Справа № 560/2607/20
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2021-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/2607/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Михайлов О.О.

Суддя-доповідач - Курко О. П.

22 вересня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Білої Л.М. Гонтарука В. М. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Яремчук Л.С,

представників позивача: Власюка Ю.Б., Мартинюка Т.Б., Лінкевича Я.Б., Карпова С.Б.,

представників відповідача: Грень Н.В., Козак М.Л., Кучерявої Т.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Старокостянтинівський молочний завод" на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 квітня 2021 року у справі за адміністративним позовом Дочірнього підприємства "Старокостянтинівський молочний завод" до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

в травні 2020 року Дочірнє підприємство "Старокостянтинівський молочний завод" звернулось до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області, в якому просило:

1. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 03 березня 2020 року №, № в повному обсязі та визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 03 березня 2020 року № в частині визначення суми завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток в розмірі 157 665 333 грн та податкового повідомлення-рішення № від 03 березня 2020 року в частині визначення суми завищення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість на загальну суму 3 984 540 грн, прийняті ГУ ДПС у Хмельницькій області.

2. Стягнути з Державного бюджету України на користь Дочірнього підприємства "Старокостянтинівський молочний завод" судові витрати по справі та витрати на професійну правничу допомогу.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 квітня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору. Позивач зазначив, що за результатами проведеної посадовими особами відповідача планової виїзної документальної перевірки Дочірнього підприємства "Старокостянтинівський молочний завод" з питань дотримання ним вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи за період з 01.04.2017 по 30.09.2019, з метою правильності нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.04.2017 по 30.09.2019, іншого законодавства за період з 01.04.2017 по 30.09.2019 протиправно винесені оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Позивач вважає, що висновки контролюючого органу, викладені в акті документальної планової перевірки, про безтоварність господарських операцій Підприємства з ТОВ "АЛЬФА-ТЕХНОЛОДЖІ", ТОВ "Інтера 2018", ТОВ "Лікфелд-Трейд", ТОВ "Агромакс-Люкс", ТОВ "С.К.С.", ТОВ "Картем", ТОВ "Трейдфіст", ТОВ "Лаксон", ТОВ "Сіджи Груп" безпідставні, господарські операції із вказаними контрагентами мали реальний характер, підтверджуються первинними бухгалтерськими та іншими документами бухгалтерського та податкового обліку, на час здійснення операцій з постачання товарів контрагенти мали господарську та податкову правосуб`єктність. Позивач зазначив, що він не повинен нести відповідальність за порушення контрагентами вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності, а також за можливу недостовірність відомостей щодо них в офіційних джерелах.

Вказує, що посадові особи відповідача не проводили аналіз первинних документів, наданих позивачем на підтвердження реальності операцій із контрагентами, та взагалі не надали жодної правової оцінки наданих до перевірки первинним документам та поясненням. Позивач вважає, що дані з інформаційної бази контролюючого органу не мають статусу офіційних, не сертифіковані і можуть містити помилки, які впливають на правовий статус платника податку.

Також апелянт стверджує, що в оскаржуваному рішенні не надано оцінки аргументам позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечив наведені доводи апеляційної скарги, зазначивши про їх необґрунтованість та повне спростування в ході розгляду даної справи судом першої інстанції. Відповідач зазначив, що на порушення вимог п. 44.1 ст. 44, пп. "а" п. 198.1, п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України ДП "Старокостянтинівський молочний завод" завищено податковий кредит всього у сумі 93 610 430,19 грн, в результаті віднесення до його складу ПДВ по нереальних господарських операціях з поставки ТОВ "АЛЬФА-ТЕХНОЛОДЖІ", ТОВ "Інтера 2018", ТОВ "Лікфелд-Трейд", ТОВ "Агромакс-Люкс", ТОВ "С.К.С.", ТОВ "Картем", ТОВ "Трейдфіст", ТОВ "Лаксон", ТОВ "Сіджи Груп" на адресу ДП "Старокостянтинівський молочний завод" продукції, оскільки у постачальників для здійснення постачання в таких обсягах були відсутні виробничі, трудові ресурси та самі активи, за реквізитами даних суб`єктів господарювання оформлено первинні бухгалтерські документи (видаткові та податкові накладні, ТТН) з метою формування витрат та податкового кредиту кінцевому споживачу - ДП "Старокостянтинівський молочний завод".

В судовому засіданні представники позивача доводи апеляційної скарги підтримали в повному обсязі та просили суд задовольнити її, а рішення суду першої інстанції - скасувати.

Представники відповідача в судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що Дочірнє підприємство "Старокостянтинівський молочний завод" є юридичною особо, основний вид діяльності - перероблення молока, виробництво масла та сиру.

У період з 29.11.2019 по 14.01.2020, на підставі направлень, виданих ГУ ДПС у Хмельницькій області: №№ 716, 713, 714, 715 від 22.11.2019 та №№775, 774 від 29.11.2019, відповідно до ст. 20, 75, 77, 81, 82 ПК України, плану-графіка проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків на 2019 рік, на підставі наказу Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 18.11.2019 №628 проведена документальна планова виїзна перевірка Дочірнього підприємства "Старокостянтинівський молочний завод", з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи за період з 01.04.2017 по 30.09.2019, з метою правильності нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.04.2017 по 30.09.2019.

За результатами проведеної перевірки складено акт №0089/22-01-05-04/31952591 від 23.01.2020, відповідно до висновків якого, перевіркою виявлені порушення:

- пп. 14.1.11 п. 14.1 ст. 14, п. 44.1, п. 44.2 ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 138.2, пп. 138.3.1, п. 138.3 ст. 138, пп. 140.4.2 п. 140.44 ст. 140 ПК України, п. 5, п. 10 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 11 "Зобов`язання", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 312.01.2000 №20 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.02.2000 за №85/4306, п. 10 П(С)БО 12 "Фінансові інвестиції" затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 26.04.2000 №91, п. 30 П(С)БО №13 "Фінансові інструменти", затверджений наказом Міністерства фінансів України від 30.11.01 №559, п. 15 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 "Дохід", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999, №290, ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, п. 2.1, п. 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704 внаслідок чого ДП "Старокостянтинівський молочний завод":

- завищено від`ємне значення об`єкту оподаткування з податку на прибуток за три квартали 2019 року в сумі 165 179 794 грн,

- занижено податок на прибуток на загальну суму 56 989 706 грн в т.ч. у (І кв. 2019 року в сумі 11 112 928 грн, ІІ кв. 2019 року в сумі 24 879 684 грн, ІІІ кв. 2019 року в сумі 20997094 грн;

- пп. 49.18.2, п. 49.18, п. 49.19 ст. 49, п. 137.4, ст. 137 ПК України Дочірнім підприємством "Старокостянтинівський молочний завод" не подано у встановлені терміни до ДПІ у м. Старокостянтинів декларацію з податку на прибуток за три квартали 2019 року.

- п. 44.1 ст. 44, п. 185.1, п. 189.9 ст. 189, п. 192.1 ст. 192, п. 198.1, 198.3, 198.5 ст. 198 ПК України в результаті чого ДП "Старокостянтинівський молочний завод":

- завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного періоду в сумі 4 055 361 грн,

- занижено податку на додану вартість в загальній сумі 89 595 408 грн у т.ч. у: серпні 2018 року в сумі 5 175 069 грн, вересні 2018 року в сумі 4 564 411 грн, жовтні 2018 року в сумі 5 854 095 грн, листопаді 2018 року в сумі 7 643 358 грн, грудні 2018 року в сумі 8 041 596 грн, січні 2019 року в сумі 6 032 491 грн, лютому 2019 року в сумі 6 367 385 грн, березні 2019 року в сумі 9 766 552 грн, квітні 2019 року в сумі 7 865 395 грн, травні 2019 року в сумі 3 822 793 грн, червні 2019 року в сумі 5 432 093 грн, липні 2019 року в сумі 9 782 704 грн, серпні 2019 року в сумі 9 247 239 грн,

- п. 201.10 ст. 201 ПК України, п. 15 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 №1307 ДП "Старокостянтинівський молочний завод" не складено 31.12.2017 та в Єдиному реєстрі податкових накладних не зареєстровано податкову накладну на суму постачання 218 944,23 грн, на суму ПДВ 43 789 грн,

- п. 3.1 Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 №4, зареєстрованого в міністерстві юстиції України 30.01.2015 №111/26556, та підпункту "б" пункту 176.2 статті 176 розділу ІV Податкового кодексу України, податковий розрахунок за формою 1ДФ за 2-4 квартали 2017 року, за 1-4 квартали 2018 року та за 1-3 квартали 2019 року подано з недостовірними відомостями податкової звітності , а саме у графі 2 "Податковий номер або серія та номер паспорта" зазначені недійсні реєстраційні номери фізичних осіб.

