Справа № 420/1465/21
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2021-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/1465/21

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Кравця О.О.,

Зуєвої Л.Є.,

за участю: секретар судового засідання Уштаніт Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одеса апеляційні скарги адвоката Єрмолаєва Сергія Олександровича в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖИЛСТРОЙСЕРВИС-1», Головного управління ДПС в Одеській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 червня 2021 року, прийняте у складі суду судді Корой С.М. в місті Одеса по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖИЛСТРОЙСЕРВИС-1» до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, Головного управління ДПС в Одеській області, Головного управління ДПС в Одеській області про стягнення пені,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ЖИЛСТРОЙСЕРВИС-1» звернулось до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, Головного управління ДПС в Одеській області, в якому позивач просив суд стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ЖИЛСТРОЙСЕРВИС-1» пеню, нараховану на заборгованість з бюджету з відшкодування податку на додану вартість у сумі 7335785 грн.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16 червня 2021 року у адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖИЛСТРОЙСЕРВИС-1» задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ЖИЛСТРОЙСЕРВИС-1» пеню у розмірі 2 233 187,69 грн. (два мільйони двісті тридцять три тисячі сто вісімдесят сім гривень 69 коп.) за порушення строку відшкодування ПДВ. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Частково не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, адвокат Єрмолаєв Сергій Олександрович звернувся до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖИЛСТРОЙСЕРВИС-1», в якій посилається на те, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, а висновки, викладені в оскарженому рішенні суду не відповідають обставинам справи, тому просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції частково та ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Жилстройсервис - 1» пеню, нараховану на заборгованість бюджету з відшкодування податку на додану вартість, у сумі 7 335 785 грн.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що суд дійшов хибного висновку що, відповідно до пункту 200.15 ст. 200 Податкового кодексу, мала місце процедура адміністративного оскарження узгодження чи неузгодження заявленої суми бюджетного відшкодування платника. Так, апелянт вказує, що бюджетне відшкодування у сумі 25 148 510 грн. вже мало статус узгодженого на підставі наданих до матеріалів справи актів перевірок та довідок про результати перевірки. На думку апелянта, можливість або необхідність повторного узгодження заявленої до бюджетного відшкодування та раніше підтвердженої контролюючим органом суми діючим законодавством не передбачена. Таким чином, апелянт вважає, що ст.200.12 Податкового кодексу України процедура зміни напряму узгодженого бюджетного відшкодування не передбачає можливості або необхідності повторного узгодження раніше узгодженої суми бюджетного відшкодування, а отже застосування судом до незаконної процедури повторного узгодження бюджетного відшкодування вимог, передбачених пунктом 200.15 ст. 200 Податкового кодексу не може бути підставою для не нарахування пені.

Представник Державної казначейської служби України в Одеській області надав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу представника позивача, у якому зазначає про незгоду з доводами апеляційної скарги, тому відмовити у задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖИЛСТРОЙСЕРВИС-1» в повному обсязі.

Також, не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, Головне управління ДПС в Одеській області звернулось до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на те, що судом першої інстанції під час визначення процедури нарахування та стягнення пені порушено норми матеріального та процесуального права, тому просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що згідно доводів позивача, нарахування пені розпочинається з 13.07.2019 року, проте апелянт вказує, що правомірність отримання платником податків суми бюджетного відшкодування було визначено виключно постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12.05.2020 року у справі №420/5616/19. При цьому, апелянт звертає увагу, що лише 15.09.2020 року ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду було вирішено змінити спосіб виконання рішення шляхом стягнення з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області заборгованості з відшкодування податку на додану вартість. Таким чином, на думку апелянта, у зв`язку з вищевикладеним пеня могла бути нарахована не раніше 15.09.2020 року (з урахуванням фактичного отримання даної ухвали контролюючим органом).

