133 від 12.10.2020 р.;

- інші некласифіковані документи (Вагові) від 19.04.2021 р.

За результатами розгляду поданих документів відповідач своїм електронним повідомленням до документа № UA500020/2021/013493 від 21.04.2021 р. повідомив декларанта, що у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності та не міститься всіх відомостей, що підтверджують числові визначення складових митної вартості товарів, чи відомостей стосовно ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме: поданий до митного оформлення документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 20.04.2021 №884525/21 не містить інформації щодо умов поставки товару та назви судна; відповідно до п.п. в) п.2 ч.10 ст.58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Згідно п.4.2 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 27.01.2021 №1 витрати на пакування входять у вартість товару. Проте, у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару.

З посиланням на виявлені розбіжності в документах відповідачем було висунуто вимогу про надання додаткових документів, а саме: 1) ліцензійного чи авторського договору покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 2) виписки з бухгалтерської документації; 3) каталогів, специфікацій, прейскурантів виробника товару; 4) копії митної декларації країни відправлення з перекладом на українську мову; 5) висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини.

У відповідь на вищезазначене повідомлення відповідача позивач своїм електронним повідомленням до документа № UA500020/2021/013493 та листом декларанта (ТОВ «Алідарт») від 23.04.2021 р. додатково надав до митниці для забезпечення митного оформлення рахунок № РФ-11657 від 20.04.2021 р., оборотно-сальдову відомість по рахунку № 632 за період 01.01.2021 - 23.04.2021 р., картку рахунку № 632 за період 01.01.2021 23.04.2021 р. щодо оплати за товар та оплати за послуги з перевезення товару до митного кордону України. Також надано каталог товарів виробника, прейскурант виробника, висновок експерта № 20-77/04-2021 від 21.04.2021 р. щодо цінової характеристики - ринкової вартості товару, договір транспортного експедирування №1210/20/03 від 12.04.2020 р., переклад до експортної декларації № 49848860.

Листом декларанта (ТОВ «Алідарт») від 23.04.2021 р. надано пояснення, що умови поставки зазначені та містяться у контракті та інвойсі, назва судна міститься у коносаменті, посилання на який надається у довідці про транспортування. Стосовно витрат на пакування товару декларант зазначив, що згідно п.4.2 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 27.01.2021 № 1, входять у вартість товару (а.с. 91).

23 квітня 2021 року Одеською митницею Держмитслужби було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA5000200/20210/000080/2 за митною декларацією UA500020/2021/013493 (а.с. 27).

У вказаному рішенні про коригування заявленої митної вартості товарів зазначено, що у зв`язку із тим, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товар саме:

1) поданий до митного оформлення документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 20.04.2021 №884525/21, не містить інформації щодо умов поставки товару та назви судна;

2) відповідно до п.п. в) п.2 ч.10 ст.58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Згідно п.4.2 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 27.01.2021 №1 витрати на пакування входить у вартість товару. Проте, у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару.

За результатом проведеної консультації шляхом обміну електронними повідомленнями між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості, було обрано другорядний метод визначення митної вартості - резервний.

З метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних ЄАІС та встановлено, що по товару №1 рівень митної вартості за товарами, митне оформлення яких вже здійснено, є більшим - 3,96 доларів США за кг нетто (митна декларація №UA500020/2021/013421 від 20.04.2021), ніж заявлено декларантом - 2,4668 доларів США за кг нетто.

23.04.2021 року Одеською митницею Держмитслужби оформлена картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2021/00265 (а.с. 29-30).

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 246 МК України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до положень статті 318 МК України, митний контроль передбачає виконання органами доходів та зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Статями 49, 50 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (далі - ГААТ).

Згідно з частиною другою статті VII ГААТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Частинами 4, 5 ст. 58 МК України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Згідно статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. При цьому, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати з органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Згідно статті 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною 2 статті 53 МК України визначено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною третьою статті 53 МК України передбачено, що у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

З аналізу частин 1, 2 ст. 53 МК України вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом органу доходів та зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011р. №3018-VI Про внесення змін до Закону України Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Частиною 4 статті 53 МК України визначено, що у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Частиною п`ятою статті 53 МК України чітко та імперативно визначено, що митним органом забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, статтею 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Враховуючи вищевикладене, аналіз положень ч.3 ст.53, ч.1, 2 та 5 ст. 54, ст. 58 МК України дає підстави для висновку про те, що орган доходів та зборів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України, адже такі вади не дозволяють органу доходів та зборів законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості, здійсненої декларантом.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 53 МК України право митного органу на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів виникає лише у разі, коли у документах, поданих для митного оформлення згідно частини другої статті 53 МК України, наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв`язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість.