- ч. 5 статті 8, ч. 2 статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VІ із змінами і доповненнями та пункту 3, 4.3 розділу ІV Інструкції "Про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" №449 від 20.04.2015 в звітах про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування платником донараховувалися суми єдиного соціального внеску сумі 11444,70 грн своєчасно не нараховані за попередні звітні періоди.

- п. 103.9 ст. 103 та п. 49.18 ст. 49 ПК України не подано додаток ПН до податкової декларації з податку на прибуток підприємства при наявності фактів виплат доходів із джерелом їх походження в Україні, а саме:

- на користь нерезидента Європейського Банку Реконструкції та Розвитку - не подано додаток ПН до податкової декларації з податку на прибуток підприємства за півріччя 2017, три квартали 2017;

- на користь нерезидента Pradata s.r.o. (Швейцарія) - не подано додаток ПН до податкової декларації з податку на прибуток підприємства за півріччя 2017, три квартали 2017, 2017 рік, квартал 2018, півріччя 2018, три квартали 2018, 2018 рік, квартал 2019, півріччя 2019, три квартали 2019.

Не погоджуючись з висновками акта перевірки позивачем подано заперечення від 19.02.2020 №19/02-2020.

За результатами розгляду заперечення, відповідачем надано відповідь від 27.02.2020 №7995/10/22-01-05-03, якою позивача повідомлено про те, що висновки акта документальної планової виїзної перевірки від 23.01.2020 №0089/22-01-05-04/31952591 є правомірними та відповідають вимогам Податкового кодексу України та Національним положенням (стандартам) бухгалтерського обліку.

На підставі висновків перевірки, відповідачем прийнято:

- податкове повідомлення-рішення від 03.03.2020 №, яким позивачеві збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт/послуг) в розмірі 134 393 112 грн (з яких за основним платежем - 89595408 грн та 44797704 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями штрафами);

- податкове повідомлення-рішення від 03.03.2020 №, яким зменшено суму від`ємного значення суми податку на додану вартість в розмірі 4055361 грн;

- податкове повідомлення-рішення від 03.03.2020 №, яким позивачеві збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств в розмірі 71 237 132 грн 50 коп. (з яких за основним платежем - 56989706 грн та 14247426,50 грн - за штрафними (фінансовими) санкціями штрафами);

- податкове повідомлення-рішення від 03.03.2020 №, яким позивачеві зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток в розмірі 165179794 грн.

Зазначені податкові повідомлення-рішення оскаржувалися позивачем в адміністративному порядку.

Рішенням ДПС України №11689/6/99-00-08-05-01-06 від 01.04.2020 вирішено продовжити строк розгляду скарги до 21.05.2020.

Рішенням ДПС України №15855/6/99-00-08-05-01-06 від 12.05.2020 податкові повідомлення-рішення №, №, №, № від 03 березня 2020 року залишені без змін, а скарга - без задоволення.

Вважаючи вищевказані податкові повідомлення-рішення протиправними, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся в суд з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що контролюючим органом доведено, що ТОВ "АЛЬФА-ТЕХНОЛОДЖІ", ТОВ "Інтера 2018", ТОВ "Лікфелд-Трейд", ТОВ "Агромакс-Люкс", ТОВ "С.К.С.", ТОВ "Картем", ТОВ "Трейдфіст", ТОВ "Лаксон", ТОВ "Сіджи Груп" сільськогосподарську продукцію Дочірньому підприємству "Старокостянтинівський молочний завод" фактично не поставляли.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Згідно підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу. Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку). Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Пунктом 135.1 статті 135 визначено, що базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Згідно із частинами першою та другою статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг (пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Суд зазначає, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції.

Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування об`єкту оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, суди повинні враховувати, що, обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову.

У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи.

Також платник податків при виборі контрагента та укладенні з ним договорів має керуватись і належною обачністю, оскільки від цього залежить подальше фактичне виконання таких договорів, отримання прибутку та права на отримання певних преференцій.

Про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити, зокрема, наявність таких обставин: неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.

Таким чином, на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, Товариство повинно мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами та, які в сукупності з встановленими обставинами справи, зокрема і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для виконання умов, обумовлених договорами, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником податкового обліку.

Надаючи оцінку господарським операціям ДП "Старокостянтинівський молочний завод" з ТОВ "АЛЬФА-ТЕХНОЛОДЖІ", колегія суддів зазначає наступне.

Суд встановив, що ДП "Старокостянтинівський молочний завод" та ТОВ "АЛЬФА-ТЕХНОЛОДЖІ" укладено договори поставок №1508-П від 15.08.2018 та №310818К/01 від 31.08.2018 предметом яких є постачання зернових (ячмінь, кукурудза, пшениця).

За реквізитами ТОВ "АЛЬФА-ТЕХНОЛОДЖІ" на адресу ДП "Старокостянтинівський молочний завод" у періодах серпень - вересень 2018 року виписані податкові накладні на поставку сільськогосподарської продукції на загальну суму без ПДВ 36 003 707 грн та податкові накладні на суму ПДВ 7 200 741 грн.

ДП "Старокостянтинівський молочний завод" до складу податкового кредиту віднесений ПДВ у серпні 2018 року в сумі 5 499 784 грн, у вересні 2018 року в сумі 1 700 957 грн.

ДП "Старокостянтинівський молочний завод" з метою підтвердження фактів перевезення продукції від ТОВ "АЛЬФА-ТЕХНОЛОДЖІ" надані товарно-транспортні накладні. В ході перевірки відповідачем було встановлено, що в товарно-транспортні накладні внесена недостовірна інформація щодо замовника та перевізника зернових. Відповідно до аналізу товарно-транспортних накладних, перевізником зазначено ТОВ "Вайт Індастрі" (), замовником ТОВ "АЛЬФА-ТЕХНОЛОДЖІ". Відповідно до Єдиного реєстру податкових накладних встановлено, що ТОВ "Вайт Індастрі" не зареєстрував на адресу ТОВ "АЛЬФА-ТЕХНОЛОДЖІ" податкові накладні з номенклатурою постачання "транспортні послуги". Згідно з інформацією Регіонального сервісного центру МВС у Хмельницькій області транспортні засоби, зазначені в товарно-транспортних накладних не належать ТОВ "Вайт Індастрі", а є власністю інших фізичних та юридичних осіб. Відповідно до баз даних ДПС України встановлено, що ТОВ "Вайт Індастрі" не нараховувало та не виплачувало фізичним особам - фактичним власникам транспортних засобів будь-яких доходів.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на те, що придбана сільськогосподарська продукція була використана в господарській діяльності позивача, а саме передана згідно з договором комісії відповідному комісіонеру на комісію. Так, в жодному з перелічених в апеляційній скарзі документів не зазначено, що сільськогосподарська продукція, яка передавалась позивачем на комісію була придбана ним у ТОВ "АЛЬФА-ТЕХНОЛОДЖІ". При цьому, згідно Специфікації № 3 від 10.09.2018 р. до договору комісії № 01/180618К від 18.06.2018 р. позивачем на комісію передано 2041,50 т. кукурудзи, проте згідно ТТН від 01, 02, 03, 04, 05.09.2018 р. обсяг транспортованої кукурудзи від ТОВ "АЛЬФА-ТЕХНОЛОДЖІ" задокументовано в розмірі 1128,4 т.

Від УІАП ГУ НП у Хмельницькій області отримано інформацію щодо фіксації руху територією України транспортних засобів в системі відео фіксації номерних знаків "Гарпун" за період з 01.09.2018 по 30.09.2018. Відповідно до зазначеного листа, наведені у товарно-транспортних накладних автомобілі у вказані дати не фіксувались на постах спостереження.

Таким чином, наведені обставини свідчать про внесення в товарно-транспортні накладні недостовірної інформації щодо замовника та перевізника зернових.

Суд зазначає, що згідно п. 1 Інструкції з формування та ведення інформаційної підсистеми "Гарпун" інформаційно-телекомунікаційної системи "Інформаційний портал Національної поліції України", затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 13 червня 2018 року № 497 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 06 липня 2018 року р. за № 787/32239, інструкція визначає порядок формування та ведення інформаційної підсистеми "Гарпун" інформаційно-телекомунікаційної системи "Інформаційний портал Національної поліції України", призначеної для обробки відомостей про транспортні засоби усіх типів (автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них ТЗ та мопеди) та номерні знаки ТЗ (далі - номерні знаки), що розшукуються у рамках кримінального, виконавчого проваджень, проваджень у справах про адміністративні правопорушення, оперативно-розшукової діяльності, а також за ухвалою слідчого судді, суду.

