Справа № 140/1182/21
Суддя: Волдінер Фелікс Арнольдович
Дата ухвалення: 2021-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2021 року ЛуцькСправа № 140/1182/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Волдінера Ф.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Ензо+» до Волинської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ензо+» (далі - ТОВ «Ензо+», позивач) звернулося з адміністративним позовом до Волинської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення № UA205100/2020/000015/2 від 16.11.2020 про коригування митної вартості товарів.

В обґрунтування позову позивач вказав, що ТзОВ «Ензо+» на підставі зовнішньо-економічного контракту від 06.08.2020 № ІМ02, додатку №1 від 08.08.2020 до Договору № ІМ02 від 06.08.2020 та проформи-інфойсу придбало у Компанії «Анйі Руіфенг Феніче Компані Лімітед», Китай, товар - офісний стілець, в кількості 392 штук, за ціною 36,50 доларів США за штуку, на загальну суму 14 308,00 доларів США. Декларантом ФОП ОСОБА_1 , в інтересах товариства, з метою митного оформлення товару подано до відповідача митну декларацію, а також передбачений МК України перелік документів. 16.11.2020 відповідач прийняв рішення № UA205100/2020/000015/2 про коригування митної вартості товарів.

ТзОВ «Ензо+» не погоджується з мотивами відповідача для прийняття оскаржуваного рішення:

- як визначено пунктом 4.1. Контракту поставка товару здійснюється на умовах FOB порт міста Нінбо, Китай відповідно до Інкотермс 2010, якщо інше не передбачено Додатками до даного Контракту. В Додатку № 1 від 06.08.2020 до Контракту передбачені умови поставки: FOB Нінбо.

- документами, що підтверджують місце відвантаження порт FOB міста Нінбо, Китай є: проформа-інвойс від 07.08.2020, комерційний інвойс від 22.09.2020, сертифікат на товар №20С4403В5763/02385 від 29.09.2020, коносамент №SHWS220091813 від 30.09.2020, рахунок на оплату №4615 від 09.11.2020; довідка про транспортні витрати від 11.09.2020 видану ТОВ «Хіллдом Логістікс»;

- як визначено пунктами 2.3. та 2.4. Контракту ціни товару встановлюються для кожної окремої партії та визначаються в Додатках. Ціна розуміється на умовах FOB Нінбо, Китай відповідно до Інкотермс 2010, відповідно до Додатку №1 від 06.08.2020 до Контракту, згідно якого поставлявся товар - офісний стілець в кількості 392 штуки та ціною 36,50 Доларів США та загальною вартістю 14 308,00 Доларів США. Аналогічні дані відносно ціни, кількості, вартості зазначені в проформі інвойс №б/н 07.08.2020. Крім того, документами, що підтверджують кількість, ціну, вартість товару є комерційний інвойс від 22.09.2020.

- додатком №1 від 06.08.2020 до Контракту визначено, що допускається повна або часткова передоплата: 30% передоплата протягом 3-х банківських днів з дня отримання проформи-рахунку. Доплата протягом 3-х банківських днів після отримання копії коносаменту на електронну пошту.

Позивач 12.08.2020 здійснив оплату в розмірі 9 855,00 Доларів США з призначенням платежу «згідно Контракту».

Отже, загальна вартість товару по Додатку №1 до Контракту становить 14 308,00 Доларів США (чотирнадцять тисяч триста вісім Доларів США, 00 центів). Позивач здійснив оплату авансу по Контракту (Додаток №1) в розмірі 9 855,00 Доларів США. А тому залишок суми, яку необхідно доплатити становить 4 455, 00 Доларів США.

Позивач здійснив оплату в розмірі 9380,00 Доларів США. Загальний розмір оплати становить 19 235, 00 Доларів США, в яку входить оплата за товар по Додатку №1 до Контракту в розмірі 14 308,00 Доларів США та 4 927,00 Доларів США в якості авансу за наступну партію товару згідно проформи інвойсу від 07.08.2020 та Додатку №2 на загальну суму 14 308,00 Доларів США.

Отже, Позивачем подано достатньо документів, згідно яких можливо перевірити чи вірно пораховано витрати на транспортування (складові митної вартості).

При прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем використано виключно інформацію з бази даних митного органу, яка містилася у митній декларації від 06.10.2020 №UA500110/2020/12610, тобто при винесені спірного рішення відповідач спирався не на документи, подані декларантом до митного оформлення, а на вже наявну в митного органу цінову інформацію. Проте, інформація, якою володіє митниця закрита для вільного доступу, що позбавляє декларанта можливості довести задекларовану митну вартість.

Крім того, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації митниці, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності Митним кодексом України не передбачено.

Позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення Волинської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від 16.11.2020 №UA205100/2020/000015/2.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 01.03.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України).

У відзиві на позовну заяву відповідач позовні вимоги заперечив. На спростування позиції позивача відповідач зазначив, що відповідно частиною другою статті 53 МK України передбачено обов`язок декларанта подання на підтвердження заявленого рівня митної вартості такого документа як банківський платіжний документ, інший бухгалтерський документ, що підтверджує оплату за товар. При цьому, законодавцем обумовлено, що такі документи повинні в собі містити інформацію, що дає можливість ідентифікувати проведену оплату з самим товаром. Із цим положенням узгоджується вимога пункту 2.2 Положення про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 № 216, відповідно до якого у платіжному дорученні платник повинен заповнити реквізит «Призначення платежу» в іноземній валюті таким чином, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування бенефіціару коштів в іноземній валюті. При цьому надати повну інформацію про документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів, означає надати реквізити як зовнішньоекономічного договору (контракту), так і рахунку-фактури (інвойсу), згідно з якими здійснюється оплата. Саме ці документи і дозволяють ідентифікувати платіжне доручення з поставкою оцінюваного товару.

Проте, подані в даній справі декларантом платіжні доручення про оплату за товар в іноземній валюті №3 від 12.08.2020 та №18 від 19.10.2020 не містять даних щодо інвойсу, по якому здійснювалась поставка товару. В платіжці наявне лише посилання на контракт, що з огляду на його загальний характер на суму 500 000,00 доларів США вказує на невідповідність поданих платіжних доручень вимогам статті 53 МК України та Положення про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 № 216.

Відтак, платіжні доручення в іноземній валюті №3 від 12.08.2020 та №18 від 19.10.2020 не можуть бути підтвердженням оплати за товар які зазначені у PROFORMA INVOICE № б/н від 07.08.2020, у Додатку до Договору №1 від 06.08.2020 та COMMERCIAL INVOICE від 22.09.2020 №RF200806G.

Відповідно до копії митної декларації країни відправлення від 22.09.2020 №17252575 вказано номер договору RF200806G без дати, який більше ніде не зазначений, а також номер товаро-транспортної накладної №203675607 також без дати і також відсутній.

Відтак, експортна декларація країни відправлення від 22.09.2020 №17252575 не може бути підтвердженням оплати за товар які зазначені у Додатку до Договору №1 від 06.08.2020 та у PROFORMA INVOICE №б/н від 07.08.2020.

Відповідно до Договору про надання транспортно-експедиторських послуг №010920-121 від 01.09.2020 п.2.2.12. вказано, що «Після надання Виконавцем послуг, передбачених цим Договором, приймає та підписує акт надання послуг», п.3.11 «Виконавець направляє Замовнику Акти надання послуг в електронній формі, підписані електронним цифровим підписом уповноваженої особи, за допомогою телекомунікаційної системи.», п.3.12 «Після підписання Сторонами Акту надання послуг, він вважається прийнятим і не підлягає коригуванню». Даний Акт надання послуг митному органу ие надавався.

У Договорі про надання транспортно-експедиторських послуг №010920-121 від 01.09.2020 у пункті 8.1. вказано, що «Цей Договір набуває чинності з дати його підписання обома сторонами та діє до 31.12.2019, але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами взятих на себе обов`язків».

Доведення складових числового значення митної вартості є обов`язковим при заявленні такої митної вартості за 1 методом (за ціною договору), оскільки вказане прямо передбачено частиною десятою статті 58 МК України.

