Справа № 240/16511/20
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2021-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/16511/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Романченко Євген Юрійович

Суддя-доповідач - Сушко О.О.

28 вересня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Залімського І. Г. Мацького Є.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 березня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо прийняття рішення про призначення та виплату ОСОБА_1 , одноразової грошової допомоги у відповідності до Порядку та Умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 у зв`язку із встановленням йому 2-ї групи інвалідності з урахуванням раніше виплаченої суми; зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України призначити та виплатити ОСОБА_1 , одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням йому 2-ї групи інвалідності, у відповідності до Порядку та Умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 з урахуванням раніше виплаченої суми.

Відповідно до рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 березня 2021 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ України та 31.12.2013 року був звільнений з органів внутрішніх справ. Під час служби в органах внутрішніх справ позивач набув захворювання, які, відповідно до Свідоцтва про хворобу військово-лікарської комісії державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Житомирській області", пов`язані з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

У зв`язку із погіршенням стану здоров`я позивач пройшов огляд в Житомирському обласному центрі медико-соціальної експертизи (далі - МСЕК) та в грудні 2017 року йому було встановлено 3-тю групу інвалідності, а також зазначено, що захворювання пов`язане із проходженням служби в органах внутрішніх справ.

В подальшому, у зв`язку із погіршенням стану здоров`я позивач пройшов повторний огляд МСЕК та в грудні 2019 року йому було встановлено 2-гу групу інвалідності, а також зазначено, що захворювання пов`язане із проходженням служби в органах внутрішніх справ.

З метою вирішення питання про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням ним 2-ї групи інвалідності внаслідок захворювання пов`язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ позивач в грудні 2019 року звернувся до УМВС України в Житомирській області, з відповідною заявою та надав копії необхідних документів, які передбачені п. 7 Порядку.

У свою чергу УМВС України в Житомирській області нарахувало позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням 2-ї групи інвалідності та направило висновок для затвердження разом з додатками щодо виплати грошової допомоги до МВС України у відповідності до п. 8 Порядку.

Наприкінці 2020 року на адресу позивача надійшов лист з УМВС України в Житомирській області від 13.02.2020 року про те, що: "Департаментом фінансово-облікової політики МВС України розглянуто матеріали з питання призначення одноразової грошової допомоги та повідомлено, про те що відсутня постанова ВЛК. Матеріали повернуто на доопрацювання.

Усуваючи вказані вище недоліки, позивач повторно надіслав на адресу відповідача передбачений Порядком пакет документів, до якого долучив Довідку Начальника ВЛК, в якій зазначено, що станом на момент звільнення позивача зі служби та проходження ним ВЛК, висновок про стан здоров`я оформлювався Свідоцтвом про хворобу, в якому і містяться діагнози та причиннно-наслідковий зв`язок захворювань, тобто захворювання позивача пов`язане із проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Наприкінці липня 2020 року позивач отримав лист з УМВС України в Житомирській області від 07.07.2020 року № 598лк/29 про те, що: "Департаментом фінансово-облікової політики МВС України повторно розглянуто матеріали з питання призначення одноразової грошової допомоги та повідомлено, про те що діагноз в постанові ВКЛ не співпадає з діагнозом МСЕК, а захворювання, які виникли у позивача після його звільнення, не можуть бути пов`язані із проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Позивач звертався до відповідача із заявами, щодо надання роз`яснень, зокрема повноважень відповідача щодо встановлення причинно-наслідкового зв`язку захворювання із проходження ним служби в ОВС, оскільки такі повноваження мають лише військово-лікарські комісії та органи МСЕК, проте відповіді не отримав.

Суд першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, частиною 6 ст. 23 ЗУ "Про міліцію" (чинний на момент звільнення Позивача зі служби в ОВС) передбачено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога … 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності ІI групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 р. № 850 було затверджено Порядок та Умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (надалі Порядок № 850).

В силу п. 2 Порядку № 850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги є у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Підпунктом 2 пункту 3 Порядку передбачено, що грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі:

250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи;

200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи;

150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності IIІ групи.

Довідками МСЕК підтверджується, що інвалідність 2 групи встановлена позивачу на підставі захворювання, отриманого в період проходження служби в органах внутрішніх справ.

Отже, позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності з урахуванням раніше виплаченої суми за встановлення йому 3-ї групи інвалідності.

Пунктом 8 Порядку зазначається, що керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги.