Крім того, не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області звернулось до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на те, що рішення суду першої інстанції прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, тому просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що у якості відповідача по даній справі помилково визначено ГУ ДКСУ в Одеській області, яке жодних прав та законних інтересів позивача не порушувало. Апелянт вказує, що суд першої інстанції підтвердив доводи відповідачів, що сума набула статусу узгодженої з 12.05.2020, однак помилково дійшов висновку, що сума набувала статусу узгодженої двічі: 13.07.2019 року та 12.05.2020 року. Крім того, апелянт зазначає, що нарахування пені відноситься до компетенції податкового органу, а не суду, оскільки судовий орган не наділений повноваженнями, зокрема, щодо визначення періоду та в цілому процедури нарахування пені.

Розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 11 липня 2019 року ТОВ "Жилстройсервис-1" подано податкову декларацію з податку на додану вартість за червень 2019 року зазначивши в рядку 20.2.1 "сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку" - 25 148 510.

Також, разом з декларацією з податку на додану вартість за червень 2019 року ТОВ "Жилстройсервис-1" подано додаток 4, заяву про повернення суми бюджетного відшкодування.

В період з 13 серпня 2019 року по 15 серпня 2019 року головним державним ревізором-інспектором відділу контролю за відшкодуванням ПДВ управління податків і зборів з юридичних осіб ГУ ДФС в Одеській області Тельновим О.М., відповідно до п.200.10 ст. 200 ПК України у порядку ст. 76 ПК України проведено камеральну перевірку достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку по декларації з ПДВ за червень 2019 року, за результатами якої складено акт від 16 серпня 2019 року №484/15-32-12-02/34253918.

Актом від 16 серпня 2019 року №484/15-32-12-02/34253918 встановлено, що в порушення п.200.1 ст. 200, абз.б п.200.4 ст. 200, п.200-1.3 ст. 200-1 ПК України та пп.4 п.5 розділу Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28 січня 2016 року №21 підприємством ТОВ "Жилстройсервис-1" завищено суму бюджетного відшкодування заявленого на рахунок платника у банку (відображеного у рядку 20.2.1 декларації з ПДВ за червень 2019 року) у розмірі 25 148 510 грн.

Не погодившись з висновками акту перевірки від 16 серпня 2019 року №484/15-32-12-02/34253918 ТОВ "Жилстройсервис-1" 05 вересня 2019 року подано заперечення, за результатами розгляду яких ГУ ДПС в Одеській області заперечення залишено без задоволення.

13 вересня 2019 року ГУ ДПС в Одеській області винесено податкове повідомлення-рішення №, яким щодо ТОВ "Жилстройсервис-1" застосовано штрафні санкції у розмірі 6 287 128 грн.

У вересні 2019 року товариство з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) "Жилстройсервис-1" звернулося до суду з позовом до Головного управління (далі ГУ) ДПС в Одеській області про:

- визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 13 вересня 2019 року;

- зобов`язання відповідача внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість дані щодо заяви ТОВ "Жилстройсервис-1" про виникнення необхідності зміни напрямку узгодженого бюджетного відшкодування у сумі 25 148 510 грн., про що у складі податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2019 року подана відповідна заява про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість (додаток №4 до декларації).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27 січня 2020 року по справі №420/5616/19 відмовлено в задоволенні адміністративного позову ТОВ "Жилстройсервис-1".

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ТОВ "Жилстройсервис-1" подало апеляційну скаргу.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12.05.2020 року по справі №420/5616/19 апеляційну скаргу ТОВ "Жилстройсервис-1" задоволено, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 січня 2020 року скасовано, ухвалено нове судове рішення, яким задоволено позовні вимоги ТОВ "Жилстройсервис-1", визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області № від 13 вересня 2019 року, зобов`язано ГУ ДПС в Одеській області внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість дані щодо заяви ТОВ "Жилстройсервис-1" про виникнення необхідності зміни напрямку узгодженого бюджетного відшкодування у сумі 25 148 510 грн., про що у складі податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2019 року подана відповідна заява про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість (додаток №4 до декларації), стягнуто за рахунку бюджетних асигнувань ГУ ДПС в Одеській області на користь ТОВ "Жилстройсервис-1" судовий збір у розмірі 21 131 грн. 00 коп. за подачу адміністративного позову та 31 696 грн. 00 коп. за подачу апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15.09.2020 року по справі №420/5616/19 змінено спосіб виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2020 року у справі №420/5616/19, яка набрала законної сили 12 травня 2020 року, шляхом стягнення з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Жилстройсервис-1" заборгованості з відшкодування податку на додану вартість у сумі 25 148 510 (двадцять п`ять мільйонів сто сорок вісім тисяч п`ятсот десять) грн.