Однак у строк, встановлений частиною третьою статті 53, пунктом 2 частини другої статті 255 МК України, декларантом не надано в повній мірі додаткових документів у відповідності до статті 53 МК України. Тобто, декларант не використав своє право надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації згідно з частиною 3.1. статті 52 МК України. Отже, подані декларантом документи не містили належних, об`єктивних та достовірних відомостей про числові складові заявленої митної вартості, тому підтвердити заявлену митну вартість неможливо відповідно до частини другої статті 58 МК України.

З огляду на викладене, відповідач вважає, що він мав аргументовані підстави для прийняття рішення про коригування митної вартості товару, яке є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, а тому у задоволенні позову просив відмовити.

У відповіді на відзив від 30.03.2021 представник позивача просив задовольнити позов повністю, з підстав викладених у позовній заяві.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

06.08.2020 між Компанією «Анйі Руіфенг Феніче Компані Лімітед», Китай (продавець) та ТзОВ «Ензо+» (покупець) укладено контракт поставки №ІМ02, за умовами якого продавець зобов`язаний виготовити та поставити покупцеві товари, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар (пункт 1.1.).

Відповідно до пункту 1.2. Контракту сторони домовилися про те, що Товар постачається партіями. Назва одиниць Товару, одиниці виміру, кількість, ціна та загальна вартість партії Товару визначається Додатками до даного Контракту, які становлять його невід`ємну частину.

Ціни товару встановлюються для кожної окремої партії та визначаються в Додатках. Ціна розуміється на умовах FOB Нінбо, Китай відповідно до Інкотермс 2010 (пункти 2.3., 2.4. Контракту).

Умови оплати встановлюються окремо для кожної партії товару та визначаються в Додатках до даного контракту. Всі платежі по даному Контракту здійснюються покупцем в доларах США на підставі виставлених продавцем рахунків (пункти 3.1., 3.2.).

Згідно з пунктом 4.1. поставка товару здійснюється на умовах FOB порт міста Нінбо, Китай відповідно до Інкотермс 2010, якщо інше не передбачено Додатками до даного Договору.

Датою поставки вважається дата товарно-транспортної накладної: коносаменту, міжнародної авіа накладної, CMR чи TIR (пункт 4.3.).

Пунктом 4.4. Контракту передбачено, що Продавець зобов`язаний надати Покупцеві наступні документи в оригіналі: 1) контракт; 2) додатки (УА, АНГ); 3) проформу-інвойс; 4) інвойс; 5) пакувальний лист; 6) коносамент; 7) сертифікат походження; 8) експортну накладну.

06.08.2020 між Сторонами було укладено Додаток №1 від 06.08.2020 до Контракту, № ІМ02, згідно якого поставлявся товар - офісний стілець в кількості 392 штуки та ціною 36,50 Доларів США загальною вартістю 14 308,00 Доларів США. Умови поставки FOB Нінбо, Китай. Вартість тари входить у вартість товару. Допускається повна або часткова передоплата; 30% передоплата протягом 3х банківських днів з дня отримання проформи-рахунку; доплата протягом 3х банківських днів після отримання копії коносаменту на електронну пошту. Термін поставки становить 20 календарних днів з дати отримання авансу.

12.11.2020 декларантом ФОП ОСОБА_1 в інтересах позивача з метою митного оформлення товару - «Меблі для сидіння, які обертаються регульованою висотою: офісний стілець чорного та червоного кольорів - 272 шт.; офісний стілець чорного та білого кольорів - 60 шт.; офісний стілець синього та червоного кольорів - 60 шт. Виробник: Anji Ruifeng Furniture Company - подано до відповідача митну декларацію №UA205100/2020/010645, згідно із графами 42, 43 якої митна вартість товару була визначена за першим (за ціною договору) методом у сумі 14 308,00 доларів США. До митного оформлення разом із вказаною МД подано також такі документи. Gthtl,fxtys VR Erhf]yb/

З матеріалів справи слідує, що здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення, в електронному повідомленні декларанту митницею запропоновано подати такі документи: транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів відповідно до наказу МФУ №599 від 24.05.2012 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та правилі її заповнення»; документально пояснити розбіжності у платіжних дорученнях та фактурі; проформу-інвойс; копію митної декларації країни відправлення; каталоги, прайс-листи виробника товару; розрахунок ціни (калькуляцію); висновки про вартісні та якісні характеристики оцінюваного товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

