Справа № 480/2220/21
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2021-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2021 р.Справа № 480/2220/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Мінаєвої О.М. , Кононенко З.О. ,

за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 13.07.2021, головуючий суддя І інстанції: С.В. Воловик, м. Суми, по справі № 480/2220/21

за позовом ОСОБА_1

до Миколаївської сільської ради Сумського району Сумської області

про визнання дій протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Миколаївської сільської ради Сумського району Сумської області, в якій, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив суд:

- визнати протиправними дії і бездіяльність Миколаївської сільської ради Сумського району Сумської області при розгляді заяв від 21.09.2018 року, 03.10.2018 року та 10.09.2020 ОСОБА_1 про порушення земельного законодавства і порушенні права на вільне використання земельної ділянки, кадастровий номер :09:001:0007;

- зобов`язати Миколаївську сільську раду Сумського району Сумської області усунути порушення земельного законодавства на земельній ділянці ОСОБА_2 , кадастровий номер :09:001:0007;

- зобов`язати Миколаївську сільську раду Сумського району Сумської області відновити право ОСОБА_1 на вільне використання земельної ділянки, кадастровий номер :09:001:0007.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 05.04.2021 позовну заяву ОСОБА_1 до Миколаївської сільської ради Сумського району Сумської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії в частині визнання протиправними дій і бездіяльності Миколаївської сільської ради Сумського району Сумської області при розгляді заяв від 21.09.2018 року, 03.10.2018 року повернуто позивачеві.

Ухвалою суду від 05.04.2021 в іншій частині позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження по справі №480/2220/21, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін з 27.05.2021, встановлені строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень.

24.05.2021 ОСОБА_1 до канцелярії суду подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправними дії і бездіяльність посадових осіб Миколаївської сільської ради при розгляді звернень ОСОБА_1 про порушення земельного законодавства і порушенні права на вільне використання земельної ділянки;

- визнати нечинним рішення двадцять п`ятої сесії шостого скликання Северинівської сільської ради від 12.07.2013 про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою на передачу у власність земельної ділянки гр. ОСОБА_2 , із земель житлової забудови та сільськогосподарського призначення загальною площею 0,20 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться в АДРЕСА_1 і зобов`язання гр. ОСОБА_2 замовити технічну документацію по складанню документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку в проектній організації, яка має ліцензію на виконання даних робіт;

- визнати нечинним рішення тридцятої сесії шостого скликання Северинівської сільської ради від 2013 року про затвердження документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_2 , наданої для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_1 та передачі у власність земельної ділянки гр. ОСОБА_2 площею 02024 га для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер :09:001:0032 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- скасувати державну реєстрацію в Державному земельному кадастрі земельної ділянки, кадастровий номер :09:001:0032 і припинити право власності на земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав.

07.06.2021 року зазначена заява про уточнення позовних вимог залишена судом без руху, оскільки подана з порушенням ст.ст. 160-161 КАС України.

Так, 22 червня 2021 року позивачем, на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху від 07.06.2021, подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій 1 позовну вимогу просить розглядати в редакції, викладеній в уточненій позовній заяві від 29.03.2021, а саме:

- визнати протиправними дії і бездіяльність Миколаївської сільської ради Сумського району Сумської області при розгляді заяв від 21.09.2018 року, 03.10.2018 року та 10.09.2020 ОСОБА_1 про порушення земельного законодавства і порушенні права на вільне використання земельної ділянки, кадастровий номер :09:001:0007.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 13.07.2021 позовні вимоги ОСОБА_1 до Миколаївської сільської ради Сумського району Сумської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії в частині визнання протиправними дій і бездіяльності Миколаївської сільської ради Сумського району Сумської області при розгляді заяв від 21.09.2018 року, 03.10.2018 року - залишено без розгляду.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він, посилаючись на порушення судом першої інстанції при її прийнятті норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржувану ухвалу та передати справу на продовження розгляду до суду першої інстанції.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що листування та очікування відповіді можуть вважатися поважними причинами пропуску строку на оскарження та вказане дає підстави для висновку про наявність поважних причин для подання даної позовної заяви.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи адміністративний позов без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки наведені позивачем причини невчасного звернення з позовом до суду не є такими, що пов`язані з дійсними істотними перешкодами, які не дозволяють вчасно реалізувати право на судовий захист, та жодних інших належних доказів чи переконливих пояснень щодо існування причин, що об`єктивно перешкоджали позивачеві своєчасно реалізувати право на звернення до адміністративного суду з цим позовом позовна заява та заява про поновлення процесуального строку не містять, тому наявні підстави для залишення позовної заяви без розгляду.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси (частина перша статті 5 КАС України).