Згідно наданої до суду виписки за рахунками (а.с.36) 30.11.2020 року на рахунок позивача зараховано 25 148 510 грн. на виконання виконавчого листа суду від 15.10.2020 року по справі №420/5616/19 та висновку від 30.11.2020 року №157 щодо відшкодування сум ПДВ.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЖИЛСТРОЙСЕРВИС-1» вважаючи, що у нього є право на стягнення пені нарахованої на заборгованість з бюджету з відшкодування податку на додану вартість у сумі 7335785 грн, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу не було відшкодовано відповідні суми бюджетного відшкодування у встановлені законом строки, позивач набув право на нарахування пені у порядку, встановленому п.200.23 ст.200 Податкового кодексу України. Водночас, за висновками суду першої інстанції, з 13 вересня 2019 року (дата прийняття податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області № від 13 вересня 2019 року) до 12.05.2020 року (дата прийняття постанови П`ятим апеляційним адміністративним судом від 12.05.2020 року) позивач вважався таким, що не підтвердив право на відшкодування з державного бюджету податку на додану вартість, а відтак за вказаний період відсутні підстави для нарахування пені.

Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України (далі ПК України).

Відповідно до підпунктів 14.1.18 та 14.1.162 пункту 14.1 статті 14 ПК України, бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника; пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми податкових зобов`язань та/або на суми штрафних (фінансових) санкцій, не сплачених у встановлені законодавством строки, а також нарахована в інших випадках та порядку, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно з абз.11 п.п.200.12 ст.200 ПК України у разі виникнення у платника податку необхідності зміни напряму узгодженого бюджетного відшкодування, такий платник податку має право подати відповідну заяву до контролюючого органу, який не пізніше наступного робочого дня з дня отримання такої заяви зобов`язаний внести відповідні дані до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Як встановлено судом, відповідачу заяву про зміну напряму узгодженого відшкодування позивачем було подано 11.07.2019 року.

Тобто, не пізніше 12.07.2019 року з дня отримання вищевказаної заяви контролюючий орган зобов`язаний був внести відповідні дані до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Згідно з пп.200.23 ст.200 ПК України суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Враховуючи те, що позивачу не було відшкодовано відповідні суми бюджетного відшкодування у встановлені законом строки, позивач набув право на нарахування пені у порядку, встановленому п.200.23 ст.200 Податкового кодексу України.

Таким чином, початок нарахування пені на суму бюджетного відшкодування починається з 13.07.2019 року.

Щодо доводів ГУ ДКСУ в Одеській області, що сума набувала статусу узгодженої лише з 12.05.2020 року, колегія суддів зазначені доводи оцінює критично, оскільки юридичним фактом, що зумовлює початок процедури нарахування пені у межах спірних правовідносин є невнесення відповідних даних до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування не пізніше наступного робочого дня з дня отримання відповідної заяви. При цьому суд зазначає, що станом на дату подання заяви про зміну напряму узгодженого відшкодування, сума бюджетного відшкодування 25148510,00 грн. була попередньо узгоджена, що встановлено постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12.05.2020 року по справі №420/5616/19, яка набрала законної сили.

Суд зазначає, що як на момент виникнення спірних правовідносин, так і на час розгляду справи, податкове законодавство містить норму щодо нарахування пені на рівні 120 відсотків від облікової ставки Національного банку України на суму бюджетної заборгованості з ПДВ, встановленої на момент її виникнення, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Днем погашення такої бюджетної заборгованості з ПДВ є 30.11.2020 року.

При цьому, протягом строку наявності бюджетної заборгованості право на її відшкодування доводилось позивачем у судових органах.

Пунктом 200.12 статті 200 ПК України визначено, що зазначена у заяві сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зокрема, з дня визнання протиправним та/або скасування податкового повідомлення-рішення (підпункт «ґ» цієї статті).