Декларантом на підтвердження вартості товару подані наступні документи: рахунок-фактуру (Інвойс) від 07.08.2020; комерційний інвойс №RF200806G від 22.09.2020; пакувальний лист від 22.09.2020; коносамент №SHWS220091813 від 30.09.2020; сертифікат на товар №20С4403В5763/02385 від 29.09.2020; контракт поставки №ІМ02 від 06.08.2020 та додаток №1 до контракту; договір №010920-121 від 01.09.2020 про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів; рахунок на оплату №4615 від 09.11.2020; довідку про транспортні витрати від 11.09.2020 видану ТОВ «Хіллдом Логістікс»; міжнародну товарно-транспортну накладну №528; платіжне доручення в іноземній валюті від 19.10.2020; платіжне доручення в іноземній валюті від 12.08.2020; митну декларацію країни відправлення.

Однак, 16.11.2020 Волинською митницею Держмитслужби прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA205100/2020/000015/2 та сформовано картку відмови №UA205100/2020/00179 у прийнятті митної декларації (МД №UA205100/2020/010645 від 12.11.2020). Як зазначено у графі 33 цього рішення для підтвердження витрат, понесених на транспортування, декларантом надано Довідку про транспортні витрати від 09.11.2020 №б/н. Згідно статті 44.1 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Довідка про витрати на транспортування не належить до первинних документів. Відповідно до наказу МФУ №599 від 24.05.2012 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та правилі її заповнення» для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України подаються транспортні (перевізні)документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу). До митного оформлення подані платіжні дорученнями (№18 від 19.10.2020 та №1 від 12.08.2020), які неможливо ідентифікувати з даним товаром. До митного оформлення не подана проформа, за якою здійснювалася передоплата за товар згідно Додатку №1 до контракту від 0608.2020 № ІМ02.

Декларантом надано копію митної декларації країни відправлення №17252575 від 22.09.2020, в якій не зазначено порт відвантаження товару, тобто неможливо перевірити чи вірно пораховані витрати на транспортування (складові митної вартості). Декларантом надано розрахунок ціни (калькуляцію).

У зв`язку з вищевикладеним та керуючись положеннями Угоди про застосування статті VII ГАТТ 1994 року, Митного кодексу України, вимогами частини шостої статті 54 МК України передбачено, що у зв`язку із неподанням декларантом документів згідно з переліком, та відповідно до умов, зазначених у ч. 2-4 статті 53 МК України митниця може відмовити у визнанні заявленої декларантом митної вартості. Митницею відповідно до положень статті 55 та статті 57 МК України з декларантом проведена консультація щодо вибору методу визначення митної вартості товару. У зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 26 (ст.60 МКУ) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта митну вартість товару визначено за резервним методом згідно зі ст. 64 МКУ. Відповідно цінової інформації ЄАІС митна вартість становить товар №1 (МД 500110/2020/12610 від 06.10.2020- 4,01 дол.США/кг).

16.11.2020 декларант подав МД №UA205100/2020/010808, за якою імпортований товар випущено у вільний обіг з наданням гарантій відповідно до розділу Х МК України.

Позивач, не погоджуючись із рішенням про коригування митної вартості товару, звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини першої статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно із частинами першою - третьою статті 52 цього ж Кодексу заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення органу доходів і зборів щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність органу доходів і зборів щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від органу доходів і зборів інформацію щодо підстав, з яких орган доходів і зборів вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від органу доходів і зборів надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від органу доходів і зборів надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.

Як передбачено частинами другою - третьою статті 53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частинами першою - третьою статті 54 вказаного Кодексу визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої, п`ятої, шостої статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду. Декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів. На вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді.

Згідно з частинами першою, другою статті 57 вказаного Кодексу передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

За приписами частин першої, другої статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Системний аналіз вказаних положень МК України дає підстави дійти таких висновків.