Тобто, твердження позивача, що вказана система містить лише відомості стосовно тих транспортних засобів, які розшукуються у рамках кримінального, виконавчого проваджень, проваджень у справах про адміністративні правопорушення, оперативно-розшукової діяльності, а також за ухвалою судді, суду є помилковими. Дана система містить відомості щодо усіх типів транспортних засобів, які рухаються територією України.

Згідно ЄРПН встановлено, що ТОВ "АЛЬФА-ТЕХНОЛОДЖІ" задекларувало придбання кукурудзи від ряду суб`єктів декларування. Суб`єкти господарювання у другому "ланцюгу" постачання не декларували придбання сільгосппродукції. Згідно баз даних ДПС України у ТОВ "АЛЬФА-ТЕХНОЛОДЖІ" та суб`єктів господарювання по "ланцюгу" постачання відсутні земельні угіддя, спеціальна та сільськогосподарська техніка, складські приміщення та кваліфікований персонал.

Перевіркою не встановлено джерела походження та безпосередніх виробників сільгосппродукції (ячменю, пшениці, кукурудзи), придбання яких задокументовано накладними, виписаними за реквізитами ТОВ "АЛЬФА-ТЕХНОЛОДЖІ" та не підтверджено легальність руху товарів в "ланцюгах" постачання від сільгоспвиробників до кінцевого споживача - ДП "Старокостянтинівський молочний завод".

Припущення апелянта щодо можливої купівлі сільгосппродукції контрагентами у неплатників ПДВ без їх ідентифікації (наведення конкретних неплатників) не спростовує встановленої судом першої інстанції обставини стосовно відсутності джерела походження, безпосередніх виробників сільгосппродукції, придбання якої задокументовано від ТОВ "АЛЬФА-ТЕХНОЛОДЖІ". Окрім того, враховуючи задокументовані значні обсяги операцій з постачання пшениці виникає обов`язкова вимога щодо реєстрації таких осіб, як платників ПДВ згідно пп.181.1 ст. 181 ПК України.

Твердження позивача про те, що висновки податкового органу ґрунтуються лише на Єдиному реєстрі податкових накладних, суд вважає безпідставними оскільки на підтвердження відсутності у контрагентів земельних угідь, контролюючим органом до суду надавались Витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, державного реєстру іпотек. Суд звертає увагу, що в інформації з даного реєстру також відображаються відомості про перереєстрацію та втрату права на об`єкт, якщо таке мало місце. Тобто, якщо об`єкт був у будь-якому році, така інформація буде зазначена у Витязі.

Також в матеріалах справи містяться відповіді Головних управлінь статистики в областях щодо наявності у контрагентів посівних площ сільськогосподарських культур; щодо площ та валових зборів сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду; щодо збирання врожаю сільськогосподарських культур; відповіді Держпродспоживслужб в областях щодо наявності у контрагентів транспортних засобів спеціального призначення; відповіді Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру щодо наявності у контрагентів земельних ділянок с/г призначення придатних для вирощування культур по території України; витяги з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо відсутності у контрагентів виду діяльності, що пов`язаний з вирощуванням зернових культур, бобових культур і насіння олійних культур. В підтвердження відсутності у контрагентів трудових ресурсів в матеріалах справи містяться Податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб і сум отриманого з них податку Форма 1ДФ.

Суд звертає увагу, що згідно пп. 20.1.26 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право користуватися інформаційними базами даних державних органів, державними, у тому числі урядовими системами зв`язку і комунікацій, мережами спеціального зв`язку та іншими технічними засобами відповідно до закону.

З приводу доводів позивача про реєстрацію податкових накладних між ДП "Старокостянтинівський молочний завод" та ТОВ "АЛЬФА-ТЕХНОЛОДЖІ", суд зазначає наступне.

Так, наявність податкової накладної та факт реєстрації податкової накладної в ЄРПН не є єдиною та достатньою підставою яка надає право платнику податку на додану вартість на віднесення сум сплаченого (нарахованого) податку на додану вартість до податкового кредиту, оскільки таке право виникає за правилами приписів підпунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у т.ч. в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у т. ч. при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в ЄРПН податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами.

Відтак наявність зареєстрованої в ЄРПН податкової накладної є однією із обов`язкових умов, а не єдиною умовою для віднесення сум податку на додану вартість до податкового кредиту.

Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 16.06.2020 р. №400/987/19.

Також судом було встановлено відсутність факту зберігання продукції у пункті навантаження, який зазначено у наданих товарно-транспортних накладних, з якого здійснювалось відвантаження продукції для перевізника ТОВ "Вайт Індастрі".

Так, згідно товарно-транспортних накладних адресою місця розташування пункту навантаження вказано - АДРЕСА_1 . При цьому, згідно Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відомостей з реєстру прав на нерухоме майно, відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, відомостей з державного реєстру іпотек за вказаною адресою знаходилось приміщення пилорами, що належало ОСОБА_1 (на даний час вказане приміщення належить ОСОБА_2 ).

Відповідно до листа ГУ ДФС у Хмельницькій області від 25.02.2021 р. № 701/10/97-04-02 під час відпрацювання описаної вище адреси встановлено, що нежитлове приміщення з 2017 року належить ОСОБА_2 , який з 2017 року по теперішній час зберігання будь-яких зернових культур не здійснював, приміщення в оренду нікому не надавав. Пояснення ОСОБА_2 та фото приміщення містяться в матеріалах справи.

Згідно абзацу двадцять сьомого глави 1 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 №363 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 за № 128/2568) (зі змінами і доповненнями) у редакції до внесення змін наказом Міністерства інфраструктури України від 03.06.2019 N413, товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Та обставина, що товарно-транспортна накладна не є первинним документом на операцію з поставки товару, не означає, що вона не може бути доказом обставин щодо здійснення такої операції. Відповідно до частини другої статті 74 КАС обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Натомість, законом не визначені певні засоби доказування, якими можуть підтверджуватися обставини щодо здійснення господарської операції.

Оцінка товарно-транспортних накладних судом при встановленні зазначених обставин повинна відповідати правилам оцінки доказів, встановленим статтею 90 КАС.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 02.11.2020 р. у справі №560/300/19.

А тому, суд вважає, що надані позивачем товарно-транспортні накладні на підтвердження обставин щодо придбання ним товару у ТОВ "АЛЬФА-ТЕХНОЛОДЖІ" не є достовірним доказом підтвердження господарської операції позивача з вказаним контрагентом.

Окрім того, судом встановлено наявність кримінального провадження №000360 від 13.11.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 205 КК України, в межах якого встановлено низку "сумнівних" СГД з ознаками фіктивності, реквізити яких використовуються в незаконних фінансових операціях, серед яких фігурує ТОВ "АЛЬФА-ТЕХНОЛОДЖІ".

Суд вважає, що така обставина як наявність кримінального провадження, зареєстрованого за фактом вчинення злочину, передбаченого ст. 205 КК України, стосовно фіктивності підприємства - контрагента покупця, має бути врахована судом, оскільки статус фіктивного підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю, навіть за формального підтвердження її первинними документами. Первинні документи, які виписані фіктивним підприємством, не можуть вважатися належно оформленими документами, що підтверджують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення сум податку на додану вартість до податкового кредиту є безпідставним.

При цьому, колегія суддів вважає за доцільне зазначити, що незавершення на момент розгляду цієї справи досудового розслідування у кримінальному провадженні №000360 не є підставою для залишення поза увагою встановлених у ході такого розслідування фактів, які підлягають оцінці разом з іншими доказами, що є предметом здійсненої перевірки.

Також у наданих для перевірки видаткових накладних не вказано обов`язкову ідентифікуючу ознаку товару - "клас насіння". Апелянт стверджує, що клас насіння не є обов`язковим реквізитом первинного документа згідно Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні"; видаткові накладні, містять інформацію про зміст та обсяг господарських операцій. З приводу вказаного, суд зазначає наступне.

Так, в митних деклараціях та актах прийому/передачі товару на комісію містяться відомості про клас насіння. При цьому, у видаткових накладних, які надавались до перевірки на підтвердження здійснення господарських операцій зі спірним контрагентом така інформація відсутня. А отже, в даному випадку неможливо ідентифікувати, яке саме насіння пішло на експорт. До того ж, під час судового засідання було встановлено, що в перевіряємому періоді здійснювались операції з придбання насіння й у інших контрагентів, які за наслідками перевірки підтверджені.

Враховуючи всі вищевикладені обставини у сукупності, колегія суддів приходить до висновку про відсутність реального здійснення господарських операцій між ДП "Старокостянтинівський молочний завод" та ТОВ "АЛЬФА-ТЕХНОЛОДЖІ".