Тобто, з дати прийняття контролюючим органом податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області № від 13 вересня 2019 року сума бюджетного відшкодування фактично втратила статус узгодженої.

Так, як вже встановлено судом, постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12.05.2020 року по справі №420/5616/19 апеляційну скаргу ТОВ "Жилстройсервис-1" задоволено, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 січня 2020 року скасовано, ухвалено нове судове рішення, яким задоволено позовні вимоги ТОВ "Жилстройсервис-1", визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області № від 13 вересня 2019 року, зобов`язано ГУ ДПС в Одеській області внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість дані щодо заяви ТОВ "Жилстройсервис-1" про виникнення необхідності зміни напрямку узгодженого бюджетного відшкодування у сумі 25 148 510 грн., про що у складі податкової декларації з податку на додану вартість за червень 2019 року подана відповідна заява про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість (додаток №4 до декларації), стягнуто за рахунку бюджетних асигнувань ГУ ДПС в Одеській області на користь ТОВ "Жилстройсервис-1" судовий збір у розмірі 21 131 грн. 00 коп. за подачу адміністративного позову та 31 696 грн. 00 коп. за подачу апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції.

У зв`язку із наведеним, з 13 вересня 2019 року (дата прийняття податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області № від 13 вересня 2019 року) до 12.05.2020 року (дата прийняття постанови П`ятим апеляційним адміністративним судом від 12.05.2020 року) позивач вважався таким, що не підтвердив право на відшкодування з державного бюджету податку на додану вартість, а відтак за вказаний період відсутні підстави для нарахування пені.

Відповідно до вимог пункту 200.15 ст. 200 ПК України (в редакції чинній на момент набрання вказаним рішенням законної сили) після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду контролюючий орган на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника.

Таким чином, протягом 2019-2020 років пеня на бюджетну заборгованість з ПДВ нараховувалась з 13.07.2019 року по 13.09.2019 року та з 12.05.2020 року по 30.11.2020 року, з огляду на те, що лише у вказані періоди заборгованість держави перед позивачем щодо відшкодування відповідних сум мала статус узгодженої.

Суд зазначає, що факт нарахування пені нерозривно пов`язується із фактом існування заборгованості бюджету, що дозволяє стверджувати про пеню як про міру відповідальності держави перед платником за порушення нею обов`язку вчасного відшкодування від`ємного значення суми ПДВ.

Така пеня нараховується рівно стільки часу, скільки триває зазначене порушення держави у вигляді нездійснення відповідними державними органами необхідного комплексу дій з відшкодування узгоджених сум податку.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного суду від 02 червня 2021 року по справі №1.380.2019.004395.

З огляду на вищевикладене, суд під час визначення періоду прострочення зобов`язання та нарахування пені враховує лише ті періоди, під час яких такі зобов`язання мали статус узгоджених.

Колегія суддів критично оцінює доводи представника позивача, що бюджетне відшкодування у сумі 25 148 510 грн. вже мало статус узгодженого, оскільки у даному випадку, не зважаючи на те, що бюджетне відшкодування фактично мало статус узгодженого, з моменту прийняття податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області № від 13 вересня 2019 року і до моменту закінчення процесу судового оскарження та набрання постановою суду апеляційної інстанції законної сили, у відповідача фактично був відсутній обов`язок внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника, а отже підстав для стягненні з відповідача пені за вказані періоди суд не вбачає.

При цьому, на переконання колегії суддів, подальше скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області № від 13 вересня 2019 року в судовому порядку не впливає на неузгодженість суми бюджетного відшкодування протягом процедури судового оскарження, що спростовує доводи апелянта.

Щодо доводів апеляційної скарги ГУ ДПС в Одеській області, що пеня могла бути нарахована не раніше 15.09.2020 року, оскільки ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15.09.2020 року по справі №420/5616/19 було вирішено змінити спосіб виконання рішення шляхом стягнення з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області заборгованості з відшкодування податку на додану вартість, колегія суддів оцінює вказані доводи критично. З цього приводу колегія суддів зазначає, що фактично суми бюджетного відшкодування було узгоджено з моменту набрання законної сили постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12.05.2020 року по справі №420/5616/19, при цьому зміна порядку та способу виконання судового рішення не випливає на факт узгодження відповідних сум бюджетного відшкодування, та, як наслідок, не впливає на можливість нарахування пені внаслідок заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість.