Так, процедура витребування органом доходів та зборів додаткових документів з урахуванням вимог чинного законодавства має визначені умови та послідовність - витребування додаткових документів має місце виключно з підстав існування у контролюючого органу обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. У свою чергу, митниця має вказати, які саме відомості у поданих документах викликають сумнів. Витребування додаткових документів за переліком ч. 3 ст. 53 МК України можливе за умови зазначення митницею того, який саме документ є необхідним та які конкретно відомості такий документ має підтвердити. Тобто витребування всіх документів, передбачених частиною 3 статті 53 МК України, можливе за умови надання митницею пояснень щодо кожного з документів.

Митні органи мають право витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Тобто, наведені приписи зобов`язують відповідача зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

У свою чергу, не наведення відповідачем в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Аналогічна позиція висловлена Верховним судом України, зокрема, у постановах від 31.03.2015 року у справі №21-127а15, від 30.06.2015 року у справі № 21 -591 аі5 (814/283/14), Верховним Судом, зокрема, постановах від 20.02.2018 року № 826/997/16, від 20.02.2015 року № 826/8799/16, від 17.04.2018 року № 815/329/17, від 14.09.2018 року №821/1617/17.

Суд бере до уваги доводи позивача, у відповідності до ч.2 ст.53 МК України, останнім до митного органу було подано всі основні документи, які підтверджують митну вартість ввезених на територію України товарів.

Суд бере до уваги, що специфікація виробника товару додатково не надавалася, так як надавалася декларантом на момент декларування з первинною митною декларацією, про що також зазначено у картці відмови, що виключало обов`язок декларанта надавати її повторно.

Більш того, відповідачем при первинному отриманні від декларанта зазначеного документу не було встановлено жодних розбіжностей, у тому числі, числових, які необхідно було додатково підтвердити, пояснити чи відкоригувати/виправити шляхом надання повторно цього ж документу.

Висновок про якісні характеристики товарів міститься в специфікації виробника товару, яка також надавалася декларантом на момент декларування з первинною митною декларацією, про що також зазначено у картці відмови.

Стосовно висновків відповідача, що у поданому до митного оформлення документі, що підтверджує вартість перевезення товару від 20.04.2021 р. №884525/21, не міститься інформації щодо умов поставки товару та назви судна, суд бере до уваги доводи позивача, що воно є необґрунтованим, оскільки суперечить п.п.3.1. зовнішньоекономічного договору (контракту) купівлі-продажу №1 від 27.01.2021 р., в якому зазначено, що поставка товару здійснюється на умовах: FOB Нингбо, відповідно з Правилами Інкотермс 2010, та в наданому позивачем документі № 884525/21 від 20.04.2021 р. міститься розрахунок вартості перевезення товару відповідно з переліком номерів контейнерів по коносаменту №DXQ2103405, який був наданий декларантом разом з митною декларацією № UА500020/2021/013493 від 22.04.2021 р. Зазначення ж назви судна у документі № 884525/21 від 20.04.2021 р. не є обов`язковим, так як при співставленні двох документів по номерах контейнерів, а саме: документу, що підтверджує вартість перевезення товару № 884525/21 від 20.04.2021 р. (довідка про транспортні витрати) та коносаменту №DXQ2103405, вбачається, що контейнери CSLU6252506, SEGU4072245, TCNU1196260, зазначені в довідці про транспортні витрати № 884525/21 від 20.04.2021 р. та коносаменті №DXQ2103405, перевозилися на судні JOHANNA SCHULTE, назва якого зазначена в коносаменті №DXQ2103405, як цього і вимагають умови укладення договору морського перевезення (коносаменту).

Отже, як вбачається з обставин справи, підстав у відповідача для висновків про встановлення розбіжностей через відсутність в документі, що підтверджує вартість перевезення товару № 884525/21 від 20.04.2021 р. інформації щодо умов поставки товару та назви судна - немає.

Будь-які інші документи стосовно підтвердження вартості транспортування товару, митним органом в своїх повідомленнях декларанту не вимагалися.

Стосовно посилання відповідача на те, що згідно до п.4.2 зовнішньоекономічного договору (контракту) №1 від 27.01.2021 р. витрати на пакування входять у вартість товару, проте, у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару - спростовується тим, що чинне митне законодавство, а саме ч.2 статті 53 МК України, не передбачає обов`язку надання митниці документів щодо вартості пакування чи маркування товару, які включені у вартість товару. Відповідно до п.п. в) п. 1) частини десятої статті 58 МК України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням.

