Справа № 580/4666/21
Суддя: С.О. Кульчицький
Дата ухвалення: 2021-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2021 року справа № 580/4666/21
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кульчицького С. О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Черкаської обласної державної адміністрації про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) з позовом Черкаської обласної державної адміністрації (далі відповідач), в якому просить:

- скасувати протокол засідання комісії відповідача з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян від 26.02.2021 року №4 в частині відмови позивачу надання статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та видачі посвідчення категорії 2 ;

- зобов`язати відповідача встановити позивачу статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та видати посвідчення Учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (категорій 2) серія А, синього кольору.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що в період з 18.04.1987 по 22.06.1987 брав участь в районах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та отримав дозу опромінення 10, 5840 рентген. За вказаних обставин вважає, що рішенням комісії Черкаської обласної державної адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян від 26.02.2021 року №4 йому протиправно відмовлено в наданні статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та видачі посвідчення 2 категорії.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 17.05.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення учасників справи.

Відповідач проти позовних вимог заперечив, надавши до суду 09.08.2021 відзив на позовну заяву у якому зазначив, що наданими позивачем доказами не підтверджено його статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Вказано, що оскільки позивач відмовився надати додаткові докази для підтвердження статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, комісія комісії Черкаської обласної державної адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян дійшла висновку про відсутність підстав для підтвердження позивачу такого статусу.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає про таке.

Згідно записів у військовому квитку ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , виданого 22.05.1983, останній в період з 18.04.1987 по 22.06.1987 брав участь в районах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Отримав дозу опромінення 10, 5840 рентген. Зараховувати трудовий стаж за час роботи в 30 кілометровій зоні ЧАЕС в трикратному розмірі.

Командиром військової частини НОМЕР_2 висловлено подяку учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС ОСОБА_1 .

Відповідно до довідка Канівського міського військового комісаріату від 07.09.1990 ОСОБА_1 приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в період з 18.04.1987 по 22.06.1987.

26.04.1991 ОСОБА_1 вручена медаль «Учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС» з іменним посвідченням серії НОМЕР_3 .

12.01.1993 Черкаською обласною державною адміністрацією позивачу видано посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 р. серії НОМЕР_4 (категорія 2).

В довідці Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 19.10.1999 №51/1/14305 встановлено, що згідно з роздавальних відомостей на виплату грошового утримання особовому складу в/ч НОМЕР_2 за 1987 рік встановлено участь ОСОБА_2 в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в період з 19.04.87 по 13.06.87.

Згідно рішення Тимчасової комісії, викладеного у пункті 13 протоколу № 1399 від 30.12.1999, у позивача вилучено посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 2 серії НОМЕР_4 . видане 22.12.1992 Черкаською обласною державною адміністрацією.

06.11.2020 управлінням соціального захисту населення виконавчого комітету Канівської міської ради до Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації надіслані документи ОСОБА_1 для встановлення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 2, а саме:

звернення від 06.11.2020; копії паспорту та ідентифікаційного коду;

копія запису військового квитка;

копія листа командира військової частини НОМЕР_2 ;

копія довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 119.10.1999 №51/1/14305;

копія довідки Канівського міського військкомату від 07.09.1990 № 4/1520.

Листом Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації від 30.11.2020 №20/2273 повернуто справу до управління соціального захисту населення виконавчого комітету Канівської міської ради для доопрацювання та рекомендовано надати до справи детальне пояснення позивача, довідку про оплату праці за період перебування на ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, підтверджену копіями запису трудової книжки та особового рахунку (відомості нарахування заробітної плати).

26.02.2021 звернення позивача щодо встановлення йому статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, розглянуто на засіданні Комісії.

Відповідно до витягу із протоколу засідання комісії Черкаської обласної державної адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян №4 від 26.02.2021 позивачу відмовлено у встановленні статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та видачі посвідчення категорії 2, рекомендовано додатково надати довідку про підвищену оплату праці в зоні відчуження із зазначенням кількості днів і населеного пункту, підтвердженої копіями особового рахунка (відомості нарахування заробітної плати) та записом трудової книжки, а також пояснення щодо виконуваних робіт у складі військової частини НОМЕР_2 .

Вважаючи вказану відмову відповідача протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Питання визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, видачі відповідних посвідчень врегульовано Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року №796-XII (далі - Закон №796-XII) та Порядком видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року № 51 (далі - Порядок №51).

Згідно статті 9 Закону № 796-XII особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до ст. 10 Закону №796-XII, учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.

Положеннями п. 2 ч. 1 ст. 14 Закону №796-XII передбачено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження: з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів; з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів; у 1987 році - не менше 14 календарних днів, а також потерпілі від Чорнобильської катастрофи; евакуйовані у 1986 році із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутрішньоутробного розвитку, після досягнення ними повноліття); особи, які постійно проживали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії до прийняття постанови про відселення, - категорія 2.

