Справа № 932/7741/20
Суддя: Кошля А. О.
Дата ухвалення: 2021-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 932/7741/20
Провадження №2а/932/783/20
Р І Ш Е Н Н Я

І МЕ НЕ М УК РА ЇН И

28 вересня 2021 року Бабушкінський районний суд міста Дніпропетровськ у складі головуючого судді Кошлі А.О., розглянувши у спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради про скасування постанови про адміністративне правопорушення № 16/677 від 20 травня 2020 року, -

В С Т А Н О В И В:

06 липня 2020 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 березня 2021 року головуючим суддею у цій справі визначений суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Кошля А.О. на підставі розпорядження в.о. керівника апарату суду від 01.03.2021 №109.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 20 травня 2020 року за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення від 23.04.2020 №435343 винесено постанову №16/677 про накладення адміністративного стягнення на позивача за порушення ч.2 ст. 156 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн. Позивач з даною постановою не згодна, оскільки вважає, що факт вчинення нею, адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП не доведено, докази на підтвердження її вини (протокол) складені формально без врахування всіх обставин, зокрема матеріали справи не містять даних про особу, яка безпосередньо здійснювала купівлю алкогольних напоїв, її пояснень щодо факту придбання алкогольних напоїв, а також обставин при яких такий продаж відбувався.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав, про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження повідомлений належним чином.

Суд дослідивши письмові докази в справі, прийшов до наступного.

З оскаржуваної постанови № 16/677 від 20.05.2020 про накладення адміністративного стягнення, встановлено, що 23 квітня 2020 року близько 14:15 год. ОСОБА_1 знаходячись на робочому місці у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою АДРЕСА_1 здійснила продаж алкогольного напою пива «Рогань» обємом 0,5 л. 5,5 % алкоголю неповнолітній особі ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 156 КУпАП.

Даною постановою визнано винною ОСОБА_1 та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 1700,00 грн.

Як вбачається з пояснень наданих представником позивача, на підставі вказаного протоколу ГОЛОВНИМ УПРАВЛІННЯМ ДПС У ДНІПРОПЕТРОВСЬКІЙ ОБЛАСТІ було винесено Рішення про застосування фінансових санкцій № 000036/04-36-09-04/ НОМЕР_1 від 21.10.2020 року до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 . Не погодившись із таким рішенням остання звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом визнання вказаного рішення протиправним та його скасування, справа № 160/14987/20. За результатом розгляду цього позову 10 лютого 2021 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом було винесено рішення, яким визнано протиправним та скасувати рішення про застосування фінансових санкцій №000036/04-36-09-04/ НОМЕР_1 від 21.10.2020 року Головного управління ДПС у Дніпропетровській області у сумі 6800 грн. 18 серпня 2021 року Третім апеляційним адміністративним судом у м. Дніпрі було винесено постанову, якою було залишено без задоволення апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровської області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.02.2021р. в справі № 160/14987/20, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.02.2021 р. в справі № 160/14987/20 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення залишити без змін. Таким чином, у постанові Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі від 18 серпня 2021 року у справі № 160/14987/20, що набрало законної сили встановлено, що огляд та вилучення у неповнолітньої особи придбаного алкогольного напою не проводились; з пояснень ОСОБА_2 неможливо встановити, що він придбав слабоалкогольний напій пиво саме у ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 .

Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач вважає, що правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями і тютюновими виробами, а тому є всі підстави для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі.

Виходячи з приписів ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначеніКонституцієюта законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до закріпленого в ст. 62 Конституції України принципу, особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні від 06.12.1988 року по справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (рішення ЄСПЛ від 24.11.2000 року у справі «Дактарас проти Литви»).

Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За приписами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справ про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 283 КАС України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Згідно із п.1 ч.1 ст. 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, адміністративними комісіями при виконавчих комітетах сільських, селищних, міських рад.

Адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, за правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 156 КУпАП (ч. 1 ст. 218 КУпАП).

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 ст. 156 КУпАП передбачено, що порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями і тютюновими виробами, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами в приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування, як таких, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами заборонена, а так само торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями або тютюновими виробами через торгові автомати чи неповнолітніми особами, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв або тютюнових виробів особі, яка не досягла 18 років, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар) тягне за собою накладення штрафу від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Водночас, в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення відсутні посилання на будь-які належні та допустимі докази, які б свідчили про доведення винуватості позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП, оскільки саме на суб`єкта владних повноважень покладено обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності.

Підставою винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення № 16/677 від 20.05.2020 року відносно позивача за ч. 2 ст. 156 КУпАП, є протокол про адміністративне правопорушення серії АПР18№435343 від 23.04.2020 року. Відповідач в свою чергу не скористався своїм правом та не подав відзив на позовну заяву із своїми запереченнями щодо позовних вимог.

У відповідності до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною першою ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У відповідності до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Вказана норма права повністю кореспондується та доповнює загальний принцип, визначений статтею 63 Конституції України, котрий декларує відсутність обов`язку в особи доводити свою невинуватість у правопорушенні та стверджує про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічну позицію висловив Верховний Суд, який у постанові від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а зазначив, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

При цьому, саме відповідач у справі, як суб`єкт владних повноважень зобов`язаний, довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести належними та допустимими доказами факт вчинення останнім адміністративного правопорушення.

Отже, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено наявність в діях позивача ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП.

За таких обставин, в межах п. 3. ч. 3 ст. 286 КАС України, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова є необґрунтованою, прийнятою без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, та підлягає скасуванню, а справа закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. . 2, 9, 229, 268, 251, 283, 286, КУпАП, ст. ст. 7, 9, 213, 218, 245, 255, 280, 283, 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради про скасування постанови про адміністративне правопорушення № 16/677 від 20 травня 2020 року задовольнити.

Скасувати постанову № 16/677 від 20 травня 2020 рокупро накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу на ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення за порушення ч.2 ст. 156 КУпАП.

Провадження по адміністративній справі у відношенні ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 КУпАП закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 10 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А.О. Кошля