Справа № 640/24378/19
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2021-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Лічевецького І.О., Оксененка О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Головного управління ДПС у м. Києві, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві форми «Р» від 02.02.2017 № та податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 02.02.2017 № 001191306.

В обґрунтування позовних вимог Позивач посилався на те, що 22.10.2015 на підставі договору купівлі-продажу у статутному капіталі Позивач передав у власність ОСОБА_2 належну йому частку статутного капіталу, вартість продажу корпоративних прав складає 1 201 100, 00 грн. У подальшому Позивачем здекларовано суму отриманого доходу від продажу частки у статутному капіталі.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 травня 2021 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано винесене ДПІ у Шеченківському районі ГУ ДФС у м. Києві податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 02.02.2017 № на суму 300 275, 00 грн.

Визнано протиправним та скасовано винесене ДПІ у Шеченківському районі ГУ ДФС у м. Києві податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 02.02.2017 № на суму 22 52, 63 грн.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням Головне управління ДПС у м. Києві подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі Відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Позивачем на підтвердження витрат на придбання інвестиційного активу не було надано первинних документів, зокрема: не додано доказів про вартісний еквівалент частки ОСОБА_1 , не проведено вартість (оцінку) зазначеного майна, з наданої виписки по особовому рахунку не вбачається відомостей про платника , в той час, як для обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарської операції. Окрім того, Позивачем занижено суму військового збору.

Відзиву Позивача на апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві до суду апеляційної інстанції не надходило, що не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 07.12.2016 Державної податковою інспекцією у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві на підставі пп. 78.1.4, п. 78.1, ст. 78, п. 79.2, ст. 79 Податкового кодексу України видано наказ «Про проведення документальної позапланової перевірки фізичної особи ОСОБА_1 » № 748.

На підставі наказу від 07.12.2016 № 748 контролюючим органом проведено документальну позапланову невиїзну перевірку дотримання вимог податкового законодавства з питань повноти та своєчасності сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору від доходів отриманих у вигляді інвестиційного прибутку фізичною особою ОСОБА_1 , за результатами якої складено акт перевірки від 26.12.2016 № 2031/13-06/ НОМЕР_1 .

Перевіркою встановлено порушення вимог:

- ст. 36, п. 44.6. ст. 44, пп. 164.2.9, п. 164.2 ст. 164, пп. 167.5.1 п. 167.5 ст. 167, пп. 170.2.1 п. 170.2 ст. 170, ст. 176, пп. 168. 1.3. п. 168.1. ст. 168, ст. 179 Податкового кодексу України: недекларування платником податків інвестиційного прибутку (доходу) від операцій з інвестиційними активами 2015 у сумі 1 201 100,00 грн., не своєчасно подано податкову декларацію про майновий стан та доходи за 2015 рік, не нараховано та не сплачено у бюджет податок на доходи фізичних осіб за 2015 рік у сумі 240 220,00 грн.;

- п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України 02.12.2010 № 2755-VI, зі змінами та доповненнями: фізичною особою ОСОБА_1 не нараховано на дохід отриманий платником податку від операцій з інвестиційними активами у сумі 1 201 100,00 грн., не нараховано та не сплачено у бюджет військовий збір за 2015 ріку сумі 18 016,50 грн., чим порушено приписи ст. 36, п. 44.6. ст. 44, пп. 164.2.9, п. 164.2 ст. 164, пп. 167.5.1 п. 167.5 ст. 167, пп. 170.2.1 п. 170.2 ст. 170, ст. 176, пп. 168. 1.3. п. 168.1. ст. 168, ст. 179 Податкового кодексу України.

За результатами документальної позапланової перевірки Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві прийнято податкові повідомлення-рішення від 02.02.2017:

- № , яким Позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 300 275,00 грн, з яких: 240 220,00 грн - за податковими зобов`язаннями, 60 055,00 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями;

- № , яким Позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору у розмірі 22 520,63 грн, з яких: 18 016,50 грн - за податковими зобов`язаннями, 4 504,13 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними, Позивач звернувся до адміністративного суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що Позивачем доведено протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, у зв`язку з чим наявні правові підстави для їх скасування.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права, обов`язки платників податків та зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі по тексту - Податковий кодекс).

Відповідно до підпункту 163.1.1 пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин; далі - ПК України) об`єктом оподаткування резидента є зокрема, загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Згідно з пунктом 164.1 статті 164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

У разі використання права на податкову знижку базою оподаткування є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається шляхом зменшення загального оподатковуваного доходу з урахуванням пункту 164.6 цієї статті на суми податкової знижки такого звітного року.

Базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього Кодексу.