На виконання такого принципу державної митної справи, як принцип додержання прав та охоронюваних законом інтересів осіб, орган доходів і зборів повинен обґрунтувати причини витребування додаткових документів у разі, якщо документи, які підтверджують митну вартість товарів, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Тягар доведення неправильності заявленої митної вартості лежить на органі доходів і зборів. У рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу. При обґрунтуванні неможливості застосування певних другорядних методів орган доходів і зборів повинен конкретизувати підстави незастосування цих методів. Орган доходів і зборів зобов`язаний навести у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.

На думку суду, виходячи із встановлених обставин справи та досліджених доказів, відповідач безпідставно відмовив у визнанні заявленої митної вартості вказаного вище товару, виходячи з такого.

Надаючи оцінку доводам сторін у справі, зокрема, що наявності у митного органу підстав для витребування додаткових документів, суд зазначає, що для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом - за ціною договору (контракту) ТзОВ «Ензо+» подало разом із митною декларацією документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України (зовнішньоекономічний договір (контракт) та додатки до нього; рахунок-фактуру (інвойс), рахунок-проформу; банківські платіжні документи, що стосуються придбаного товару).

На думку суду, подані декларантом відповідно до частини другою статті 53 МК України документи є вичерпними та підтверджують усі складові митної вартості за першим (основним) методом. Так зовнішньоекономічний договір (контракт) від 06.08.2020 № ІМ02 містить усі необхідні відомості щодо сторін договору, комерційних умов поставки; додаток № 1 від 06.08.2020 до Договору № ІМ02 від 06.08.2020, який є невід`ємною частиною договору від 06.08.2020, визначає загальну вартість 392 офісних стільців, а також ціну за окремо взятий шезлонг - 36,50 доларів США за кожний; в рахунку-проформі від 07.08.2020 та рахунку-фактурі (інфойсі) від 22.09.2020 № RF200806Gвказано ту ж саму вартість та кількість офісних стільців. У цьому документі зазначено ідентифікаційні ознаки товару, ціну. Аналогічна вартість товару вказана і в графі 42 МД №UA205100/2020/010645 від 12.11.2020.

Отже, вказаними документами підтверджується, що вартість оцінюваного товару становить 14 308,00 доларів США та вони не мають будь-яких розбіжностей в числових значеннях вартості офісних стільців.

Суд звертає увагу, що згідно з умовами контракту, доставка товару здійснювалась на умовах поставки FOB порт міста Нінбо, Китай відповідно до Інкотермс 2010. Умови поставки FOB Інкотермс 2010, що перекладається «Вільно на борту», передбачають, що продавець вважається таким, що виконав свої зобов`язання стосовно поставки, з моменту переходу товару крізь поручні судна в порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту покупець повинен нести всі витрати й ризики загибелі чи ушкодження товару. За умовами FOB на покупця лягає обов`язок з очищення товару від стягнень для його експорту.

Тому, суд не бере до уваги доводи відповідача про відсутність інформації в митній декларації країни відправлення №17252575 від 22.09.2020 про порт відвантаження товару, у зв`язку з тим, що у коносаменті № SHWS220091813 від 30.09.2020 зазначено порт завантаження Нінбо, Китай, а в митній декларації країни відправлення вже вказано порт виїзду - портова зона Чуаньшань м. Нінбо.

Також необґрунтованою є і вимога митниці щодо надання висновку про якісні та вартісні характеристики товару, підготовленого спеціалізованою експертною організацією, Відповідач не вказав, яким чином висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями, надасть можливість підтвердити чи спростувати відомості офіційно виданих продавцем товару документів щодо ціни товару, недійсність чи ознаки підробки щодо яких не виявлено. За таких обставин відсутність висновків про якісні та вартісні характеристики товару не повинна братися митницею до уваги при контролі за митною вартістю та не може бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару. В процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару.

Суд наголошує, що ціна продажу імпортованих товарів - це ціна, зазначена саме відправником у рахунках-фактурах. Рахунок-проформа від 07.08.2020 та рахунок-фактура (інвойс) від 07.08.2020 підтверджують ту обставину, що позивач придбав оцінюваний товар за ціною 14 308,00 доларів США.