Надаючи оцінку господарським операціям ДП "Старокостянтинівський молочний завод" з ТОВ "Інтера 2018", колегія суддів зазначає наступне.

Суд встановив, що ДП "Старокостянтинівський молочний завод" укладений з ТОВ "Інтера 2018" договір поставки №И/22-19 від 22.08.2019, предметом якого є постачання кукурудзи.

На виконання умов договору поставки за реквізитами ТОВ "Інтера 2018" на адресу ДП "Старокостянтинівський молочний завод" у серпні 2019 року виписані видаткові накладні на поставку сільськогосподарської продукції на загальну суму без ПДВ 36281080 грн та податкові накладні на суму ПДВ 7256216 грн. ДП "Старокостянтинівський молочний завод" до складу податкового кредиту у серпні 2019 віднесений ПДВ в сумі 6 011 684 грн.

ДП "Старокостянтинівський молочний завод" для перевірки не надано товарно-транспортних накладних, що підтверджують факт поставки кукурудзи 3 класу українського походження від ТОВ "Інтера 2018" м. Запоріжжя або місця зберігання кукурудзи до місця передачі продукції покупцю. Згідно баз даних ДПС України встановлено, що у ТОВ "Інтера 2018" відсутні власні вантажні автотранспортні засоби, у серпні 2019 року не придбавались транспортні послуги чи послуги з оренди автомобілів у юридичних чи фізичних осіб.

За умовами договору №И/22-19 від 22.08.2019 приймання товару по кількості та якості проводиться згідно накладних та показників якості, вказаних в ГОСТах та іншій нормативно-технічній документації на даний вид продукції.

ДП "Старокостянтинівський молочний завод" до перевірки не надано сертифікати якості та/або сертифікатів відповідності, що не дало змоги встановити сільгоспвиробників кукурудзи та підтвердити легальність її постачання від виробника до кінцевого споживача - ДП "Старокостянтинівський молочний завод".

Згідно ЄРПН встановлено, що ТОВ "Інтера 2018" задекларувало придбання кукурудзи від ряду суб`єктів господарювання. Дані суб`єкти господарювання не декларували придбання кукурудзи 3 класу. Згідно баз даних ДПС України у ТОВ "Інтера 2018" та суб`єктів господарювання по "ланцюгах" постачання відсутні земельні угіддя, спеціальна та сільськогосподарська техніка, складські приміщення та кваліфікований персонал.

В ході судового розгляду не встановлено джерел походження, безпосередніх виробників продукції (кукурудзи), придбання якої задокументовано накладними, виписаними за реквізитами ТОВ "Інтера 2018" та не підтверджено легальність руху товарів в "ланцюгу" постачання від виробників до ДП "Старокостянтинівський молочний завод".

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на те, що придбана сільськогосподарська продукція була використана в господарській діяльності позивача, а саме передана на комісію для реалізації ії на експорт. Так, в жодному з перелічених в апеляційній скарзі документів не зазначено, що сільськогосподарська продукція, яка передавалась позивачем на комісію була придбана ним у ТОВ "Інтера 2018".

Стосовно доводів позивача про те, що у ДП "Старокостянтинівський молочний завод" не могло бути товарно-транспортних накладних, оскільки за цим договором умовами поставки були умови - СРТ (згідно Інкотермс), Україна, Одеська область, м. Южне, порт Южний, причал 16, та/або ТОВ "КИ.МОД" 51909, України, м. Кам"янське, вул. Широка № 351А, та/або ПАТ "Суднобудівний завод "ОКЕАН", України, м. Миколаїв, Заводська площа, 1, та/або ТОВ "Лентакс-Юг", України, м. Миколаїв, вул. Айвазовського, 15. Спосіб перевезення - насипом. Вантажоотримувач: ТОВ "МАК СЕЙЛ", суд зазначає наступне.

Так, згідно Специфікації № 6/1 від 22.08.2019 року умови поставки - EXW - ОМТ, ТОВ "Олімпекс купе інтернешнл", 65009 Україна, м. Одеса, Митна площа, 1.

Суд зазначає, що умови поставки EXW Інкотермс 2010 - "Ex Works" - Франко завод" означає, що продавець виконав свої зобов`язання щодо поставки коли він надасть товар у розпорядження покупця на площах свого підприємства чи в іншому зазначеному місці. Продавець не відповідає ні за навантаження товару на транспортний засіб, наданий покупцем, ні за сплату митних платежів, ні за митне оформлення товару, що експортується.

Тобто, згідно умов задокументованих у Специфікації № 6/1 ТОВ "Мак Сейл" мав би отримати товар на ТОВ "Олімпекс купе інтернешнл", 65009 Україна, м. Одеса, Митна площа 1 і звідти здійснювати експорт.

Окрім того, згідно Специфікації № 6/1 від 22.08.2019 р. комітент - ДП "Старокостянтинівський молочний завод" зобов`язується передати товар для комісіонера, що відповідає вимогам якості відповідно до ДСТУ 45256:2006.

Згідно актів прийому-передачі товару на комісію від 23.08.2019 р. № 20/1 та від 27.08.2019 р. № 21/1 комітент ДП "Старокостянтинівський молочний завод" передав кукурудзу на експорт комісіонеру ТОВ "Мак Сейл".

Під час судового засідання представники позивача не змогли пояснити суду, як можливо передати товар, якщо позивач його навіть не отримував, про що вказує сам позивач в апеляційній скарзі.

Відсутність реальної можливості вирощення кукурудзи останніми контрагентами по ланцюгах постачання підтверджуються:

- відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомості майна, державного реєстру іпотек - щодо відсутності у контрагентів об`єктів нерухомості, земельних ділянок, необхідних для здійснення фінансово-господарської діяльності;

- відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців - щодо відсутності у контрагентів видів діяльності по вирощуванню зернових культур;

- відомостями з податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб і сум утриманого з них податку (Форма 1 ДФ) - щодо відсутності трудових ресурсів, необхідних для здійснення господарської діяльності з вирощення зернових культур;

- відповіді ГУ ДПС в областях про відсутність факту подання контрагентами податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб і сум утриманого з них податку (Форма 1 ДФ);

- відповіді ГУ Держгеокадастру в областях про відсутність у контрагентів зареєстрованих земельних угідь;

- відповіді ГУ статистики у м. Києві та областях про відсутність звітування контрагентами про наявність посівних площ та валових зборів с/г продукції;

- відповіді ГУ Держпродспоживслужби в областях про відсутність зареєстрованої за контрагентами сільськогосподарської техніки.

Надані в суді апеляційної інстанції товарно-транспортні накладні колегія суддів не вважає належними та достовірними доказами та зазначає, що такі дії позивача є намагання ввести суд в оману, оскільки під час перевірки ДП "Старокостянтинівський молочний завод" було надано зовсім інші товарно-транспортні накладні. Суд зазначає, що у позивача жодних заперечень щодо товарно-транспортних накладних, які були зазначені в акті перевірки, не було.

Окрім того, частина номерних знаків транспортних знаків та причепів, зазначених в цих товарно-транспортних накладних взагалі не ідентифікується. Також по частині транспортних засобів судом встановлено невідповідність їх вантажопідйомності до тієї кількості товару, яка згідно товарно-транспортних накладних підлягала перевезенню.

Отже, судова колегія приходить до висновку про відсутність реального здійснення господарських операцій між ДП "Старокостянтинівський молочний завод" та ТОВ "Інтера 2018".

Надаючи оцінку господарським операціям ДП "Старокостянтинівський молочний завод" з ТОВ "Лікфелд-Трейд" , колегія суддів зазначає наступне.

Суд встановив, що ДП "Старокостянтинівський молочний завод" укладено з ТОВ "Лікфелд-Трейд" договір поставки №2/08/1-2019 від 02.08.2019, предметом якого є постачання молока коров`ячого. На виконання умов договору поставки за реквізитами ТОВ "Лікфелд-Трейд" на адресу ДП "Старокостянтинівський молочний завод" у період серпень - вересень 2019 року виписані видаткові накладні на поставку молока коров`ячого на загальну суму без ПДВ 6 906 455 грн, податкові накладні на суму ПДВ 1 381 291,1 грн. ДП "Старокостянтинівський молочний завод" до складу податкового кредиту віднесений ПДВ у серпні 2019 року в сумі 933 315 грн, у вересні 2019 року в сумі 447 977 грн.

ДП "Старокостянтинівський молочний завод" з метою підтвердження фактів перевезення продукції ТОВ "Лікфелд-Трейд" до перевірки надані товарно-транспортні накладні. Аналізом товарно-транспортних накладних встановлено, що замовником перевезень є ДП "Старокостянтинівський молочний завод", у графі "автомобільний перевізник" зазначено фізичних осіб: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_6 , ОСОБА_6 .