В той же час, вказана стаття містить примітку, що до військовослужбовців належать: особи офіцерського складу, прапорщики, мічмани, військовослужбовці надстрокової служби, військовозобов`язані, призвані на військові збори, військовослужбовці-жінки, а також сержанти (старшини), солдати (матроси), які перебувають (перебували) на дійсній строковій службі у збройних силах, керівний і оперативний склад органів Комітету державної безпеки, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а також інших військових формувань.

Згідно з ч. 1 ст. 15 Закону №796-XII підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.

Відповідно до пункту 2 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2018 року № 551 (далі Порядок № 551) посвідчення є документом, що підтверджує статус осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, брали участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, громадян, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих, дружин (чоловіків) померлих громадян з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (потерпілих), смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою або з участю у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, а також опікунам дітей (на час опікунства) померлих громадян, смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, і надає право користуватися пільгами та компенсаціями, встановленими Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - Закон), іншими актами законодавства.

Відповідно до пункту 4 Порядку №551 учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали в зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 р. - незалежно від кількості робочих днів, з 1 липня 1986 р. по 31 грудня 1986 р. - не менше п`яти, а в 1987 році - не менше 14 календарних днів, віднесеним до категорії 2, видаються посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 19__ році (категорія 2) серії А синього кольору.

Пунктом 11 Порядку № 551 визначено, що посвідчення видаються уповноваженими органами за місцем проживання (реєстрації) особи на підставі рішень комісій з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, утворених уповноваженими органами (далі - регіональні комісії).

Посвідчення видаються:

учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - на підставі одного з таких документів:

- довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження із зазначенням кількості днів і населеного пункту, підтвердженої первинними документами (наказ чи розпорядження про відрядження до зони відчуження із зазначенням періоду роботи (служби) в зоні відчуження, особового рахунка, табеля обліку робочого часу, посвідчення про відрядження в зону відчуження з відміткою підприємства про прибуття та вибуття працівника, шляхових листів (за наявності), трудової книжки (у разі потреби);

- довідки архівної установи про участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження із зазначенням періоду служби (виконання робіт), днів виїзду на об`єкти або в населені пункти зони відчуження, у разі потреби - довідки командира військової частини, військового квитка, витягу з особової справи військовослужбовця, завіреного в установленому порядку.

Отже, підставою для видачі уповноваженими органами посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є один із вищевказаних документів.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 надав до управління соціального захисту населення виконавчого комітету Канівської міської ради звернення про встановлення йому статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 2 до якого додав довідку Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 19.10.1999 №51/1/14305 відповідно до якої він приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в період з 19.04.1987 по 13.06.1987.

У вказаній довідці зазначено, що накази по виїздам на роботу за період 04.05.1986 по 15.03.1990, журнал обліку доз опромінення особового складу знищені по причині великого зараження.

Судом встановлено, що відсутність у довідці Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 19.10.1999 №51/1/14305 днів виїзду позивача на об`єкти або в населені пункти зони відчуження обумовлена тим, що накази по виїздам на роботу за період 04.05.1986 по 15.03.1990 знищені по причині великого зараження.

Крім того, записами військового квитка ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , виданого 22.05.1983, підтверджується, що останній в період з 18.04.1987 по 22.06.1987 брав участь в районах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Отримав дозу опромінення 10, 5840 рентген.

Отже, відсутність у вказаній довідці днів виїзду позивача на об`єкти або в населені пункти зони відчуження обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від його волі у зв`язку з чим не може бути підставою для відмови останньому у видачі посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для видачі позивачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії.

Пунктами 13 та 14 Порядку № 551 вказано, що спірні питання визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, вирішуються комісією при Мінсоцполітики, до складу якої, крім його фахівців, входять представники МОЗ, ДАЗВ, МВС, Міноборони, Київської облдержадміністрації та громадських об`єднань, статутна діяльність яких пов`язана із соціальним захистом осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (за згодою), за поданням уповноважених органів.

Особові справи громадян надсилаються на розгляд комісій, зазначених в абзацах першому і другому цього пункту, за рішенням регіональних комісій.

Рішення комісій, зазначених у пункті 13 цього Порядку, є підставою для видачі посвідчень відповідної категорії. У разі встановлення такими комісіями факту необґрунтованої видачі посвідчення відповідної категорії таке посвідчення на підставі рішення таких комісій підлягає вилученню уповноваженими органами.

Згідно з пунктами 4-7 розділу ІІІ Положення про Комісію зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 26 грудня 2018 року №1945 (далі - Положення), прийняті Комісією рішення фіксуються у протоколі засідання, який підписується головуючим, секретарем та членами Комісії.