Суд не бере до уваги твердження відповідача про те, що подані платіжні дорученням (№18 від 19.10.2020 та №3 від 12.08.2020) неможливо ідентифікувати з контрактом. Так, з вказаних документів вбачається, що позивач здійснив оплату компанії «Дзіньхуа Цзьйдін Лежа Компані Лімітед» на підставі платіжного доручення в іноземній валюті № 3 в розмірі 9 855,00 доларів США згідно Контракту №ІМ02 від 06.08.2020 та платіжного доручення в іноземній валюті №18 в розмірі 9 380,00 доларів США згідно Контракту №ІМ02 від 06.08.2020. Загальна сума оплати становить - 19 235,00 доларів США. Відповідно до Додатку №1 від 06.08.2020 до Контракту поставлявся товар - офісний стілець в кількості 392 штуки загальною вартістю 14 308,00 доларів США, що дає можливість Відповідачу ідентифікувати платежі по даному Контракту з товаром, що поставлявся. Крім того, у рахунку-проформі від 07.08.2020 зазначено, що сума авансу складає 9 855,00 доларів США, а сума залишку - 4 455,00 доларів США, а також вказано номер рахунку та банк продавця. Відтак, суд відхиляє доводи відповідача про те, що вказані платіжні доручення не дають можливості їх ідентифікувати саме до спірної партії товару.

З матеріалів справи вбачається, що до складових митної вартості (окрім фактурної вартості) декларант додав вартість транспортування товару до місця ввезення в Україну - Чорноморський рибний порт в контейнері №MRSU3111489 в сумі 56 275,00 грн. На підтвердження витрат на транспортування товару (як складової митної вартості) декларантом було надано: коносамент №SHWS220091813 від 30.09.2020, довідку про вартість транспортних витрат від 09.11.2020, договір про перевезення № 010920-121 від 01.09.2020, рахунок на оплату № 4615 від 09.11.2020.

При цьому, довідкою ТзОВ «Хіллдом логістікс» про транспортні витрати від 09.11.2020 підтверджено, що спірний вантаж перевозився у контейнері №MRKU4890098 по маршруту Нінбо, Китай - до митного кордону України - Чорноморський рибний порт. Страхування вантажу не здійснювалося. Вартість транспортування вказаного вантажу складає 56 275,00 грн. Дана довідка видана до Договору № 010920-121 від 01.09.2020, який укладений між ТЗОВ «Ензо+» та ТзОВ «Хіллдом логістікс». Відповідно до п. 3.1. Договору перевезення вартість послуг зазначається в рахунку Виконавця. В рахунку на оплату №4615 від 09.11.2020 морський фрахт за межами митної території України: Нінгбо, Китай- Чорноморський рибний порт, Україна контейнеру №MRKU4890098 9 складає - 56 275 грн без ПДВ.

Відповідно до пункту 6 частини другої статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість, є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Відповідно до Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 (далі - Правила заповнення декларації митної вартості), до документів, які підтверджують вартість перевезення, можуть належати:

- рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів.

Наведений у Правилах заповнення декларації митної вартості перелік документів, що надаються декларантом для підтвердження витрат на транспортування, з огляду на застосовану для його конкретизації конструкцію «можуть належати», не є вичерпним.

Оскільки законодавством про державну митну справу не визначено вичерпного переліку документів, що надаються декларантом на підтвердження розміру витрат на транспортування товарів, надана перевізником відповідна довідка є допустимим доказом розміру таких витрат.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом в постанові від 31.05.2019 у справі № 804/16553/14.

Надані позивачем довідка про транспортні витрати та рахунок на оплату містять всі необхідні для підтвердження транспортних витрат відомості.

На думку суду, довідка про транспортні витрати, яку надав позивач під час процедури митного оформлення товару, містить необхідну інформацію щодо складової митної вартості в частині понесених позивачем витрат на транспортування товару.

Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 03.12.2019 у справі №814/800/15 (адміністративне провадження №К/9901/3478/18).

Крім того, представник позивача до відповіді на відзив на позовну заяву долучив акт надання послуг № 4615 від 09.11.2020, виданий на підставі договору № 010920-121 від 01.09.2020 та рахунку на оплату № 4615 від 09.11.2020, про те, що виконавцем було виконано, зокрема, морський фрахт за межами митної території України: Нінбо, Китай - Чорноморський рибний порт на суму 56 275,00 грн.