Проте, згідно до п.4.2 зовнішньоекономічного договору (контракту) № 1 від 27.01.2021 р., як це і зазначається відповідачем, вартість пакування товару було включено продавцем по контракту до ціни/вартості такого товару, а отже додатковому підтвердженню з боку позивача вартість пакування не підлягала.

Отже, висновки відповідача про відсутність документів щодо підтвердження такої складової митної вартості товару як вартість пакування чи маркування товару, є безпідставними та необгрунтованими.

Суд зазначає, що таку позицію відповідача стосовно коригування митної вартості неможливо вважати правомірною, оскільки формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування основного методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за основним методом визначення його митної вартості.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем було подано належні документи для підтвердження маршруту руху товару, перевізника, витрат на перевезення.

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню ст. VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року.

Згідно з ч. 2 ст. VII ГААТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Так, встановивши, що подані документи містять розбіжності, орган доходів і зборів повинен вказати, які саме з поданих декларантом документів та які саме показники цих документів містять розбіжності.

Встановивши, що подані документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, орган доходів і зборів повинен вказати, які саме документи та яких саме відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, не містять подані декларантом документи.

Аналізуючи зазначені норми Верховний Суд України у постанові від 30.06.2015 року (справа 21-591а15) зазначив, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Суд зазначає, що митний орган не навів доказів того, що документи, подані декларантом, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, невідповідності обраного позивачем методу визначення митної вартості товарів. У поданих при митному оформленні товарів документах відсутні розбіжності, оскільки вони містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар.

Отже, митним органом безпідставно застосовано другорядний метод визначення митної вартості товарів у спірному рішенні, оскільки надані декларантом документи підтверджували числове значення митної вартості товарів за ціною договору.

Крім того, посилаючись в оскаржуваному рішенні на митну вартість товарів за МД № UA500020/2021/013421 від 20.04.2021 року, відповідач не навів опису та характеристик товару, умов поставки за вказаною митною декларацією, що свідчить про необґрунтованість самого рішення в частині застосування для порівняння митної вартості товарів цієї митної декларації.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про протиправність коригування позивачем митної вартості товарів рішенням №UA500020/2021/000080/2 від 23.04.2021 року, а тому вказане рішення та картка відмови №UA500020/2021/00265 є протиправними та підлягають скасуванню, а позов ТОВ ЕЛІТЮГ-ПЛЮС є обґрунтованим та підлягає повному задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, згідно ч.1 ст.139 КАС України, суд присуджує позивачу всі здійснені ним документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

27.09.2021 року представник позивача подав заяву про розподіл судових витрат, з якої вбачається, що понесені позивачем витрати на правову допомогу складають 18900 грн.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно ч.ч. 2-5 ст.134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.ч. 6, 7 ст.134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ч.ч. 7, 9 ст.139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 18900 грн., що підтверджується договором про надання правової допомоги №30/04/2021 від 30.04.2021 року, укладеною між ТОВ ЕЛІТЮГ-ПЛЮС та адвокатом Соколовською А.В., додатком №30/04/21 від 30.4.2021 року до договору №30/04/2021 від 30.04.2021 року, актом прийому-здачі наданих послуг з правової допомоги від 30.05.2021 року, квитанцією до прибуткового касового ордера №22/09/21 на суму 18900 грн.

Суд зазначає, що заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в сумі 18900 грн. відповідають критерію співмірності, наведеному у ч.5 ст.134 КАС України.

З огляду на зазначене, стягненню підлягають судові витрати у розмірі 28133,34 грн. (судовий збір у розмірі 9233,34 грн. (6963,34 грн. + 2270 грн.); витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 18900 грн.).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 132, 134, ч.1 ст.139, ч.9 ст.205, ст.ст. 241-246, п.15.5 ч.1 розділу VII КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю ЕЛІТЮГ-ПЛЮС (адреса: вул. Чорноморського Козацтва, 115, м. Одеса, 65003, ) до Одеської митниці Дермитслужби (адреса: вул. Івана та Юрія Лип, 21А, м. Одеса, 65078, ) задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів №UA500020/2021/000080/2 від 23.04.2021 року.

Визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2021/00265.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці Дермитслужби (адреса: вул. Лип Івана та Юрія, 21А, м. Одеса, 65078, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ЕЛІТЮГ-ПЛЮС (адреса: вул. Чорноморського Козацтва, 115, м. Одеса, 65003, ) судові витрати у розмірі 28133,34 грн. (двадцять вісім тисяч сто тридцять три гривні тридцять чотири копійки).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд з одночасною подачею копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Андрухів