Згідно п.9 Порядку, МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Пунктом 14 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції передбачено, що призначення і виплата грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без установлення інвалідності працівника міліції за висновком комісії з розслідування нещасного випадку є наслідком:

- учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку;

- учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння;

- навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом);

- подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги.

Вказаний перелік є вичерпним.

Обґрунтовуючи правомірність відмови, відповідач стверджує про невідповідність діагнозу МСЕК у виписці з акта огляду МСЕК даним свідоцтва про хворобу від 11.12.2013 № 630/74 та те, що Позивач не надіслав до відповідача всі необхідні документи передбачені порядком, зокрема не надав інформацію про відсутність отримання виплат, встановлених іншими законами.

Такі твердження відповідача є необгрунтованими, з огляду на наступне.

Пунктом 7 Порядку передбачено, який перелік документів необхідно подати за місцем служби особі, якій призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності, а саме:

- заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов;

- довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії:

- довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією;

- постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;

- акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС;

- сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації;

- документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

В даному переліку не передбачено надання будь-яких документів щодо наявності, відсутності отримання виплат, встановлених іншими законами.

При цьому, процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, інвалідам (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації визначено Положенням про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 N 1317 (далі - ПоложенняN 1317)

За правилами п. 17 Положення № 1317 медико-соціальна експертиза проводиться після повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень, оцінювання соціальних потреб особи з інвалідністю, визначення клініко-функціонального діагнозу, професійного, трудового прогнозу, одержання результатів відповідного лікування, реабілітації за наявності даних, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

У відповідності до п. 19 Положення № 1317 комісія проводить засідання у повному складі і колегіально приймає рішення. Відомості щодо результатів експертного огляду і прийнятих рішень вносяться до акта огляду та протоколу засідання комісії, що підписуються головою комісії та її членами і засвідчуються печаткою.

Пункти 20, 21 та 24 Положення № 1317 визначають, що комісія під час встановлення інвалідності керується Інструкцією про встановлення груп інвалідності, затвердженою МОЗ за погодженням з Мінсоцполітики та Радою Федерації незалежних профспілок України. У разі коли голова або окремі члени комісії не згодні з прийнятим рішенням, їх думка зазначається в акті огляду комісії, який подається у триденний строк Кримській республіканській, обласній або центральній міській комісії, що приймає відповідне рішення із урахуванням результатів додаткового медичного обстеження та консультативного висновку головного спеціаліста відповідного профілю. Комісія видає особі, яку визнано особою з інвалідністю або стосовно якої встановлено факт втрати професійної працездатності, довідку та індивідуальну програму реабілітації і надсилає у триденний строк виписку з акта огляду комісії органові, в якому особа з інвалідністю перебуває на обліку як отримувач пенсії чи державної соціальної допомоги (щомісячного довічного грошового утримання), що призначається замість пенсії, та разом з індивідуальною програмою реабілітації - органові, що здійснює загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виписку з акта огляду комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках та потреби у наданні додаткових видів допомоги. Копія індивідуальної програми реабілітації надсилається також лікувально-профілактичному закладові і органові праці та соціального захисту населення за місцем проживання особи з інвалідністю. За місцем роботи зазначених осіб надсилається повідомлення щодо групи інвалідності та її причини, а у разі встановлення ступеня втрати професійної працездатності - витяг з акта огляду комісії про результати визначення ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках та потреби у додаткових видах допомоги.

Порядок, умови та критерії встановлення інвалідності медико-соціальними експертними комісіями визначено Положеннями про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 р. № 1317.

Таким чином, вирішення питань щодо визначення міри втрати здоров`я та ступеня обмеження життєдіяльності особи є дискреційним повноваженням відповідних комісій, яке відповідач не може перебирати на себе, оскільки це вимагає наявності медичної освіти та спеціальної підготовки.

Із наведеного слідує, що чинним законодавством встановлено вичерпний перелік установ, які проводять медико-соціальну експертизу проводять медико-соціальні експертні комісії та приймають відповідні рішення за їх наслідками.

Відтак, відповідач не наділений повноваженнями надавати оцінку діагнозам, зазначених у довідках МСЕК, а тому відмова у призначенні грошової допомоги з підстав невідповідності діагнозів, є протиправною.

Слід наголосити, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 березня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ст. 328 КАС України.

Головуючий Сушко О.О.

Судді Залімський І. Г. Мацький Є.М.