Особові справи громадян надсилаються на розгляд Комісії за рішенням регіональних комісій з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, утворених Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями.

Рішення Комісії є підставою для видачі посвідчень відповідної категорії.

Рішення Комісії може бути оскаржене в установленому законодавством порядку.

Як зазначено в протоколі засідання комісії Черкаської обласної державної адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян №4 від 26.02.2021 позивачу відмовлено у встановленні статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та видачі посвідчення категорії 2, рекомендовано додатково надати довідку про підвищену оплату праці в зоні відчуження із зазначенням кількості днів і населеного пункту, підтвердженої копіями особового рахунка (відомості нарахування заробітної плати) та записом трудової книжки, а також пояснення щодо виконуваних робіт у складі військової частини НОМЕР_2 .

Проте, вказаною комісією не враховано відсутність можливості надання довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження із зазначенням кількості днів і населеного пункту, підтвердженої копіями особового рахунка (відомості нарахування заробітної плати) та записом трудової книжки у зв`язку з знищенням наказів по виїздам на роботу за період 04.05.1986 по 15.03.1990.

Проте в довідці Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 19.10.1999 №51/1/14305 вказано, що в роздавальних відомостях на виплату грошового утримання особовому складу в/ч 22457 за 1987 рік відображені виплати позивачу добових витрат в наступних розмірах: квітень 42, 00; травень 80, 50; червень 45, 50.

Слід зазначити, що відсутність пояснень позивача щодо виконуваних робіт у складі військової частини 22457 не є підставою для відмови у видачі позивачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії, оскільки факт приймання участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в період з 19.04.1987 по 13.06.1987 підтверджується довідкою Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 19.10.1999 №51/1/14305 та записами військового квитка ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , виданого 22.05.1983.

Посилання відповідача на те, що згідно чинного рішення Тимчасової комісії, викладеного у пункті 13 протоколу № 1399 від 30.12.1999, у позивача вилучено посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 2 серії НОМЕР_4 , виданого 22.12.1992 Черкаською обласною державною адміністрацією суд вважає необґрунтованим, оскільки, вказане рішення не є предметом розгляду даної справи.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Ця мета перекликається зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Відповідно до неї кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у своїх численних рішеннях сформував сталу практику оцінки ефективності засобу юридичного захисту. Засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути «ефективним» як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством (рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України», №40450/04, пункт 64).

Засіб юридичного захисту має бути «ефективним» в теорії права та на практиці, зокрема, в тому сенсі, що можливість його використання не може бути невиправдано ускладнена діями або бездіяльністю органів влади держави-відповідача (рішення у справі «Аксой проти Туреччини» (Aksoy v. Turkey), №21987/93, пункт 95).

При оцінці ефективності необхідно враховувати не тільки формальні засоби правового захисту, а й загальний правовий і політичний контекст, в якому вони діють, й особисті обставини заявника (рішення у справі «Джорджевич проти Хорватії» (Djordjevic v Croatia), № 41526/10, пункт 101; рішення у справі «Ван Остервійк проти Бельгії» (Van Oosterwijck v Belgium), №7654/76 пункти 36-40). Отже, ефективність засобу захисту оцінюється не абстрактно, а з урахуванням обставин конкретної справи та ситуації, в якій опинився позивач після порушення.

Як зазначається у рішенні Конституційного Суду України від 29 серпня 2012 року №16-рп/2012, Конституція України гарантує здійснення судочинства судами на засадах, визначених у частині третій статті 129 Конституції, які забезпечують неупередженість здійснення правосуддя судом, законність та об`єктивність винесеного рішення тощо. Ці засади, є конституційними гарантіями права кожного на судовий захист, зокрема, шляхом забезпечення перевірки судових рішень в апеляційному та касаційному порядках, крім випадків, встановлених законом (рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2011 року № 13-рп/2011).

Крім того, Конституційний Суд України у рішенні від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 підкреслив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

Відповідно до частини 1 статті 124 Конституції України, правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. При цьому за своєю суттю правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Суд вважає, що за результатами розгляду даної справи, з метою забезпечення ефективного правового захисту прав позивача та з метою недопущення необхідності наступного звернення до суду з позовом, суд дійшов висновку, що ефективний способом захисту порушеного права позивача, є зобов`язання Черкаської обласної державної адміністрації видати ОСОБА_1 посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За вказаних обставин, судові витрати у розмірі 908, 00 підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 72, 76, 90, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,, суд

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати протокол засідання комісії Черкаської обласної державної адміністрації з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян від 26.02.2021 року №4 в частині відмови надати ОСОБА_1 статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та видати посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії 2 категорії.

Зобов`язати Черкаську обласну державну адміністрацію встановити ОСОБА_1 статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та видати посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (категорії 2) серія А, синього кольору.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Черкаської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.О. Кульчицький