Справа № 360/2707/21
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2021-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 вересня 2021 року справа №360/2707/21

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів: Міронової Г. М., Сіваченко І.В., секретаря судового засідання Ашумова Т.Е., за участю представника позивача Середи І.Є., представника відповідача Шульги В.В., розглянувши у відритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 , як представника ОСОБА_2 на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 30 липня 2021 року у справі № 360/2707/21 (головуючий І інстанції Є.О. Кисельова) за позовом ОСОБА_2 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі позивач, ОСОБА_2 ) звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з позовом до Адміністрації Державної прикордонної служби України (далі відповідач), в якому просив:

-визнати протиправними дії Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо відмови у підготовці та направленні необхідних документів до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області для призначення ОСОБА_2 пенсії за вислугу років, відповідно до пункту а статті 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 підготувати та направити необхідні документи до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області для призначення ОСОБА_2 пенсії за вислугу років відповідно до пункту а статті 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, із зарахуванням до вислуги років для призначення такої пенсії часу проходження служби протягом якого ОСОБА_2 брав участь у антитерористичній операції, часу проходження служби протягом якого ОСОБА_2 брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів на пільгових умовах один місяць служби за три місяці, часу проходження служби протягом якого ОСОБА_2 перебував на заставах, постах, у комендатурах, відділеннях КПП, маневрових групах зі змінними заставами, на кораблях і катерах, що несуть службу по охороні державного кордону України, інших підрозділах Державної прикордонної служби на пільгових умовах один місяць служби за півтора місяці.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 30 липня 2021 року закрито провадження в адміністративній справі.

Позивач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду у суді першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом при ухваленні рішення не перевірено та не з`ясовано обов`язкової вимоги підстави позову як елементу його змісту, яку суд повинен перевіряти, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права. Апелянт зазначає, що аналогічні відповіді відповідача у листах від 25.02.2020 та 29.03.2021 не даються підстав для закриття провадження у справі, оскільки позивач у заяві просив зарахувати стаж у пільговому обчислені з урахування рішення Верховного Суду у справі № 805/3923/18-а, проте відповідач не надав оцінку вказаним посиланням та надав відповідь аналогічну попередній.

Представник позивача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що спір між сторонами вже було вирішено рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 18.06.2020 у справі № 360/1729/20, яке набрало законної сили.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Стаття 238 КАС України встановлює вичерпний перелік підстав для закриття провадження в адміністративній справі.

Відповідно пункту 4 частини 1 статті 238 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Виходячи зі змісту цієї норми, достатньою та необхідною правовою підставою для закриття провадження у справі на підставі п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України є одночасна сукупність наступних умов: тотожність спору (підстави, предмет позову та сторони співпадають); наявність судового рішення, яким завершено розгляд справи і набрання цим судовим рішенням законної сили.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності судового рішення, що набрало законної сили, у тотожній справі ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги й з тих же підстав.

Відповідно до наведеної норми тотожними визнаються позови, у яких збігаються сторони, предмет і підстава, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників адміністративного процесу, вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Аналогічна позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, у постанові від 11 квітня 2018 року у провадженні 11-257заі18.

Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової (юридичної) визначеності. Виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, принцип правової визначеності передбачає дотримання правила «res judicata», тобто принципу остаточності рішення, який полягає в тому, що позивач, який порушив справу проти відповідача і отримав за результатами її розгляду остаточне рішення, не може ініціювати повторне судове провадження стосовно того ж самого відповідача, якщо судовий позов ґрунтується на тих самих фактичних обставинах, або ж нова вимога могла бути складовою частиною попередньої у першому рішенні.

Тобто, за вказаним принципом, жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного і обов`язкового до виконання рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового судового рішення. Res judicata є способом запобігання повторному розгляду справи та несправедливому відношенню до інших учасників судового процесу.

При цьому, суд звертає увагу, що предмет позову - це частина позову, яка становить матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, щодо якої суд повинен ухвалити рішення. Ця вимога повинна мати правовий характер, тобто бути врегульованою нормами матеріального права, а також підпадати під адміністративну юрисдикцію.