Згідно з п. 5 частини першої ст. 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

У силу вимог частини першої статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Так, частиною другою статті 122 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною третьої цієї ж статті обумовлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що приписами чинного законодавства визначено шестимісячний строк звернення до суду, недотримання, якого є підставою для залишення такого позову без розгляду.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Визначені процесуальним законом строки, про які зазначено вище, це той орієнтовний період часу, протягом якого позивач мав би проявити інтерес стосовно свого позову, якщо він дійсно зацікавлений у тому, щоб провадження у справі було відкрито, а його спір вирішено. Строк звернення до суду для такої категорії спорів доволі стислий - один місяць, і якщо зважити на характер спірних правовідносин, встановлений строк з одного боку має на меті дисциплінувати позивача, який, якщо він справді зацікавлений у відновленні своїх порушених прав, повинен якомога швидше реалізувати своє право на захист, з іншого боку - є своєрідним бар`єром, який повинен запобігати зловживанню правами і сприяти правовій визначеності правовідносин, які виникають у зв`язку з проходженням публічної служби.

Підсумовуючи зазначене, реалізувати своє право на захист в порядку адміністративного судочинства, потрібно вчасно, а поновити пропущений строк суд може, якщо для цього є поважні і об`єктивні причини.

Отже, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Початок перебігу строку звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду встановлені статтею 123 Кодексу адміністративного судочинства України.

За правилами частини першої статті 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно частини третьої вказаної статті, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Таким чином, дотримання строків на подання позовної заяви є однією з умов дисциплінування учасників судового процесу. У випадку ж пропуску строку, підставами для його поновлення є лише наявність поважних причин.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду із позовом визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Згідно правової позиції Верховного Суду у постановах від 26.06.2018 у справі №473/653/17, від 18.01.2019 року в справі № 576/1434/17, при вирішенні питання щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду, суд повинен звертати увагу на усі доводи позивача; на тривалість строку, який пропущено; на поведінку позивача протягом цього строку; на дії, які він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду та оцінювати їх в сукупності. Суди повинні гарантувати доступ до правосуддя особам, які вважають, що їх право порушене, і діяли добросовісно, але пропустили строк звернення до суду з поважних причин.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення з даним позовом до суду позивач посилається на те, що на протязі 2018-2020 років він звертався за допомогою в різні інстанції, включно до Держгеокадастру України, але Миколаївською сільською радою не вчиняються жодні дії для відновлення порушеного права, що позбавляє можливості позивача користуватися земельною ділянкою.

З відповіді Департаменту агропромислового розвитку Сумської обласної державної адміністрації від 02.09.2020 (а.с. 29) вбачається, що до сільської ради надійшла заява від 21.09.2018 року від гр. ОСОБА_1 , повторно з заявою гр. ОСОБА_3 звернувся 04.10.2018 року. По даному зверененню 18.10.2018 року був здійснений виїзд та 23.10.2018 здійснено повторний виїзд, про що був складений акт обстеження земельних ділянок, який підписаний ОСОБА_1 із зауваженнями (а.с. 147 зворот).

Позивач вказує, що на дату звернення з позовом до суду, відповіді він не отримав.

Однак, колегія суддів зазначає, що про порушення своїх прав позивач був обізнаний ще з жовтня 2018 року, а з позовом, як вбачається із заяви про уточнення позовних вимог, про визнання протиправними дій і бездіяльності Миколаївської сільської ради Сумського району Сумської області при розгляді заяв від 21.09.2018 року, 03.10.2018 року звернувся лише 24.05.2021 року, тобто з пропуском строків, встановлених чинним законодавством.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Необхідно зауважити на тому, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

У свою чергу у ст.атті 44 КАС України передбачено обов`язок осіб, які беруть участь у справі (учасників справи), добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Колегія суддів підкреслює, що з метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на судове оскарження рішень особа, яка має намір подати позовну заяву, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів не вбачає підстав для поновлення строку звернення до суду з даним адміністративним позовом, оскільки позивачем не надано належного обґрунтування причин тривалого зволікання із оскарженням спірних дій та бездіяльності.

У своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року Європейський суд з прав людини у п. 41 зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є обмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.

Водночас, навіть наявність об`єктивних та непереборних обставин, що обумовлюють поважність причин пропуску строку звернення до суду, не може розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення пропущеного строку (справа «Олександр Шевченко проти України», п. 27), оскільки у випадку, якщо минув значний проміжок часу з моменту закінчення пропущеного строку, відновлення попереднього становища учасників справи буде значно ускладнено та може призвести до порушення прав та інтересів інших осіб.

Крім того, чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, а також строки для подання апеляційної чи касаційної скарги, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25.01.2000, пункт 33).

Згідно з п. 8 частини першої статті 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частиною третьою та частиною четвертою статті 123 вказаного Кодексу.

Враховуючи те, що позивачем пропущений встановлений законом строк звернення до суду з даними позовними вимогами, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для залишення позову без розгляду.

Крім того, суд звертає увагу, що в ухвалі Сумського окружного адміністративного суду від 05.04.2021 вже вирішувалось питання щодо дотримання строків звернення до суду з позовними вимогами про визнання протиправними дій і бездіяльності Миколаївської сільської ради Сумського району Сумської області при розгляді заяв від 21.09.2018 року, 03.10.2018 року.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваній ухвалі.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованною, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже при ухваленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 13.07.2021 по справі № 480/2220/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.А. Калиновський
Судді О.М. Мінаєва З.О. Кононенко
Повний текст постанови складено 30.09.2021 року