Справа № 340/5521/21
Суддя: Т.М. Кармазина
Дата ухвалення: 2021-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

28 вересня 2021 року м. Кропивницький Справа № 340/5521/21

Суддя Кіровоградського окружного адміністративного суду Кармазина Т.М., розглянувши матеріали позовної заяви

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до

Знам`янського відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (27405, Кіровоградська область, м.Знам`янка, вул.Героїв Крут, 9, )

про визнання протиправними дій, скасування постанов та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправними дії та скасувати постанову державного виконавця Знам`янського МРВ ДВС ПСМУМЮ (м. Дніпро) Сагайдачного П.П. від 05.03.2021 року у виконавчому провадженні ВП №55829712 про стягнення виконавчого збору в розмірі 36815,95 гривень та постанову державного виконавця Знам`янського МРВ ДВС ПСМУМЮ (м.Дніпро) Сагайдачного П.П. про відкриття виконавчого провадження ВП №64778404 від 10.03.2021 року.

- зобов`язати Знам`янський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) () повернути ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 стягнуті за постановою державного виконавця Знам`янського МРВ ДВС ПСМУМЮ (м. Дніпро) Сагайдачного П.П. від 05.03.2021 року у виконавчому провадженні ВП №55829712 кошти в сумі 9 269,53 гривні.

Ухвалою судді від 07.09.2021 позовну заяву залишено без руху.

Так, в даній ухвалі суддя дійшов висновку, що дана позовна заява подана з порушенням строку встановленого п.1 ч.2 ст.287 КАС України. Зокрема, суддею зазначено, що оскаржувані постанови прийняті 05.03.2021 та 10.03.2021, проте позивач звернувся до суду 01.09.2021 (штамп пошти), тобто ним пропущений строк звернення до суду із даними позовними вимогами. Позивачем подана заява про поновлення строку на звернення до суду, яка мотивована тим, що копії зазначених постанов були направлені державним виконавцем за місцем його попередньої реєстрації та були передані йому 25.05.2021, тому вважає, що строк звернення до суду пропущено з поважних причин. До того ж вказує, що 03.06.2021 він направляв до Кіровоградського окружного адміністративного суду позовну заяву до Знам`янського відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про визнання протиправними дій державного виконавця, скасування постанови про стягнення виконавчого збору та про відкриття виконавчого провадження. У червні 2021 рекомендованим листом отримав копію ухвали суду про забезпечення позову від 09.06.2021 у справі №340/2892/21 та чекав ухвалу про відкриття провадження у справі. Проте, зазначає, що на початку серпня 2021 року йому судом повернуто позовну заяву в зв`язку з невиконанням вимог ухвали судді про залишення позову без руху та неусуненням недоліків позовної заяви. Тому, вирішив повторно звернутися до суду з позовом та вважає, що ним пропущено строк звернення до суду з даним позовом.

Однак, суд не погоджується з такою позицією позивача, з наступних підстав.

Судом встановлено, та матеріалами позовної заяви підтверджено, що позивач дізнався про оскаржувані постанови (як зазначає сам позивач) 25.05.2021 року та 03.06.2021 звернувся до суду з позовом та із заявою про забезпечення позову. Ухвалами Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09.06.2021 у справі №340/2892/21 задоволено заяву про забезпечення позову та позовну заяву залишено без руху.

Як вбачається з матеріалів справи №340/2892/21 вказані ухвали отримано ОСОБА_1 16.06.2021, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, тим самим спростовуються доводи позивача, що ним не було отримано ухвалу суду про залишення позовної заяви без руху.

Водночас, у зв`язку з неусуненням недоліків позовної заяви, останню, ухвалою суду від 28.07.2021 повернуто позивачу. Позивач, вказує, що про дану ухвалу йому стало відомо на початку серпня 2021, проте позивачем не конкретизовано дату коли саме позивачу стало відомо про цю ухвалу про повернення позовної заяви. При цьому, суд зауважує, що строк звернення до суду, встановлений п.1 ч.2 ст.287 КАС України 10 днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів. З даним позовом позивач звернувся 01.09.2021, засобами поштового зв`язку.

Отже, суддя дійшов висновку, що дана позовна заява подана з порушенням строку встановленого п.1 ч.2 ст.287 КАС України, та позивач у своїй заяві не навів жодних підстав (хвороба, довготривале відрядження тощо), які б свідчити про неможливість протягом встановленого строку звернутись до суду.

На виконання вимог даної ухвали, позивачем подано до суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій останній посилається на те, що листи державного виконавця Сагайдачного П.П. разом з постановами були передані йому колишньою дружиною, яка проживає за адресою АДРЕСА_2 , 25 травня 2021 року, тому строк звернення з позовною заявою до суду був пропущений ним з поважної об`єктивно незалежної від його волі причини. При цьому, доказів, які б підтверджували наведені позивачем обставини суду не надано. Як і не надано доказів неможливості отримання зазначених листів раніше. Також, позивач посилався на те, що рекомендованим листом на початку серпня 2021 року Кіровоградським окружним адміністративним судом йому було повернуто позовну заяву разом з ухвалою суду, в якій зазначено, що він не виконав вимог ухвали суду про усунення недоліків позовної заяви від 09.06.2021 року. Він телефоном одразу повідомив свого адвоката про цю обставину, але оскільки адвокат в період з 25 липня до 25 серпня 2021 року перебувала у черговій відпустці за межами міста Знам`янка, він був об`єктивно позбавлений можливості одразу повторно звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Обставину перебування адвоката у черговій відпустці підтвердив довідкою.

Однак, суд не погоджується з такою позицією позивача, оскільки останній мав можливість своєчасно, вживши відповідних заходів, звернутися до суду.