Підстава позову - це частина позову, яка відображає обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, що підтверджують кожну обставину, а також наявність підстав для звільнення від доказування. Під підставою позову розуміються обставини, з яких витікає право вимоги позивача, на яких позивач їх засновує.

Верховний Суд у постанові від 13 березня 2018 року у справі № 916/1764/17 вказав, що не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

Відповідно до матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом до Адміністрації Державної прикордонної служби України, в якому просив:

-визнати протиправними дії Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо відмови у підготовці та направленні необхідних документів до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області для призначення ОСОБА_2 пенсії за вислугу років, відповідно до пункту а статті 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 підготувати та направити необхідні документи до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області для призначення ОСОБА_2 пенсії за вислугу років відповідно до пункту а статті 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, із зарахуванням до вислуги років для призначення такої пенсії часу проходження служби протягом якого ОСОБА_2 брав участь у антитерористичній операції, часу проходження служби протягом якого ОСОБА_2 брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів на пільгових умовах один місяць служби за три місяці, часу проходження служби протягом якого ОСОБА_2 перебував на заставах, постах, у комендатурах, відділеннях КПП, маневрових групах зі змінними заставами, на кораблях і катерах, що несуть службу по охороні державного кордону України, інших підрозділах Державної прикордонної служби на пільгових умовах один місяць служби за півтора місяці.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідачем відмолено у підготовці та направленні необхідних документів до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області для призначення пенсії за вислугу років, відповідно до пункту а статті 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб за відсутністю календарної вислуги років. Позивач посилався на не врахування висновків Верховного Суд та вимог ст. 17-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ та підпункту «а», «в» пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів № 393 від 17 липня 1992 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей», а саме неправомірне не зарахування для призначення пенсії за вислугу років, календарної вислуги на пільгових умовах відповідно до Порядку № 393

Також позивач зазначив, що Верховним Судом прийнято рішення по адміністративній справі № 805/3923/18-а, зі змісту якого позивачу стало відомо про наявне у нього право щодо призначення пенсії за вислугу років у відповідності до пункту а статті 12 Закону. Крім того, заяву від 25.02.2020 не було розглянуто, а повернуто без розгляду, що також наведено у абзаці першому листа відповідача від 26.04.2021 № 115/Ф-4272-1747.

Отже, спірним питанням у даній справі є право позивача на призначення пенсії за вислугу років, відповідно до пункту а статті 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб з зарахуванням до вислуги років для призначення такої пенсії часу проходження служби один місяць служби за три місяці та один місяць служби за півтора місяці.

Як свідчать матеріали справи, позивач 27.04.2020 звертався до Луганського окружного адміністративного суду з позовом до Адміністрації Державної прикордонної служби України (далі відповідач, Адміністрація Держприкордонслужби), в якому після уточнення позовних вимог просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неприйняття до розгляду заяви про призначення/перерахунку пенсії від 26.02.2020, нездійснення оформлення всіх необхідних документів та подання про призначення пенсії за вислугою років на пільгових умовах позивачу та ненаправлення їх до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області для прийняття рішення щодо призначення пенсії;

- зобов`язати відповідача прийняти заяву про призначення/перерахунок пенсії позивача та здійснити оформлення та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області всі необхідні документи з поданням для призначення позивачу пенсії за вислугу років на пільгових умовах на підставі вимог пункту а ст. 12, ст. 17-1 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ та підпункту а пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів № 393 від 17 липня 1992 Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 18.06.2020 у справі № 360/1729/20, яке залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 07.10.2020, у задоволенні позову ОСОБА_2 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено повністю. Рішення суду набрало законної сили 07.10.2020.

Луганським окружним адміністративним судом у справі № 360/1729/20 встановлено, що 25.02.2020 позивач звернувся до Адміністрації Державної прикордонної служби України та Військової частини НОМЕР_1 із заявою та відповідним пакетом документів, у якій просив у відповідності до п. 1 розділу 2 Про затвердження інструкції про організацію роботи з оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб та з інших соціальних питань, затвердженої наказом МВС України № 760 від 17.09.2018 організувати роботу з оформлення документів складання та подання для призначення пенсії за вислугою років на пільгових умовах та подальшого направлення його з відповідним пакетом документів до управління Пенсійного фонду України, для їх розгляду та прийняття рішення, щодо призначення пільгової пенсії за вислугою років.