Підпунктом 164.2.9 пункту 164.2 статті 164 ПК України встановлено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, зокрема, включається інвестиційний прибуток від проведення платником податку операцій з цінними паперами, деривативами та корпоративними правами, випущеними в інших, ніж цінні папери, формах, крім доходу від операцій, зазначених у підпунктах 165.1.2, 165.1.40 і 165.1.52 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу.

Особливості оподаткування інвестиційного прибутку визначені у пункті 170.2 статті 170 ПК України.

Так, відповідно до підпункту 170.2.1 пункту 170.2 статті 170 ПК України облік загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами ведеться платником податку самостійно, окремо від інших доходів і витрат. Для цілей оподаткування інвестиційного прибутку звітним періодом вважається календарний рік.

Згідно з підпунктом 170.2.2 пункту 170.2 статті 170 ПК України інвестиційний прибуток розраховується як позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу, та його вартістю, що визначається із суми витрат на придбання такого активу з урахуванням норм підпунктів 170.2.4 - 170.2.6 цього пункту (крім операцій з деривативами).

При застосуванні платником податку норм підпункту 170.2.9 цього пункту податковий агент - професійний торговець цінними паперами, включаючи банк, з метою визначення об`єкта оподаткування під час виплати платнику податку доходу за придбані у нього інвестиційні активи враховує документально підтверджені витрати такого платника на придбання цих активів.

Запровадження обов`язку податкового агента для професійного торговця цінними паперами, включаючи банк, не звільняє платника податку від обов`язку декларування результатів усіх операцій з купівлі та продажу інвестиційних активів, здійснених протягом звітного (податкового) року як на території України, так і за її межами, за винятком випадків, зазначених в підпункті 170.2.8 цього пункту.

До продажу інвестиційного активу прирівнюються також операції з:

обміну інвестиційного активу на інший інвестиційний актив;

зворотного викупу або погашення інвестиційного активу його емітентом, який належав платнику податку;

повернення платнику податку коштів або майна (майнових прав), попередньо внесених ним до статутного капіталу емітента корпоративних прав, у разі виходу такого платника податку з числа засновників (учасників) такого емітента чи ліквідації такого емітента.

Придбанням інвестиційного активу вважаються також операції з внесення платником податку коштів або майна до статутного капіталу юридичної особи - резидента в обмін на емітовані ним корпоративні права.

Інвестиційний актив, подарований платнику податку чи успадкований платником податку, вважається придбаним за вартістю, що дорівнює сумі державного мита та податку з доходів фізичних осіб, сплачених у зв`язку з таким даруванням чи успадкуванням.

Інвестиційний прибуток за операціями з деривативами розраховується як позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку за операціями з деривативами (похідними інструментами), включаючи отримані суми періодичних або разових виплат, передбачених умовами контрактів (договорів), та документально підтвердженою сумою, сплаченою платником податку іншій стороні такого контракту (договору) з деривативами (похідними інструментами), в тому числі сплаченими сумами періодичних або разових виплат, які передбачені умовами контракту (договору).

Документальним підтвердженням (первинним документом) доходів та витрат за операціями з інвестиційними активами, укладеними в електронній формі на фондовій біржі для клієнтів - учасників фондової біржі, визнається звіт торговця цінними паперами (брокера), який формується на базі біржового звіту та договору на брокерське обслуговування.

Згідно статті 18 ПК України податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов`язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків. Податкові агенти прирівнюються до платників податку і мають права та виконують обов`язки, встановлені цим Кодексом для платників податків.

Підпунктом 170.2.6 пункту 170.2 статті 170 ПК України встановлено, що до складу загального річного оподатковуваного доходу платника податку включається позитивне значення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами за наслідками такого звітного (податкового) року.

Загальний фінансовий результат операцій з інвестиційними активами визначається як сума інвестиційних прибутків, отриманих платником податку протягом звітного (податкового) року, зменшена на суму інвестиційних збитків, понесених платником податку протягом такого року.

Якщо загальний фінансовий результат операцій з інвестиційними активами має від`ємне значення, його сума переноситься у зменшення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами наступних років до його повного погашення, крім фінансових результатів, зазначених в абзаці першому пункту 29 підрозділу 4 розділу XX "Перехідні положення" цього Кодексу.

Фінансовий результат за операціями з цінними паперами чи деривативами визначається платником податку. При цьому платник податку визначає фінансовий результат за операціями з цінними паперами чи деривативами, що перебувають в обігу на фондовій біржі, окремо від фінансового результату за операціями з цінними паперами чи деривативами, що не перебувають в обігу на фондовій біржі.

Отже, до складу інвестиційного прибутку включається позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу, та його вартістю, що визначається із суми витрат на придбання такого активу, а до складу загального річного оподатковуваного доходу платника податку включається позитивне значення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами за наслідками такого звітного (податкового) року.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що між Позивачем, як продавцем, та громадянином ОСОБА_2 , як покупцем, укладено договір купівлі-продажу від 22.10.2015, за умовами якого продавець зобов`язується передати у власність покупця належну йому частку статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Мюллер Іммобілен», що становить 1 201 100,00 грн.