Згідно з інформацією з ЄРПН не встановлено взаємовідносин між ДП "Старокостянтинівський молочний завод" та фізичними особами-підприємцями: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_6 , ОСОБА_6 . Дані фізичні особи-підприємці не виписували податкові накладні із номенклатурою поставки "автотранспортні послуги" на адресу ДП "Старокостянтинівський молочний завод". Згідно поданого до контролюючого органу за 3 квартал 2019 року Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, сум утриманого з них податку (форми 1-ДФ) ДП "Старокостянтинівський молочний завод" не виплачував доходів за ознакою "157" вказаним фізичним особам-підприємцям.

Згідно поданого до ГУ ДПС у Кіровоградській області за 3 квартал 2019 року Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, сум утриманого з них податку (форми 1-ДФ) ТОВ "Лікфелд-Трейд" не виплачував доходи за ознакою "101" заробітну плату водіям, зазначеним у товарно-транспортних накладних та ознакою "157" дохід виплачений самозайнятій особі фізичним особам, власникам транспортних засобів.

Згідно ЄРПН встановлено, що ТОВ "Лікфелд-Трейд" задекларувало придбання молока від ряду суб`єктів господарювання. Дані суб`єкти господарювання не декларували придбання молока. Згідно баз даних ДПС України у ТОВ "Лікфелд-Трейд" та суб`єктів господарювання по "ланцюгах" постачання відсутні виробничі та трудові ресурси для виробництва молока. До податкових органів не подавались Податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, сум утриманого з них податку (форми №1-ДФ), у яких відображались виплати населенню за придбане молоко.

Згідно доданих до матеріалів справи товарно-транспортних накладних, ТОВ "Лікфелд-Трейд" здійснював навантаження молока за адресою: АДРЕСА_2 . Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за вказаною адресою знаходяться павільйони, що належать фізичним особам ( ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ) та майновий комплекс підрозділу "Колгоспний ринок" підприємства "Кооперативний ринок". З метою встановлення господарських взаємовідносин з вказаними вище особами відповідачем направлялися запити, які відповідачем долучені до матеріалів справи.

На запит №1717/6/22-01-07-02 від 24.02.2021 ОСОБА_7 листом від 02.03.2021 повідомив, що ТОВ "Лікфелд-Трейд" йому не відоме та господарських взаємовідносин з ним не має.

На запит №1718/22-01-07-02 від 24.02.2021 ОСОБА_8 листом від 12.03.2021 повідомила, що ТОВ "Лікфелд-Трейд" та ДП "Старокостянтинівський молочний завод" їй не відомі, фінансової діяльності не здійснювалось.

Відповідачем направлявся запит до Головного управління ДФС у Кіровоградській області №1290/5/22-01-20-02-09 від 24.09.2020 на предмет відпрацювання пункту навантаження, який знаходиться за адресою: Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Соборна, 27 та який зазначено в ТТН. Відповідно до отриманої відповіді №269/7/11-97-04-03-11 від 15.03.2021 Головне управління ДФС у Кіровоградській області надало лист-відповідь від 11.03.2021 №43 Кіровоградської обласної спілки споживачів товариств підприємства "Кооперативний ринок" в якому зазначено, що підприємство "Кооперативний ринок" ніколи не здійснювало господарських операцій з ТОВ "Лікфелд-Трейд" та не укладало договори оренди, зберігання чи будь-які інші. Також повідомило, що можливостей для зберігання чи навантаження молока на території "Кооперативного ринку" не існує.

Припущення апелянта щодо можливої купівлі молока контрагентами у неплатників ПДВ без їх ідентифікації не спростовує встановленої судом першої інстанції відсутності джерела походження безпосередніх виробників сільгосппродукції, придбання якої задокументовано від ТОВ "Лікфелд-Трейд". Крім того, придбання товарів без ПДВ підлягають відображенню у декларації з ПДВ у спеціальному рядку 10.3 Придбання (виготовлення, будівництво, спорудження, створення) товарів/послуг та необоротних на митній території України з нульовою ставкою та/або без податку на додану вартість, звільнені від ПДВ.

Також згідно відомостей з Регіонального сервісного центру у Хмельницькій області транспортні засоби із державними номерними знаками НОМЕР_1 та НОМЕР_2 є напівпричепами, які не відповідають вимогам щодо транспортування молока коров`ячого незбираного. Автомобіль з державним номерним знаком НОМЕР_3 є легковим автомобілем, марки АЗЛК 2140 (москвич), власник ОСОБА_9 . При цьому, автомобілі, зазначені в товарно-транспортних накладних не відповідають вимогам наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України № 118 від 12.03.2019 року, яким визначено вимоги щодо безпечності та якості молока і молочних продуктів.

Судом також встановлено наявність кримінальних проваджень по контрагенту в ланцюгу постачання, а саме:

- кримінальне провадження № 000376 від 20.09.2016, зареєстроване Генеральною прокуратурою України за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 209 КК України. Фігурантом кримінальної справи є ТОВ "Еталь" контрагент по ланцюгу постачання;

- кримінальне провадження № 0000056 від 10.10.2019 р., зареєстроване СУ ФР ГУ ДФС у Запорізькій області за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 205-1 КК України. Фігурантами кримінальної справи є контрагенти по ланцюгу постачання ТОВ "АЛЬТА ГЛОБАЛ"; ТОВ "МІСТРАЛЬ ТРЕЙДІНГ", ТОВ "ФУД-ФРЕШ", ТОВ "САН ВЕЙ ГРУП", ТОВ "СИНТЕЗ 2018", ТОВ "АКОРД БЛЕК", ТОВ "ОХОРОННА ГРУПА ЯСТРЕБ", ТОВ "ЕЛЕМЕНТ-ГАРАНТ", ТОВ "АЛЬФАГАМА ФЛЕКС".

Судова колегія вважає, що наявність кримінальних проваджень має значення для розгляду справи і відповідно до статті 73 КАС є належними доказами щодо предмета доказування, оскільки статус фіктивного, нелегального підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю. Господарські операції таких підприємств не можуть бути легалізовані навіть за формального підтвердження документами бухгалтерського обліку. Вчинені під час здійснення нелегальної діяльності операції не можуть бути легалізовані, а їх відображення у бухгалтерському та податковому обліках не може надавати встановлені законом податкові вигоди.

Такий висновок зроблено Верховним Судом, зокрема у постановах від 26.02.2020 у справі №826/1308/18, від 28.10.2019 у справі №280/5058/18, від 06.05.2020 у справі №640/4687/19, від 16.09.2021 усправі №822/1388/18.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про відсутність реального здійснення господарських операцій між ДП "Старокостянтинівський молочний завод" та ТОВ "Лікфелд-Трейд".

Надаючи оцінку господарським операціям ДП "Старокостянтинівський молочний завод" з "Агромакс-Люкс", колегія суддів зазначає наступне.

Суд встановив, що ДП "Старокостянтинівський молочний завод" укладено з ТОВ "Агромакс-Люкс" договір поставки №ВУ12/45 від 19.07.2019, предметом якого є постачання пшениці. На виконання умов договору поставки за реквізитами ТОВ "Агромакс-Люкс" на адресу ДП "Старокостянтинівський молочний завод" у липні 2019 року виписані видаткові накладні на поставку пшениці на загальну суму без ПДВ 27 396 900 грн та податкові накладні на суму ПДВ 5 479 380 грн. ДП "Старокостянтинівський молочний завод" до складу податкового кредиту липня 2019 року віднесений ПДВ в сумі 5 479 380 грн.

ДП "Старокостянтинівський молочний завод" з метою підтвердження фактів перевезення продукції від ТОВ "Агромакс-Люкс" до перевірки надані товарно-транспортні накладні. Згідно товарно-транспортних накладних переведення пшениці від ТОВ "Агромакс-Люкс" до ДП "Старокостянтинівський молочний завод" проводилось перевізником ТОВ "Вайт Індастрі". Згідно з ЄРПН ТОВ "Вайт Індастрі" не виписував податкові накладні з номенклатурою постачання "транспортні послуги". Згідно з інформацією Регіонального сервісного центру МВС у Хмельницькій області транспортні засоби, зазначені в товарно-транспортних накладних не належать ТОВ "Вайт Індастрі", а є власністю інших фізичних та юридичних осіб. Відповідно до баз даних ДПС України встановлено, що ТОВ "Вайт Індастрі" не нараховувало та не виплачувало фізичним особам - фактичним власникам транспортних засобів будь-яких доходів за ознакою 157 та водіям, зазначеним у товарно-транспортних накладних за ознакою 101 "зарплата".