З урахуванням наведеного висновки у спірному рішенні про неможливість визнання митної вартості товару за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, та за рівнем, визначеним декларантом, є безпідставними. При цьому відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у митній декларації, не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах. Наведене дає підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.

Крім того, враховуючи позицію Верховного Суду у постановах від 12 березня 2019 року у справі №826/2313/16, від 13 червня 2019 року у справі №820/6315/15, суд зауважує, що вимоги частини третьої та четвертої статті 53 та частини другої статті 58 МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товару, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

При вирішенні спору суд враховує, що застосування другорядного - резервного методу визначення митної вартості товару передбачене статтею 64 МК України, згідно з якою у разі якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товару має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товару, інших умов, що могли вплинути на ціну товару), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

За змістом пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товару, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року №598 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01 червня 2012 року за №883/21195), у рішенні про коригування митної вартості зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом. Посилання на використання цінової бази ЄАІС Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 08 лютого 2019 року у справі №825/648/17.

Разом з тим, у спірному рішенні митний орган лише вказав номер та дату митної декларації, на основі якої було здійснено коригування митної вартості товару, що не дає підстав вважати вказане рішення обґрунтованим та мотивованим.

На думку суду, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

Щодо митної декларації від 06.10.2020 №UA500110/2020/12610 рівень митної вартості 4,01 дол. США/кг, суд зазначає, що можливість поставки товару іншим покупцям за меншою ціною відповідає принципам свободи зовнішньоекономічних зв`язків та не суперечить нормам національного та міжнародного законодавства. При прийнятті оскаржуваних рішень відповідачем використано виключно інформацію з бази даних митного органу, тобто при винесенні спірних рішень відповідач керувався не документами, поданими декларантом до митного оформлення, а на вже наявну в митного органу цінову інформацію.

Разом з тим, суд зазначає, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації митниці, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено.

Сам факт здійснення митного оформлення подібних товарів за митною вартістю, що є більша заявленої декларантом, не може бути безумовною підставою для коригування відповідачем митної вартості товару.

Крім того, суд звертає увагу, що в поданих до митного оформлення документах, ціна товару визначена за одиницю, тоді як митний орган в оскаржуваному рішенні посилався на митну декларацію, де визначено митну вартість товарів не за одиницю товару, а за кілограм.

Також, Верховний Суд у постанові від 21.12.2018 по справі №815/228/17 дійшов висновку, що наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості, жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення митниця повинна обґрунтувати (довести) законність свого рішення, яке не може ґрунтуватися на припущеннях та сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Також суд зазначає, що Верховний Суд в постанові від 08 жовтня 2019 року у справі №803/776/17 вказав, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, доки протилежне не буде доведено контролюючим органом.

На думку суду, позивач надав усі наявні та достатні документи, передбачені МК України, необхідні для визначення митної вартості та які містять повну інформацію про митну вартість. Натомість відповідач не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар (чи підлягає сплаті), та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, як і не довів правових підстав для застосування резервного методу.

Отже, підстави вважати, що рішення відповідача від 16.11.2020 №UA205100/2020/000015/2 про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм частини другої статті 55 МК України, відсутні. Тому таке рішення підлягає скасуванню як протиправне.

Таким чином, позов належить задовольнити повністю.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Частиною першою статті 139 КАС України обумовлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 2 540,80 грн, який сплачений платіжним дорученням від 21.12.2020 та квитанцією №Т74С-4М60-8Н32-38Н2 від 31.01.2021.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Волинської митниці Держмитслужби від 16 листопада 2020 року №UA205100/2020/000015/2 про коригування митної вартості товарів.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ензо+» (45400, Волинська область, місто Нововолинськ, 15-й мікрорайон, будинок 30, квартира 37, ідентифікаційний код юридичної особи 43594096) за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці Держмитслужби (44350, Волинська область, Любомльський район, село Римачі, вулиця Призалізнична, будинок 13, ідентифікаційний код юридично особи 43350888) судовий збір в розмірі 2 540 (дві тисячі п`ятсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд.

Суддя Ф. А. Волдінер