Згідно акта прийому-передачі від 22.10.2015 продавець передав належні йому на праві власності 100% частки в статному капіталі, а покупець прийняв та оплатив зазначену частку на умовах, визначених у договорі.

Згідно п. 2.1 покупець зобов`язується сплатити продавцю протягом 7 банківських днів з моменту укладення Договору, шляхом перерахунку на рахунок продавця - р/р № НОМЕР_2 , відкритий у ПАТ «Діамантбанк», ОКПП , МФО 320854.

Протоколом загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Мюллер Іммобілен» № 4 від 22.10.2015 одноголосно прийнято рішення погодити рішення ОСОБА_1 про передачу частки у статутному капіталі товариства, яка належить йому на праві власності, згідно договору купівлі-продажу від 14.04.2015.

Згідно платіжного доручення № від 22.10.2015 платником ОСОБА_2 сплачено на рахунок № НОМЕР_2 , відкритий у ПАТ «Діамантбанк», ОКПП , МФО 320854 грошові кошти у сумі 701 100,00 грн. та згідно платіжного доручення № від 23.10.2015 сплачено на рахунок № НОМЕР_2 , відкритий у ПАТ «Діамантбанк», ОКПП , МФО 320854 грошові кошти у сумі 500 000,00 грн., отримувач: ОСОБА_1 .

Відповідно до пункту 176.1 статті 176 ПК України платники податку зобов`язані, зокрема, вести облік доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі якщо такий платник податку зобов`язаний відповідно до цього розділу подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податкову знижку; отримувати та зберігати протягом строку давності, встановленого цим Кодексом, документи первинного обліку, в тому числі на підставі яких визначаються витрати при розрахунку інвестиційного прибутку та формується податкова знижка платника податку; подавати податкову декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обов`язковим.

На вимогу контролюючого органу та в межах його повноважень, визначених законодавством, платники податку зобов`язані пред`являти документи і відомості, пов`язані з виникненням доходу або права на отримання податкової знижки, обчисленням і сплатою податку, та підтверджувати необхідними документами достовірність відомостей, зазначених у податковій декларації з цього податку.

Як встановлено судом першої інстанції Позивачем здійснювалися дії щодо понесення інвестиційних активів, що підтверджується заявами на переказ готівки № FJB228 від 29.09.2015 на суму 357 206, 00 грн. та № FJB079 від 15.09.2015 на суму 363 383, 00 грн., актом прийому-передачі вкладів, що вносяться до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мюллер Іммобілен» від 20.10.2015 на суму 480 511, 00 грн.

Оскільки Податковий кодекс України не визначає обов`язкового переліку документів, які можуть підтверджувати вартість інвестиційного активу, що визначається із суми витрат на придбання такого активу, суд першої інстанції дійшов висновку, що надані Позивачем документи є достатніми доказами, що підтверджують понесених витрат на придбання інвестиційного активу.

Відповідно до частини п`ятої ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

А як зазначено Верховним Судом у постанові від 03 червня 2021 року у справі № 826/8287/17, згідно пункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї етапі платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Об`єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб вважається інвестиційний прибуток, при визначенні якого враховуються понесені витрати на попереднє придбання цінних паперів фізичною особою - платником податку, підтверджені документами первинного обліку, пов`язані з придбанням такого інвестиційного активу, зокрема: договори купівлі-продажу цінних паперів, акти приймання-передачі цінних паперів, касові документи при готівкових розрахунках через касу або розрахункові документи при безготівкових розрахунках.

Колегія суддів враховує, що витрати громадян на придбання цінних паперів при розрахунку інвестиційного прибутку для його відображення у декларації, повинні бути належним чином документально підтвердженні, як при складанні та поданні до податкового органу відповідної декларації, так і під час проведення перевірки.

Так, фізичною особою ОСОБА_1 отримано дохід від операцій з інвестиційними активами в сумі 1 201 100,00 гри.

За результатами перевірки встановлено, що фінансовий результат операцій і інвестиційними активами становить - інвестиційний прибуток в розмірі 1 201 100,00 гри.

Проте, документів, що можуть документально підтвердити витрати на операції з інвестиційними активами, як при складанні та поданні до податкового органу відповідної декларації, так і під час проведення перевірки, Позивачем не надано.

Таким чином, зважаючи на встановлені вище обставини, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень та задоволення позовних вимог.

Колегією суддів враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також неправильно застосовано норми матеріального права, що стали підставою для неправильного вирішення справи. У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 13 травня 2021 року - скасувати, та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

О.М. Оксененко