Справа № 603/327/21
Суддя: Галіян І. М.
Дата ухвалення: 2021-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 603/327/21
Провадження №2-а/603/15/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" вересня 2021 р. м.Монастириська

Суддя Монастириського районного суду Тернопільської області Галіяна І. М.

секретаря судового засідання Сандалюка О.В.

розглянувши в судовому засіданнів залі суду адміністративну справу:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Головне управління національної поліції в Тернопільській області

предмет позову: скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в Монастириський районний суд Тернопільської області з позовом до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії БАА №846128 від 19.06.2021 року про накладення адміністративного стягнення.

Позивач посилається на те, що 19.06.2021 року поліцейським з реагування ПП СПД №1 (м.Монастириська) ВП №2 (м.Бучач) Чортківського РВП ГУНП Тернопільської області сержантом поліції Яремко М.Б., було винесено постанову серії БАА №846128 про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу згідно ч. 1 ст. 121 КУпАП, ч. 2 ст. 122 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП із застосуванням ч. 2 ст. 36 КУпАП, а саме за те, що він 19.06.2021 року близько 11 год. 17 хв. в м.Монастириська по вул.Шевченка Тернопільської області керував автомобілем Ауді 80 та буксирував причіп Анханер, д.н.з. НОМЕР_1 в якого не освітлювались зовнішні світлові прилади чим порушив п.31.4.3 (а), п.2.1(г) та п.9.9(б) ПДР України та за відсутність полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, з чим він не погоджується, вважає дану постанову незаконною та необґрунтованою з підстав зазначених в адміністративному позові та відповіді на відзив так як жодних правил дорожнього руху не порушував.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просить їх задовольнити.

Відповідач (представник відповідача) в судове засідання не з`явився, на адресу суду направив лише відзив на позов в якому виклав свої заперечення проти позову та просив відмовити в задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх безпідставністю. Також, в даному відзиві на позовну заяву, просить справу слухати у відсутності представника ГУНП в Тернопільській області в зв`язку з зайнятістю по службі.

Також, відповідачем у відповідності до ст. 262 КАС України заявлено клопотання про виклик в якості свідка поліцейського з реагування ПП СПД №1 (м.Монастириська) ВП №2 (м.Бучач) Чортківського РВП ГУНП Тернопільської області сержанта поліції Яремко М.Б.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні по факту притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, ч. 2 ст. 122 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП пояснив, що дійсно останній 19.06.2021 року керував транспортним засобом Ауді 80 та буксирував причіп Анханер, д.н.з. НОМЕР_1 в якого не освітлювались зовнішні світлові прилади, був відсутній тягово-зчіпний пристрій та при його зупинці у водія був відсутній поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Розглядаючи зазначений спір, суд керується наступним.

Реалізуючи свої повноваження у сфері безпеки дорожнього руху, суб`єкти владних повноважень повинні діяти добросовісно та на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Суд при вирішенні справи відповідно до ст. 6 КАС України, керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Виходячи зі змісту наведеної норми, саме на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок довести правомірність свого рішення з використанням доказів які були покладені в основу оскаржуваного рішення з обґрунтуванням висновків про правомірність своїх дій та порушення ОСОБА_3 правил дорожнього руху.

Згідно ч. 3 ст. 79 КАС України, відповідач повинен подати суду докази разом із поданням відзиву.

Жодних доказів (відео, фотофіксації правопорушення) на обґрунтування правомірності оспорюваної постанови відповідачем подано не було, у зв`язку з чим суд розглядає справу на підставі наявних доказів.

Так, згідно постанови від 19.06.2021 року серії БАА №846128 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі,. вбачається, що на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 121 КУпАП, ч. 2 ст. 122 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП із застосуванням ч. 2 ст. 36 КУпАП, а саме за те, що він 19.06.2021 року близько 11 год. 17 хв. в м.Монастириська по вул.Шевченка Тернопільської області керував автомобілем Ауді 80 та буксирував причіп Анханер, д.н.з. НОМЕР_1 в якого не освітлювались зовнішні світлові прилади чим порушив п.31.4.3 (а), п.2.1(г) та п.9.9(б) ПДР України та за відсутність полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 8 Конституції України задекларовано, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, КУпАП, Законом України «Про автомобільні дороги», який визначає правові, економічні, організаційні та соціальні засади забезпечення функціонування автомобільних доріг, їх будівництва, реконструкції, ремонту та утримання в інтересах держави і користувачів автомобільних доріг.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

У відповідності до ст. 52 Закону України «Про дорожній рух», контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Згідно з п.п. 2, 3 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» поліція виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Поліцейський може зупиняти транспортні засоби в разі якщо водій порушив ПДР (ст. 35 Закону).

Частиною 1 ст. 121 КУпАП встановлено, що керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, -

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП адміністративна відповідальність за вказаною статтею настає у випадку порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Згідно п.9.9 (б) ПДР України аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

Відповідно до п.31.4.3 (а) ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам коли зовнішні світлові прилади кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, в фабулі постанови про адміністративне правопорушення не міститься відомостей про фактичні обставини вчинення правопорушення, а заперечення викладені відповідачем у відзиві на позов та надані в судовому засіданні пояснення інспектором поліції Яремко М.Б. не спростовують доводів позивача викладених в позовній заяві та наданих представником позивача в судовому засіданні.