Таким чином надані позивачем товарно-транспортні накладні не підтверджують факти перевезення сільгосппродукції (пшениці) від ТОВ "Агромакс-Люкс" до ДП "Старокостянтинівський молочний завод", оскільки в них внесена недостовірна інформація щодо перевізника зернових.

При цьому, згідно Специфікації № 4 від 22.07.2019 р. до договору комісії № 19-2019/ТР від 17.06.2019 р. умови поставки пшениці СРТ: ТОВ "БМТ "Агрія" та/або ТОВ "Аскет Шиппінг", м. Бердянськ, вул. Туристична 9.

Однак, згідно товарно-транспортних накладних:

- від 22.07.2019 р., 23.07.2019 р. - пункт розвантаження продукції - ТОВ "МСП НІКА-ТЕРА", м. Миколаїв, вул. Айвазовського, 23;

- від 25.07.2019 р., 26.07.2019 р. - пункт розвантаження продукції ПрАТ "БЗПТО" м. Бердянськ, вул. Горького, 4.

Окрім того, згідно Акту приймання-передачі № 18 від 26.07.2019 р. позивачем на комісію передано 2398,640 т. пшениці. Проте, згідно товарно-транспортної накладної від 25.07.2019 р. обсяг транспортованої пшениці від ТОВ "Агромакс Люкс" склав - 1 278 290 т.

Суд вважає, що зазначені невідповідності не дають можливість стверджувати, що продукція, яка реалізовувалась згідно договору комісії № 19-2019/ТР від 17.06.2019 р. за Специфікацією № 4 від 22.07.2019 р. є саме тією продукцією, поставка якої документально оформлена від ТОВ "Агромакс-Люкс".

ТОВ "Агромакс-Люкс" не є сільгоспвиробником. Згідно з ЄРПН встановлено, що ТОВ "Агромакс-Люкс" задекларувало придбання пшениці від ряду суб`єктів господарювання. Дані суб`єкти господарювання декларували придбання пшениці. Згідно баз даних ДПС України у ТОВ "Агромакс-Люкс" та суб`єктів господарювання по ланцюгу постачання відсутні виробничі та трудові ресурси для вирощування сільгосппродукції - зернових.

Перевіркою, проведеною посадовими особами контролюючого органу та з доказів наданих позивачем в обґрунтування позову, не надано документів, з яких можливо було б встановити джерела походження, безпосередніх виробників сільгосппродукції (пшениці), придбання якої задокументовано від ТОВ "Агромакс-Люкс".

Твердження апелянта, про те, що ДП "Старокостянтинівський молочний завод" не був ні вантажовідправником, ні вантажоодержувачем, судова колегія вважає досить непослідовними, оскільки згідно Актів прийому-передачі № 12 від 22.07.2019; № 14 від 23.07.2019; № 16 від 24.07.2019; № 17 від 25.07.2019; № 18 від 26.07.2019; № 19 від 29.07.2019 саме ДП "Старокостянтинівський молочний завод" передає пшеницю для ТОВ "Мак Сейл".

Припущення апелянта щодо можливої купівлі сільгосппродукції контрагентами у неплатників ПДВ без їх ідентифікації (наведення конкретних неплатників) не спростовує встановленої судом першої інстанції обставини стосовно відсутності джерела походження, безпосередніх виробників сільгосппродукції, придбання якої задокументовано від ТОВ "Агромакс-Люкс". Окрім того, враховуючи задокументовані значні обсяги операцій з постачання пшениці виникає обов`язкова вимога щодо реєстрації таких осіб, як платників ПДВ згідно пп.181.1 ст. 181 ПК України.

На підтвердження відсутності у контрагентів земельних угідь, контролюючим органом до суду надавались Витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, державного реєстру іпотек. Суд звертає увагу, що в інформації з даного реєстру також відображаються відомості про перереєстрацію та втрату права на об`єкт, якщо таке мало місце. Тобто, якщо об`єкт був у будь-якому році, така інформація буде зазначена у Витязі.

Також відповідачем було надано повідомлення 20-ОПП по контрагентах, в яких відсутня інформація про такі об`єкти оподаткування.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про відсутність реального здійснення господарських операцій між ДП "Старокостянтинівський молочний завод" та ТОВ "Агромакс-Люкс".

Надаючи оцінку господарським операціям ДП "Старокостянтинівський молочний завод" з ТОВ "С.К.С.", колегія суддів зазначає наступне.

Суд встановив, що ДП "Старокостянтинівський молочний завод" укладений з ТОВ "С.К.С." договір поставки №05/10/2018 від 05.10.2018, предметом якого є постачання олії соняшникової та шроту. На виконання умов договору поставки №05/10/2018 від 05.10.2018 за реквізитами ТОВ "С.К.С." на адресу ДП "Старокостянтинівський молочний завод" виписано видаткові накладні на поставку продукції на загальну суму без ПДВ 246 767 848 грн та податкові накладні на суму ПДВ 49 353 570 грн. ДП "Старокостянтинівський молочний завод" до складу податкового кредиту віднесений ПДВ у жовтні 2018 року у сумі 5 924 582 грн, листопаді 2018 року у сумі 11 783 059 грн, грудні 2018 року у сумі 6 658 396 грн, січні 2019 року у сумі 3 326 452 грн, лютому 2019 у сумі 6 012 000 грн, березні 2019 року у сумі 5 747 575 грн, квітні 2019 року в сумі 3 467 481 грн, травні 2019 року у сумі 3 686 020 грн, червні 2019 року у сумі 2 748 005 грн.

ДП "Старокостянтинівський молочний завод" з метою підтвердження фактів перевезення продукції від ТОВ "С.К.С." надано товарно-транспортні накладні, відповідно до яких замовником перевезень є ТОВ "С.К.С.", а перевізником ТОВ "Бєл-Транс". Згідно ЄРПН не встановлено виписування ТОВ "Бєл-Транс" на адресу ТОВ "С.К.С." податкових накладних з номенклатурою постачання "транспортні перевезення". Зазначені у товарно-транспортних накладних транспортні засоби не належать перевізнику ТОВ "Бєл-Транс", а перебувають у власності інших юридичних і фізичних осіб. Відповідно до баз даних ДПС України ТОВ "Бєл-Транс" не декларувало виплату фізичним особам - фактичним власникам транспортних засобів доходів з ознакою 157 та водіям, зазначеним у товарно-транспортних накладних доходів з ознакою 101 "зарплата".

Таким чином, надані позивачем товарно-транспортні накладні не підтверджують факти перевезення олії та шроту від ТОВ "С.К.С." до ДП "Старокостянтинівський молочний завод", оскільки в них внесена недостовірна інформація щодо перевізника продукції.

Позивачем надано сертифікати якості на олію соняшникову та шрот соняшниковий. Однак у наданих сертифікатах якості ТОВ "С.К.С." та ДП "Старокостянтинівський молочний завод" не зазначені як отримувачі олії. Згідно даних сертифікатів одержувачем сертифікатів зазначено: ООО "ТОД Лоджик", ТОВ "Евері", ТОВ "Вітатекс", ВАТ "Тод Лоджик", ТОВ "Дельта Вілмар СНД". Сертифікати якості на олію соняшникову та шрот соняшниковий видані таким підприємствам: ТОВ "Солома", ТОВ "Потоки", ТОВ "Ізмаїл-Трансбалакматеріал". Згідно аналізу ЄРПН у жовтні 2018, квітні 2019 ТОВ "С.К.С." не придбавало олію та шрот соняшниковий видавців сертифікатів.

Відтак, суд вважає, що надані сертифікати до перевірки не можуть підтверджувати джерело походження продукції, поставка якої задокументована від зовсім інших осіб.

ТОВ "С.К.С." не є виробником олії соняшникової. Згідно з ЄРПН встановлено, що ТОВ "С.К.С." задекларувало придбання олії та шроту соняшникового від ряду суб`єктів господарювання. Дані суб`єкти господарювання не декларували придбання олії та шроту. Згідно баз даних ДПС України у ТОВ "С.К.С." та суб`єктів господарювання у "ланцюгах" постачання відсутні виробничі та трудові ресурси для вирощування сільгосппродукції - соняшнику та його переробки.

Окрім того, у видаткових накладних не зазначено "місце складання" видаткових накладних. Суд вважає, що відсутність такого обов`язкового реквізиту первинного документу не може підтвердити відповідність видаткових накладних для цілей бухгалтерського обліку.

Судом встановлено також наявність кримінальних проваджень фігурантом яких є ТОВ "С.К.С.", а саме № 0000195 від 22.10.2018 р.; № 0000048 від 13.05.2019 р.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про відсутність реального здійснення господарських операцій між ДП "Старокостянтинівський молочний завод" та ТОВ "С.К.С.".