Листом від 24.03.2020 № 11/Ф-3361 у відповідь на звернення позивача відповідач зазначив, що відсутні підстави для прийняття уповноваженим структурним підрозділом Адміністрації Держприкордонної служби заяви позивача про призначення пенсії за вислугу років та надання доручення Луганському прикордонному загону на підготовку відповідних документів. В обґрунтування відмови відповідач посилався на те, що вислуга років позивача у календарному обчисленні становить 19 років 06 місяці в 17 днів, що не відповідає умовам призначення пенсії за вислугу років, встановленому пунктом а статті 12 Закону № 2262.

Також, зі змісту судових рішень у справі № 360/1729/20 вбачається, що суд надавав оцінку приписам ст. 17-1, пункту «а» частини 1 статті 12 Закону № 2262-ХІІ, в частині право на призначення позивачу пенсії за вислугу років на пільгових умовах.

Тобто, у справі № 360/1729/20 спірним питанням, яке досліджував суд, було право позивача на призначення пенсії за вислугу років на пільгових умовах, відповідно до пункту а статті 12, 17-1 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб та підпункту а пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів № 393.

У справі яка розглядається судом наразі, спірним питанням є правомірність дій відповідача щодо підготовки та направленні необхідних документів для призначення пенсії за вислугу років, відповідно до пункту а статті 12 Закону, з зарахуванням до вислуги років для призначення пенсії період служби один місяць за три місяці та один місяць за півтора місяці.

При цьому, як вбачається зі змісту вказаних судових рішень у справі № 360/1729/20, предметом розгляду не було зарахування до вислуги років для призначення пенсії часу проходження служби протягом якого ОСОБА_2 брав участь у антитерористичній операції, часу проходження служби протягом якого ОСОБА_2 брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів на пільгових умовах один місяць служби за три місяці, часу проходження служби протягом якого ОСОБА_2 перебував на заставах, постах, у комендатурах, відділеннях КПП, маневрових групах зі змінними заставами, на кораблях і катерах, що несуть службу по охороні державного кордону України, інших підрозділах Державної прикордонної служби на пільгових умовах один місяць служби за півтора місяці.

Суд апеляційної інстацнії зазанчає, що підпункт «а» пункту 3 Постанови № 393 регулює питання зарахування на пільгових умовах до вислуги років для призначення пенсій особам, час служби з розрахунку один місяць служби за три місяці, а підпункт «в» пункту 3 Постанови № 393 з розрахунку один місяць служби за півтора місяця. Судом у межах справи № 360/1729/20 не надавалась оцінка періоду служби позивача визначеної в пункті 3 Постанови № 393, наявність або відсутність підстав для її зарахування один місяць за три місяці та один місяць за півтора місяці.

Отже, вказані вимоги, що є предметом позову у справі № 360/1729/20 не є тотожними вимогам у цій справі. При цьому, фактичні обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, також не є тотожними з урахуванням рішення Верховного Суду у справі № 805/3923/18-а.

Враховуючи наведене та положення КАС України та зважаючи, що вищезазначені вимоги позивача, щодо яких приймались рішення про закриття провадження не є ідентичними вимогам, заявленим у цій справі та справі № 360/1729/20, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про закриття провадження у справі в цій частині.

Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції прийнята з частково неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а отже підлягає скасуванню, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду в частині позовних вимог.

Керуючись ст. 310, 315, 317, 321, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , як представника ОСОБА_2 на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 30 липня 2021 року у справі № 360/2707/21-а - задовольнити.

Скасувати ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 30 липня 2021 року у справі № 360/2707/21-а та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів після складення повного тексту в порядку, визначеному ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено та підписано 29 вересня 2021 року

Суддя-доповідач Е.Г. Казначеєв

Судді І.В. Сіваченко

Г.М. Міронова