Відповідно до п.10 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015р., поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі, що й було зроблено інспектором поліції. Проте, всупереч зазначеним нормам в спірній постанові не наведено обґрунтованих доводів (фото-відео фіксації правопорушення, показання свідків чи інше), порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху, не представлені такі докази і в судове засідання.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.04.2018 по справі №211/3520/16-а, саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Так, факт вчинення позивачем правопорушень зазначених в постанові, зафіксоване лише в даній постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №846128 від 19.06.2021 року, інших доказів на підтвердження вини позивача у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121 КУпАП, ч. 2 ст. 122 КУпАП відповідачем суду не подано.

Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 у справі №338/1/17 вказав, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIII поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

У даному випадку для підтвердження порушення позивачем ПДР України відповідач, відповідно до ст. 251 КУпАП, мав би надати, зокрема, відеозапис події, фотокартки з відображенням транспортного засобу, тощо.

Отже, оскаржувана постанова ґрунтується виключно на даних, дійсність яких заперечується позивачем. Інших доказів, які б, відповідно до ст. 251 КУпАП, свідчили про наявність в діях позивача ознак адміністративних правопорушень, в процесі провадження адміністративної справи, не здобуто.

Крім цього, при накладенні адміністративного стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 121 КУпАП, в постанові не відображені обставини та дані, які, згідно ч. 2 ст. 33 КУпАП, підлягають врахуванню.

З цих самих підстав, суд не бере до уваги встановлення поліцейським з реагування ПП СПД №1 (м.Монастириська) ВП №2 (м.Бучач) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області сержантом поліції Яремко М.Б. відсутності в ОСОБА_1 полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки жодних доказів відповідачем на підтвердження відсутності даного полісу в ОСОБА_1 ним не представлено.

Також, суд не бере до уваги показання свідка - поліцейського з реагування ПП СПД №1 (м.Монастириська) ВП №2 (м.Бучач) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області сержанта поліції ОСОБА_2 з огляду на таке.

Заявлений відповідачем свідок є працівником поліції, а саме: поліцейським з реагування ПП СПД №1 (м.Монастириська) ВП №2 (м.Бучач) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області сержант поліції Яремко М.Б.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі, яка повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Таким чином, поліцейський з реагування ПП СПД №1 (м.Монастириська) ВП №2 (м.Бучач) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області сержант поліції Яремко М.Б., яким винесено оскаржувану постанову, було викладено опис обставин, установлених при розгляді адміністративної справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КАС України як свідок в адміністративній справі може бути викликана судом кожна особа, якій можуть бути відомі обставини, що належить з`ясувати у справі.

При цьому, суд зазначає, що цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставини справи за допомогою органів чуттів і відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. І саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами.

Натомість, на підставі показань свідків не можуть встановлюватися факти, які з огляду на закон або звичай установлюються в документах.

Так, крім постанови по справі про адміністративне правопорушення, інших доказів, пояснень, свідчень або інших відомостей до постанови, необхідних для вирішення справи про порушення ПДР, працівником поліції зібрано не було, а сама постанова таких доказів не містить.

Обставини, які підтверджуються показаннями свідка, повинні узгоджуватися з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому адміністративному правопорушенні.

Однак у даній справі основним та єдиним доказом вчинення правопорушення мали стати пояснення зацікавленої особи на стороні відповідача, яка є працівником поліції, а тому її пояснення не можуть бути допустимими доказами (Рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №161/5372/17 від 29.04.2020 року).

Отже, поліцейський не може бути об`єктивним свідком і його свідчення є недопустимими доказами по справі.

Таким, чином свідчення поліцейського в суді не можуть бути доказами правопорушення, за відсутності інших доказів, зокрема таких як фото чи відеофіксація.

З огляду на встановлені судом обставини суд дійшов висновку про відсутність події адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, ч. 2 ст. 122 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП, а прийняте посадовою особою оскаржуване рішення (постанова) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є необґрунтованою, прийнятою без повного та об`єктивного з`ясування усіх обставин справи, а тому підлягає скасуванню.

На підставі наведеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 7, 245, 289, п. 2 ч. 1 ст. 293 КУпАП, ст.ст. 77, 243-246, 255, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

1.Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі задовольнити.

2.Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 19.06.2021 року серії БАА №846128 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП, ч . 2 ст. 122 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП із застосуванням ч. 2 ст. 36 КУпАП та накладенням штрафу за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до восьмого апеляційного адміністративного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 27.09.2021 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_2 ), проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник позивача: адвокат Микулич Ігор Володимирович, (Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 16.08.2021 року серії ІФ №001831, Ордер на надання правничої (правової) допомоги серії ІФ №009602), місцезнаходження якого: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Головне управління національної поліції в Тернопільській області, (), юридична адреса місцезнаходження: вул.Валова 11 м.Тернопіль.

Суддя І. М. Галіян