Справа № 560/9495/21
Суддя: Шевчук О.П.
Дата ухвалення: 2021-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/9495/21
РІШЕННЯ

іменем України

30 вересня 2021 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Шевчука О.П. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Староостропільської сільської ради Хмельницької області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Староостропільської сільської ради Хмельницької області в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Староостропільської сільської ради Хмельницької області від 24.06.2021 №19 в частині відмови затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 1,5 га із кадастровим номером :03:007:0205 для ведення особистого селянського господарства, що розташована за межами с.Коржівка Старокостянтинівського району, Хмельницької області та надати її безкоштовно у приватну власність. Зобов`язати Староостропільську сільську раду Хмельницької області розглянути на пленарному засіданні сесії Староостропільської сільської ради Хмельницької області заяву ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою та передачу земельної ділянки площею 1,5 га із кадастровим номером :03:007:0205 для ведення особистого селянського господарства, що розташована за межами с.Коржівка Старокостянтинівського району, Хмельницької області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач не розглянув вказану заяву та не прийняв рішення, передбаченого статтею 118 Земельного кодексу України. Зазначає, що Коржівською сільською радою, правонаступником якої є відповідач надано їй дозвіл та зобов`язано розробити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Після розробки проекту землеустрою, відповідач у встановленому Законом порядку не розглянула питання про затвердження проекту землеустрою, що змусило позивача оскаржувати рішення сільської ради в судовому порядку. Зазначає, що наведене унеможливлює отримання у власність спірної земельної ділянки.

Ухвалою від 03.08.2021 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач подав до суду відзив в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Дослідивши позовну заяву, відзив, оцінивши наявні в матеріалах справи належні та допустимі докази у їх взаємозв`язку та сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що рішенням 34 сесії від 21.08.2020 №17 Коржівської сільської ради за результатом розгляду заяви позивача, останній надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,5 га. з подальшою передачею її у приватну власність. Цим рішенням вказано, що розроблену та погоджену у встановленому порядку документацію і землеустрою підлягає погодженню та затвердженню відповідно до вимог чинного законодавства.

На виконання вказаного рішення ліцензійною землевпорядною організацією виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

На підставі виготовленого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, про земельну ділянку площею 1,5 га для ведення особистого селянського господарства було внесені відомості до Державного земельного кадастру та присвоєно кадастровий номер :03:007:0205.

Позивач звернулася до Староостропільської сільської ради (як правонаступника Коржівської сільської ради) із заявою про затвердження проекту землеустрою та передачу земельної ділянки згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером :03:007:0205 у власність.

На подану заяву відповідачем прийнято рішення 7-ої сесії 8-го скликання від 24 червня 2021 року №19 яким відмовлено в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 кадастровий номер :03:007:0205.

Вважаючи протиправним рішення відповідача щодо розгляду її заяви, позивач звернулась до суду з вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Згідно зі ст. 4 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" місцеве самоврядування в Україні здійснюється на принципах законності.

Частиною 3 статті 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Разом з тим, відповідно до змісту п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Частиною 1 статті 46 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Згідно з ч. 2 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частиною 3 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що рішення ради приймаються відкритим поіменним голосуванням, окрім випадків, передбачених пунктами 4 і 16 статті 26, пунктами 1, 29 і 31 статті 43 та статтями 55, 56 цього Закону, в яких рішення приймаються таємним голосуванням. Результати поіменного голосування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації". На офіційному веб-сайті ради розміщуються в день голосування і зберігаються протягом необмеженого строку всі результати поіменних голосувань. Результати поіменного голосування є невід`ємною частиною протоколу сесії ради.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що рішення вважається прийнятим, якщо воно прийнято більшістю депутатів від загального складу ради.

Згідно статті 25 Закону України "Про землеустрій" документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації.

Види документації із землеустрою: а) схеми землеустрою і техніко-економічні обґрунтування використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць; б) проекти землеустрою щодо встановлення (зміни) меж адміністративно-територіальних одиниць; в) проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів; г) проекти землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; ґ) проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок; д) проекти землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб; е) проекти землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь; є) проекти землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів; ж) проекти землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв); з) робочі проекти землеустрою; и) технічна документація із землеустрою щодо визначення та встановлення в натурі (на місцевості) державного кордону України; і) технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); ї) технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюються права суборенди, сервітуту; й) технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок; к) технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель.

Види документації із землеустрою та їх склад встановлюються виключно цим Законом.

Відповідність документації із землеустрою положенням нормативно-технічних документів, державних стандартів, норм і правил у сфері землеустрою засвідчується: у паперовій формі - підписом та особистою печаткою сертифікованого інженера-землевпорядника, який відповідає за якість робіт із землеустрою; в електронній формі - електронним цифровим підписом сертифікованого інженера-землевпорядника, який відповідає за якість робіт із землеустрою, згідно із законодавством про використання електронного цифрового підпису.

Статтею 30 Закону України "Про землеустрій" встановлено, що погодження і затвердження документації із землеустрою проводиться в порядку, встановленому Земельним кодексом України, цим Законом.