Надаючи оцінку господарським операціям ДП "Старокостянтинівський молочний завод" з ТОВ "Картем" , колегія суддів зазначає наступне.

Суд встановив, що ДП "Старокостянтинівський молочний завод" укладений з ТОВ "Картем" договір поставки №КА-0107/19 від 17.06.2019, предметом якого є постачання сільгосппродукції (ячмінь, пшениця, кукурудза). На виконання умов договору поставки за реквізитами ТОВ "Картем" на адресу ДП "Старокостянтинівський молочний завод" у період червень - липень 2019 року виписані податкові накладні на загальну суму без ПДВ 32 618 644, 43 грн та податкові накладні на суму ПДВ 6 523 728 грн. ДП "Старокостянтинівський молочний завод" до складу податкового кредиту віднесений ПДВ у червні 2019 в сумі 5 992 208,88 у липні 2019 року в сумі 531 520 грн.

ДП "Старокостянтинівський молочний завод" з метою підтвердження перевезення продукції від ТОВ "Картем" до перевірки надані товарно-транспортні накладні, відповідно до яких замовником перевезень є ТОВ "Максейл", а перевізником є ТОВ "Вайт Індастрі". Згідно ЄРПН перевізник ТОВ "Вайт Індастрі" не виписував на адресу замовника ТОВ "Максейл" податкові накладні з номенклатурою постачання "транспортні послуги". Замовник ТОВ "Максейл" не виписував на адресу постачальника сільгосппродукції ТОВ "Картем" податкові накладні з номенклатурою постачання "транспортні послуги". Відповідно до інформації Регіонального сервісного центру МВС у Хмельницькій області встановлено, що транспортні засоби, зазначені в товарно-транспортних накладних, не належать ТОВ "Вайт Індастрі", а перебувають у власності інших юридичних і фізичних осіб. Відповідно до баз даних ДПС України ТОВ "Вайт Індастрі" не декларувало виплату фізичним особам - фактичним власникам транспортних засобів доходів з ознакою 157 та водіям, зазначеним у товарно-транспортних накладних доходів з ознакою 101 "зарплата".

Окрім того, згідно товарно-транспортних накладних поставка продукції від ТОВ "Картем" задокументована на адресу - ТОВ "МСП НІКА ТЕРА", вул. Айвазовського, 23, м. Миколаїв, Миколаївська обл., 54026, що не відповідає тим адресам та юридичним особам, про які зазначає позивач.

Таким чином, товарно-транспортні накладні, надані позивачем, не підтверджують факти перевезення сільгосппродукції від ТОВ "Картем" до ДП "Старокостянтинівський молочний завод", оскільки в них внесена недостовірна інформація щодо перевізника зернових.

За умовами договору №КА-0107/19 від 17.06.2019 приймання товару по кількості та якості проводиться згідно накладних та показників якості, вказаних в ГОСТах та іншій нормативно-технічній документації на даний вид продукції.

ДП "Старокостянтинівський молочний завод" до перевірки не надано сертифікатів якості та/або сертифікатів відповідності.

В ході судового розгляду не встановлено джерела походження, безпосередніх виробників сільськогосподарської продукції, придбання якої задокументовано від ТОВ "Картем".

Судом встановлено також відсутність реальної можливості вирощення соняшника контрагентами по ланцюгах постачання (як по контрагентам, які зазначені вище).

Як свідчать матеріали справи наявне кримінальне провадження № 0000142, зареєстроване Генеральною прокуратурою України за ознаками кримінального правопорушення, ч. 1, ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 209, ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 222-1, ч. 2 ст. 364 КК України, фігурантами якого є контрагенти по ланцюгу постачання ТОВ "АГРОСОРТ КОМПАНІ", ТОВ "ТОРЕС ЛЕЙТЕД".

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про відсутність реального здійснення господарських операцій між ДП "Старокостянтинівський молочний завод" та ТОВ "Картем".

Надаючи оцінку господарським операціям ДП "Старокостянтинівський молочний завод" з ТОВ "Трейдфіст", колегія суддів зазначає наступне.

Суд встановив, що ДП "Старокостянтинівський молочний завод" укладений з ТОВ "Трейдфіст" договір поставки №ТР-19/03-13 від 15.02.2019, предметом якої є постачання кукурудзи 3 класу українського походження. На виконання умов договору поставки за реквізитами ТОВ "Трейдфіст" на адресу ДП "Старокостянтинівський молочний завод" у періодах лютий - травень 2019 року виписані видаткові накладні на поставку сільськогосподарської продукції на загальну суму 61 360 770 грн та податкові накладні на суму ПДВ 12 272 154 грн. До складу податкового кредиту віднесений ПДВ в лютому 2019 року у сумі 2 501 408, березні 2019 року у сумі 2 500 560 грн, квітні 2019 року у сумі 4 000 810 грн, травні 2019 року у сумі 3 269 376 грн.

ДП "Старокостянтинівський молочний завод" з метою підтвердження перевезення продукції до перевірки надані товарно-транспортні накладні, відповідно до яких перевізником є ТОВ "Вайт Індастрі". Згідно ЄРПН перевізник ТОВ "Вайт Індастрі" не виписував на адресу замовника ТОВ "Трейдфіст" податкові накладні з номенклатурою постачання "транспортні послуги". Відповідно до інформації Регіонального сервісного центру МВС у Хмельницькій області встановлено, що транспортні засоби, зазначені в товарно-транспортних накладних, не належать ТОВ "Вайт Індастрі", а перебувають у власності інших юридичних і фізичних осіб. Відповідно до баз даних ДПС України ТОВ "Вайт Індастрі" не декларувало виплату фізичним особам - фактичним власникам транспортних засобів доходів з ознакою 157 та водіям, зазначеним у товарно-транспортних накладних доходів з ознакою 101 "зарплата".

Таким чином, товарно-транспортні накладні, надані позивачем, не підтверджують факти перевезення сільгосппродукції від ТОВ "Трейдфіст" до ДП "Старокостянтинівський молочний завод", оскільки в них внесена недостовірна інформація щодо перевізника зернових.

За умовами договору №ТР-19/03-19 від 15.02.2019 приймання товару по кількості та якості проводиться згідно накладних та показників якості, вказаних в ГОСТах та іншій нормативно-технічній документації на даний вид продукції.

ДП "Старокостянтинівський молочний завод" до перевірки не надано сертифікатів якості та/або сертифікатів відповідності, що не дає змоги встановити сільгоспвиробників кукурудзи та підтвердити легальність її постачання від сільгоспвиробника до ДП "Старокостянтинівський молочний завод".

Усі доводи щодо господарських операцій з вказаним контрагентом є аналогічними з попередніми.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про відсутність реального здійснення господарських операцій між ДП "Старокостянтинівський молочний завод" та ТОВ "Трейдфіст".

Надаючи оцінку господарським операціям ДП "Старокостянтинівський молочний завод" з ТОВ "Лаксон", колегія суддів зазначає наступне.

Суд встановив, що ДП "Старокостянтинівський молочний завод" укладено з ТОВ "Лаксон" договір поставки №170918К/02 від 17.09.2018 предметом якого є постачання кукурудзи врожаю 2018 року. На виконання умов договору поставки за реквізитами ТОВ "Лаксон" на адресу ДП "Старокостянтинівський молочний завод" у вересні 2018 року виписані податкові накладні на поставку сільськогосподарської продукції на загальну суму без ПДВ 16 826 068,60 грн та видаткові накладні на суму ПДВ 3 365 213,72 грн. ДП "Старокостянтинівський молочний завод" до складу податкового кредиту вересня 2018 року віднесений ПДВ в сумі 3 365 213,71 грн.

ДП "Старокостянтинівський молочний завод" з метою підтвердження перевезення продукції до перевірки надані товарно-транспортні накладні, відповідно до яких перевізником є ТОВ "Вайт Індастрі". Згідно ЄРПН перевізник ТОВ "Вайт Індастрі" не виписував на адресу замовника ТОВ "Лаксон" податкові накладні з номенклатурою постачання "транспортні послуги". Відповідно до інформації Регіонального сервісного центру МВС у Хмельницькій області встановлено, що транспортні засоби, зазначені в товарно-транспортних накладних, не належать ТОВ "Вайт Індастрі", а перебувають у власності інших юридичних і фізичних осіб. Відповідно до баз даних ДПС України ТОВ "Вайт Індастрі" не декларувало виплату фізичним особам - фактичним власникам транспортних засобів доходів з ознакою 157 та водіям, зазначеним у товарно-транспортних накладних доходів з ознакою 101 "зарплата".