Щодо доводів ГУ ДКСУ в Одеській області стосовно визначення його в якості відповідача, колегія суддів зазначає, що відповідно до висновків Великої Палати Верховного суду, викладених у постанові від 27 листопада 2019 року (справа № 242/4741/16-ц), залучення або ж незалучення до участі у таких категоріях спорів ДКСУ чи її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі.

В частині розрахунку судом першої інстанції розміру пені, який підлягає стягненню, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Облікова ставка НБУ станом на 13.07.2019 р. становила 17,5 % річних.

Облікова ставка НБУ станом на 12.05.2020 р. становила 8 % річних.

Визначаючи розмір суми пені за вказаний період, яка підлягає стягненню на користь позивача, суд враховує висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постановах від 12.03.2019 р. у справі № 806/1605/17, від 15.05.2020 р., у справі № 200/14773/18-а, адміністративне провадження №К/9901/27599/19, від 06.04.2020 р. у справі № 280/4334/18, адміністративне провадження №К/9901/266/20, в яких, зокрема, визнано правильним розрахунок суми пені, зроблений судами попередніх інстанцій за формулою: (сума бюджетної заборгованості) х (облікова ставка НБУ на момент виникнення пені) х 120 % : 365 днів х (кількість днів прострочення).

Термін прострочення з 13.07.2019 року по 13.09.2019 року становить 62 днів. Сума пені за цей період складає 897078,357 грн. (сума бюджетної заборгованості 25148510 грн) х (облікова ставка НБУ на момент виникнення пені - 17,5 % річних) х 120% : 365 х 62).

Термін прострочення за період з 12.05.2020 року по 30.11.2020 року становить 202 дні. Сума пені за цей період складає 1336109,33 грн. (сума бюджетної заборгованості 25148510 грн) х (облікова ставка НБУ на момент виникнення пені - 8 % річних) х 120% : 365 х 202).

Загалом підлягає стягненню пеня на загальну суму 2 233 187,69 грн. (897078,357 +1336109,33).

Щодо доводів ГУ ДКСУ в Одеській області, що судовий орган не наділений повноваженнями, зокрема, щодо визначення періоду та в цілому процедури нарахування пені, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно приписів частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Водночас, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Крім того, одним із аспектів права на суд є право на доступ до суду. При цьому «тільки інституція яка має повну юрисдикцію, включаючи право скасовувати оскаржені рішення з будь-яких підстав, як з питань факту, так і питань права, відповідає поняттю «суд» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції» (п. 118 рішення від 12 липня 2005 року у справі «Молдован та інші проти Румунії». «Повна юрисдикція» означає, що суд має достатні та ефективні повноваження щодо: повторної (після адміністративного органу) оцінки доказів; встановлення обставин, які були підставою для прийняття оскарженого адміністративного рішення; належного поновлення прав особи за результатами розгляду справи по суті (п. 70 рішення від 28 червня 1990 року у справі Обермейєр проти Австрії; п. 155 рішення від 4 березня 2014 року у справі «Гранд Стівенс проти Італії».

За таких обставин, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ЖИЛСТРОЙСЕРВИС-1» пені у розмірі 2 233 187,69 грн. (два мільйони двісті тридцять три тисячі сто вісімдесят сім гривень 69 коп.) за порушення строку відшкодування ПДВ.

Враховуючи викладене, проаналізувавши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, яким повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до положень статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги адвоката Єрмолаєва Сергія Олександровича в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖИЛСТРОЙСЕРВИС-1» Головного управління ДПС в Одеській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 червня 2021 року залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 червня 2021 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖИЛСТРОЙСЕРВИС-1» до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, Головного управління ДПС в Одеській області, Головного управління ДПС в Одеській області про стягнення пені залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М. П. Коваль

Суддя: О. О. Кравець

Суддя: Л.Є. Зуєва