Частиною 9 статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що Земельний кодекс України визначає чіткий алгоритм розгляду заяв громадян для передачі земельної ділянки у власність, особа звертається до відповідних органів із заявами для погодження проекту землеустрою, отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у власність, за результатами розгляду яких визначені в статті 122 органи приймають одне з відповідних рішень. При цьому, Земельний кодекс України зобов`язує орган державної влади або орган місцевого самоврядування у випадках ухвалення рішення про відмову в надані такого погодження чи дозволу, належним чином мотивувати причини такої відмови у відповідності до закону.

Як було встановлено вище, позивач звернувся до відповідача з заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки кадастровий номер земельної ділянки :03:007:0205, площею 1,5 га з метою подальшої безоплатної передачі у власність для ведення особистого селянського господарства.

З матеріалів справи встановлено, що відповідачем прийнято рішення про відмову позивачу щодо затвердження проекту землеустрою, без зазначення причин такої відмови.

Суд зазначає, що за наслідками розгляду заяви про затвердження проекту землеустрою відповідно до ст. 118 Земельного кодексу України та ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" відповідач на пленарному засіданні приймає рішення про затвердження проекту землеустрою чи рішення про відмову у затвердженні проекту землеустрою.

Згідно частин 8-9 статті 118 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідно до частини 6 статті 186-1 Земельного кодексу України підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Отже, підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише те, що проект землеустрою не погоджений в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України, а також відсутність обов`язкової державної експертизи у визначених законом випадках.

Жодних інших правових підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою після його погодження в порядку статті 186-1 Земельного кодексу України норми статті 118 Земельного кодексу України не містять.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.10.2018 №820/4852/17.

В процесі судового розгляду відповідач не надав суду доказів відсутності у позивача погодження проекту землеустрою в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України.

При цьому, така підстава для відмови як пріоритетне та першочергове забезпечення земельними ділянками громадян, що постійно проживають на території селищної ради, не передбачена в ст.186-1 ЗК України.

У статті 26 Закону України "Про самоврядування в Україні" від 21.05.1997 № 280/97-ВР передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин відповідно до закону (п. 34 ч. 1).

Земельний кодекс у статті 12 передбачає повноваження сільських, селищних, міських рад та їх виконавчій органів у галузі земельних відносин. До повноважень міських рад належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад (п. "а"), передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодекс (п. "б"); вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону (п. "к").

Водночас Земельний кодекс України не передбачає регулювання земельних відносин щодо надання земельних ділянок громадян у власність актами органів місцевого самоврядування.

Стаття 118, яка регулює ці правовідносини, є імперативною і забезпечує однакове правове регулювання цих відносин в Україні.

Такої ж позиції дотримується Верховний Суд у справі №638/20447/14-а (постанова від 06.02.2019 року).

Вирішуючи питання про затвердження проекту землеустрою, відповідач як орган місцевого самоврядування зобов`язаний керуватись чинними нормами та може відмовити у затвердженні проекту землеустрою тільки з підстав, визначених законодавством.

Тобто, відповідач не дотримався вимог ЗК України та безпідставно відмовив у затвердженні проекту землеустрою, чим протиправно встановив особливий режим реалізації прав громадян на отримання земельних ділянок у власність та порушив принцип рівності громадян у конституційних правах і свободах, рівності перед законом, встановленого статтею 24 Конституції України.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що для повного забезпечення захисту прав позивача необхідно задовольнити позовні вимоги шляхом визнання протиправним та скасування рішення Староостропільської сільської ради Хмельницької області від 24.06.2021 №19 в частині відмови ОСОБА_1 затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 1,5 га із кадастровим номером :03:007:0205 для ведення особистого селянського господарства, що розташована за межами с.Коржівка Старокостянтинівського району, Хмельницької області та зобов`язати Староостропільську сільську раду Хмельницької області розглянути на пленарному засіданні сесії Староостропільської сільської ради Хмельницької області заяву ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою та передачу земельної ділянки площею 1,5 га із кадастровим номером :03:007:0205 для ведення особистого селянського господарства, що розташована за межами с.Коржівка Старокостянтинівського району, Хмельницької області та за результатами розгляду прийняти рішення відповідно до норм Земельного кодексу України та з урахуванням висновків суду у даному судовому рішенні.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

У відповідності зі статтею 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір, водночас частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

Враховуючи зазначене, оцінюючи у сукупності встановлені обставини та перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що наявні всі підстави для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністартивний позов ОСОБА_1 до Староостропільської сільської ради Хмельницької області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Староостропільської сільської ради Хмельницької області від 24.06.2021 №19 в частині відмови ОСОБА_1 затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 1,5 га із кадастровим номером :03:007:0205 для ведення особистого селянського господарства, що розташована за межами с.Коржівка Старокостянтинівського району, Хмельницької області.

Зобов`язати Староостропільську сільську раду Хмельницької області розглянути на пленарному засіданні сесії Староостропільської сільської ради Хмельницької області заяву ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою та передачу земельної ділянки площею 1,5 га із кадастровим номером :03:007:0205 для ведення особистого селянського господарства, що розташована за межами с.Коржівка Старокостянтинівського району, Хмельницької області та за результатами розгляду прийняти рішення відповідно до норм Земельного кодексу України та з урахуванням висновків суду у даному судовому рішенні.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Староостропільської сільської ради Хмельницької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Староостропільська сільська рада Хмельницької області (вул. Центральна, 2/14,Старий Остропіль,Старокостянтинівський район, Хмельницька область,31146 , ідентифікаційний код - 04405461)

Головуючий суддя О.П. Шевчук