Судом враховано, що в матеріалах справи відсутнє будь-яке підтвердження транспортування продукції придбаної у ТОВ "Лаксон" на експорт.

Таким чином, товарно-транспортні накладні, надані позивачем, не підтверджують факти перевезення сільгосппродукції (кукурудзи) від ТОВ "Лаксон" до ДП "Старокостянтинівський молочний завод", оскільки в них внесена недостовірна інформація щодо перевізника кукурудзи.

За умовами договору №17098К/02 від 17.09.2018 приймання товару по кількості та якості проводиться згідно накладних та показників якості, вказаних в ГОСТах та іншій нормативно-технічній документації на даний вид продукції.

ДП "Старокостянтинівський молочний завод" до перевірки не надано сертифікатів якості та/або сертифікатів відповідності, що не дає змоги встановити сільгоспвиробників кукурудзи та підтвердити легальність її постачання від сільгоспвиробника до ДП "Старокостянтинівський молочний завод".

Крім того, ТОВ "Лаксон" не є сільгоспвиробником. Згідно даних ЄРПН придбання кукурудзи задокументовано від ТОВ "Сервісагро Компані". В свою чергу ТОВ "Сервісагро Компані" відобразило придбання кукурудзи від ряду суб`єктів господарювання. Дані суб`єкти господарювання не декларували придбання кукурудзи. Згідно баз даних ДПС України у ТОВ "Лаксон" та суб`єктів господарювання по "ланцюгу" постачання відсутні земельні ділянки, виробничі та трудові ресурси для вирощування сільгосппродукції.

Усі доводи щодо господарських операцій з вказаним контрагентом є аналогічними з попередніми.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про відсутність реального здійснення господарських операцій між ДП "Старокостянтинівський молочний завод" та ТОВ "Лаксон".

Надаючи оцінку господарським операціям ДП "Старокостянтинівський молочний завод" з ТОВ "Сіджи Груп", колегія суддів зазначає наступне.

Суд встановив, що ДП "Старокостянтинівський молочний завод" укладено з ТОВ "Сіджи Груп" договір поставки №180618/01П від 18.06.2018, предметом якого є постачання пшениці врожаю 2018 року. На виконання умов договору поставки за реквізитами ТОВ "Сіджи Груп" на адресу ДП "Старокостянтинівський молочний завод" у липні 2018 року виписані видаткові накладні на поставку сільськогосподарської продукції на загальну суму без ПДВ 10 113 340 грн та видаткові накладні на суму ПДВ 2 022 668 грн. ДП "Старокостянтинівський молочний завод" до складу податкового кредиту липня 2018 року віднесений ПДВ в сумі 2 022 668 грн.

За умовами договору поставки №180618/01П від 18.06.2018 постачальник ТОВ "Сіджи Груп" зобов`язаний надати покупцю транспортні документи.

ДП "Старокостянтинівський молочний завод" до перевірки не надано товарно-транспортних накладних, що підтверджують факт поставки пшениці від ТОВ "Сіджи Груп" до місця передачі товару. Згідно з інформації з баз даних ДПС України та інформації з Єдиного реєстру податкових накладних у ТОВ "Сіджи Груп" відсутні транспортні засоби та не здійснювалось придбання транспортних послуг чи послуг оренди автомобілів у період з 01.07.2018 по 31.07.2018.

Крім того, ТОВ "Сіджи Груп" не є сільгоспвиробником. Згідно даних ЄРПН придбання пшениці задокументовано від ряду суб`єктів господарювання. Дані суб`єкти господарювання, які включені в останню ланку постачання не декларували придбання пшениці. Згідно баз даних ДПС України у ТОВ "Сіджи Груп" та суб`єктів господарювання по "ланцюгу" постачання відсутні земельні ділянки, виробничі та трудові ресурси для вирощування сільгосппродукції.

Судом також враховується, що в матеріалах справи відсутні будь-які підтвердження перевезення сільськогосподарської продукції на експорт.

Судова колегія погоджується з доводами апелянта, що судом першої інстанції не було досліджено договір № 060618/с-СМЗ від 06.06.2018 р. Водночас зазначає, що умови Договорів № 060618/с-СМЗ від 06.06.2018 р. та № 180618/01П від 18.06.2018 р. є ідентичними.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про відсутність реального здійснення господарських операцій між ДП "Старокостянтинівський молочний завод" та ТОВ "Сіджи Груп".

Усі доводи щодо господарських операцій з вказаним контрагентом є аналогічними з попередніми.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що ДП "Старокостянтинівський молочний завод" штучно сформовано податковий кредит для подальшого штучного формування податкового кредиту покупців. Про штучний характер сформованого податкового кредиту за весь період ведення господарської діяльності свідчить аналіз попередньої діяльності підприємств, відсутність трудових ресурсів, матеріально-технічної бази для забезпечення діяльності підприємств, відсутність укладених правочинів з третіми особами для забезпечення статутних видів діяльності, відсутність оформлення необхідних супутніх придбанню у постачальників товарів, документів у т.ч. на перевезення та зберігання особливих товарів, які мають обмежений термін придатності та спеціальний характер зберігання, підозрілий характер створення та реєстрації учасників ланцюга постачання товару та відповідного руху ПДВ, відсутній фінансовий результат від здійснених у періоді звірки фінансово-господарських операцій, що підтверджується поданими деклараціями про прибуток підприємства.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з доводами податкового органу, що надані апелянтом докази не підтверджують реального настання наслідків за правочинами укладеними позивачем з ТОВ "АЛЬФА-ТЕХНОЛОДЖІ", ТОВ "Інтера 2018", ТОВ "Лікфелд-Трейд", ТОВ "Агромакс-Люкс", ТОВ "С.К.С.", ТОВ "Картем", ТОВ "Трейдфіст", ТОВ "Лаксон", ТОВ "Сіджи Груп". Навіть здійснення оплати за начебто придбану сільськогосподарську продукцію не є беззаперечним доказом реальності здійснення господарських операцій, оскільки вищезазначені докази штучності сформованого податкового кредиту, понесених витрат та наявність кримінальних проваджень стосовно контрагентів позивача по ланцюгу постачання спростовують фактичне виконання укладених договорів та свідчать про можливе ухилення позивачем від сплати податків та мінімізацію доходів.

Щодо долучених до апеляційної скарги листів від директорів контрагентів позивача, то колегія суддів не вважає їх належними та допустимими доказами, з огляду на наступне.

Так, судом встановлено, що директором ТОВ "Сіджи Груп" на момент здійснення спірних господарських операцій був ОСОБА_10 , натомість лист підписано ОСОБА_11 ; директором ТОВ "Інтера 2018" на момент здійснення спірних господарських операцій був ОСОБА_12 натомість лист підписано ОСОБА_13 ; директором ТОВ "С.К.С." на момент здійснення спірних господарських операцій був ОСОБА_14 натомість лист підписано ОСОБА_15 .

Суд звертає увагу, що в листах контрагентів позивача зазначено лише інформацію, яка міститься в первинних документах. Вказані особи не повідомляють деталі поставки, які б могли свідчити про ії реальність.

Разом з цим, директори ТОВ "АЛЬФА ТЕХНОЛОДЖІ" Климчук Б.С. та ТОВ "Сіджи Груп" Маришев О.М. інформують про те, що здійснюють вивід свого персоналу за штат підприємства шляхом оформлення його у штат іншої компанії за відповідним правочином (аутстафінг), а процеси пов`язані з купівлею-продажем товарів передають стороннім підрядникам за правочинами аутсорсингу. Зазначають, що вони не можуть повідомити, які особи надають послуги аутстафінгу та аутсорсингу.

Так, на спростування наданої інформації Головне управління ДПС у Хмельницькій області надало до суду витяг з Єдиного реєстру податкових накладних по ТОВ "Сіджи Груп" за липень 2018 року та витяг з Єдиного реєстру податкових накладних по ТОВ "АЛЬФА ТЕХНОЛОДЖІ" за вересень 2018 року, який містить перелік усіх проведених даними СГ господарських операцій з придбання товарів/послуг в період здійснення операцій з позивачем.

Судова колегія зазначає, що серед придбаних послуг відсутні такі послуги як послуги аутстафінгу та аутсорсингу, що свідчить про недостовірність інформації, повідомленої посадовими особами контрагентів позивача.

Відповідно до п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідачем доведена правомірність своїх дій та оскаржуваних рішень, відповідач діяв у спосіб визначений законом та у межах наданих законом повноважень, а тому підстави для задоволення позовних вимог Дочірнього підприємства "Старокостянтинівський молочний завод" - відсутні.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Старокостянтинівський молочний завод" залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 квітня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 28 вересня 2021 року.

Головуючий Курко О. П.

Судді Біла Л.М. Гонтарук В. М.