Згідно ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч.2 ст.122 КАС України) .

Частиною 2 статті 287 КАС України, яка регулює особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, визначено, що позовну заяву може бути подано до суду: 1) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів; 2) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Таким чином, за змістом наведеної вище процесуальної норми законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковим для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (справа Перез де Рада Каванілес протии Іспанії). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Крім того, суд зазначає, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Відповідно до частини 1 статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Приписами частини другої статті 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Згідно з положеннями ч.6 ст.161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Отже, строк звернення до суду встановлений законом може бути поновлено, якщо суд визнає причини його пропуску поважними.

З системного аналізу вказаних вище процесуальних норм права вбачається, що підставою для поновлення строку звернення до суду є неможливість вчасно звернутися до суду у строки. Крім того, такі строки можуть бути поновлені лише у разі пропуску з поважних причин.

Водночас в заявленому клопотанні позивач не наводить доказів неможливості вчасно звернутися до суду.

Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що у задоволенні заяви позивача належить відмовити.

Суд вважає, що позивач мав можливість звернутися до суду з даним позовом у встановлений законом строк. Однак такий звернувся до суду із пропуском строку звернення, а саме 01.09.2021.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Поняття "особа повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Підстав неможливості звернення до суду у встановлений строк з дня коли позивачу стало відомо про порушення своїх прав, позивачем до суду не надано.

Отже, враховуючи те, що позивачем пропущений встановлений законом строк звернення до суду з даними позовними вимогами та будь-яких інших обґрунтувань обставин та належних доказів, на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом позивачем не наведено та не доведено, суд дійшов висновку про відсутність поважних причин для поновлення строку звернення до суду з даним позовом та про наявність підстав для повернення позовної заяви відповідно до вимог частини другої статті 123 КАС України.

Відповідно до статті 17 Закон України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (див. рішення Європейського суду у справі "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні "Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії" Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25 січня 2000 року, пункт 33).

У справі Устименко проти України (заява № 32053/13) Європейський суд з прав людини постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення у справі Пономарьов проти України (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року).

До того ж, в ухвалі щодо прийнятності від 30 серпня 2006 року (справа Каменівська проти України) Європейський суд з прав людини зазначав: …право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду ..., не є абсолютним; воно може бути обмеженим. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані....

Отже, вирішуючи питання щодо поважності таких причин пропущення строку звернення до суду, які встановлені ст.122, 287 КАС України, слід зазначити, що поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення особи і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами, а також дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними.

Таким чином, наведені позивачем причини пропущення строку на звернення до суду не дають підстав для визнання їх поважними та поновлення строку звернення до суду, оскільки позивач мав можливість своєчасно звернутися до суду за захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.2 ст.123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Отже, за сукупністю наведених обставин, враховуючи, що позовна заява подана після закінчення строків, установлених законом, а тому остання підлягає поверненню позивачеві.

Крім того, в ухвалі від 07.09.2021 суддя дійшов висновку про необхідність доплати позивачем судового збору за подання до адміністративного суду даного позову у сумі 1816 грн.

На виконання наведеної ухвали судді позивачем подано до суду клопотання про відстрочення сплати судового збору. Клопотання мотивоване тим, що така сума судового збору на даний час для ОСОБА_2 , який є батьком багатодітної родини і єдиним годувальником для трьох малолітніх дітей, є непосильною. Зазначав, що розмір отримуваної ОСОБА_1 заробітної плати, після відрахування з неї податків та інших обов`язкових платежів, утримання суми боргу на користь відповідача, не забезпечує навіть прожиткового мінімуму кожному члену його родини і змушує звернутися до суду з цим клопотанням.

Так, згідно з ч.1 ст.8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Відповідно до ч.1 ст.133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Однак, позивачем не надано інформацію про відсутність доходів, які надають можливість виконати вимоги щодо сплати судового збору.

Слід зазначити й про те, що одним із принципів адміністративного судочинства є рівність усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом.

Обов`язок сплати судового збору слугує гарантуванню принципу рівності всіх осіб у правах щодо доступу до суду. При цьому, судовий збір виконує не тільки фіскальну, а й дисциплінуючу функцію. Він є одним із способів стимулювання належного виконання учасниками відповідних правовідносин (у тому числі органами державної влади) своїх прав та обов`язків, передбачених законами України.

При цьому, суддя зауважує, що позивач не позбавлений права повторного звернення до суду із даним позовом при наявності поважних причин пропуску строку, а також сплати судового збору.

Крім того, в ухвалі суду від 07.09.2021 зазначалося, що відповідно до вимог п.п.4, 5 ч.5 ст.160 КАС України, в позовній заяві зазначається зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини. У позовній заяві позивач просить визнати протиправними дії, проте не конкретизує які саме дії визнати протиправними, в чому вони полягають. Отже, позивачу необхідно було подати до суду позовну заяву з уточненням змісту позовних вимог. Проте, останнім ці вимоги ухвали не виконано, позов не приведено у відповідність до п.п.4, 5 ч.5 ст.160 КАС України.

Відповідно до п.п.1, 9 ч.4 ст.169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліків позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк; у випадках передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Отже, за сукупністю наведених обставин, позовна заява підлягає поверненню позивачеві.

Керуючись ст.ст.169, 243, 248, 256, 293-297 КАС України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Знам`янського відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про визнання протиправними дій, скасування постанов та зобов`язання вчинити певні дії повернути позивачу разом з усіма доданими до нього документами.

Роз`яснити позивачу, що повернення адміністративного позову не позбавляє його права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали невідкладно надіслати позивачеві.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, встановленому ст.256 КАС України та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду у 15 - денний строк, передбачений ст.295 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Т.М. Кармазина