Справа № 357/9872/21
Суддя: Бебешко М. М.
Дата ухвалення: 2021-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/9872/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий - суддя Бебешко М. М. ,

при секретарі - Ковальчук Ю. В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в приміщенні суду в м. Біла Церква адміністративний позов ОСОБА_1 до Батальйону патрульної поліції в м.Біла Церква Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

18.08.2021 ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом про скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 11.08.2021 поліцейським взводу 2 роти 2 БПП в м.Біла Церква УПП у Київській області ДПП Рдовим поліції Гнатюком Назаром Ігоровичем складена постанова серії БАА № 455501 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3 400 грн. Позивач вважає, що складена відносно нього постанова є протиправною та складеною з порушенням закону, оскільки на його заперечення поліцейські не відреагували, не надали можливості скористатись правовою допомогою. Вимогу позивача представитись та надати відповідні докази вчинення ним адміністративного правопорушення співробітники поліції проігнорували. Протокол про порушення ним правил дорожнього руху співробітниками поліції складений не був. Крім того, відповідач протиправно розглянув справу фактично на дорозі, не надав можливості скористатись своїми правами передбаченими ст.268 КУпАП.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив скасувати постанову серії БАА № 455501 від 11.08.2021 про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення штрафу у розмірі 3 400 грн. та стягнути з відповідача судові витрати.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Бебешко М.М.

Ухвалою від 25.08.2021 прийнято справу до розгляду, відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) учасників справи.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалу про відкриття провадження у справі позивач ОСОБА_1 отримав 03.09.2021, відповідач отримав ухвалу про відкриття провадження у справі та позовну заяву з доданими до неї документами 02.09.2021.

24.09.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача - Клепач В.А., з проханням у позові відмовити в повному обсязі, мотивуючи тим, викладені твердження позивача є хибними, а позовні вимоги безпідставні, необґрунтовані та такі, що не підлягають задоволенню, оскільки у даному випадку поліцейський ОСОБА_2 став безпосередньо свідком керування транспортного засобу без номерного знаку. Після зупинки транспортного засобу мопеда «Suzuki», у водія були виявленні ознаки наркотичного сп`яніння, про що були складені відповідні адміністративні матеріали, а саме протокол ДПР18 № 333458 від 11.08.2021. Від проходження огляду в лікаря нарколога позивач відмовився на місці у присутності двох свідків. Позивач має посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 13.06.2006, з правом керування категорії В і С. Відповідно до п.2.13 ПДР України мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см. або електродвигун потужністю до 4 кВт належить до категорії А1, яка відсутня у позивача, що підтверджується витягом з інформаційної ІПНП «АРМОР». Отже, порушення правил дорожнього руху стало причиною зупинки та подальшої перевірки вищевказаних документів у водія. Просили звернути увагу, що під час спілкування із позивачем, останній не заперечував той факт, що дійсно керував транспортним засобом «Suzuki», без державного номерного знаку. Також, складений протокол за ч.1 ст.130 КУпАП серії ДПР18 № 333458 від 11.08.2021, в розумінні ст.251 КУпАП є належним доказом того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом.

Крім того, відповідач зазначав, що порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідачем не впливає на суть вчиненого порушення та не є підставою для задоволення позовних вимог. Законом не визнана обов`язкова участь адвоката у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а позивач не був позбавлений права скористатися правовою допомогою засобами телефонного зв`язку, як і не обґрунтував, що вчиняв дії, спрямовані саме на прибуття адвоката на місце зупинки транспортного засобу. На відеозаписі з нагрудної камери, що додається до відзиву чітко видно, що поліцейський не відмовив позивачу у праві на правничу допомогу, він повідомив, що розгляд справи буде призупинено на цей час.

При цьому, винесення постанови відповідачем в порядку скороченого провадження на місці вчинення правопорушення позивачем було здійснено відповідно до та в межах чинного законодавства.

В силу вимог ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

11.08.2021 поліцейським взводу 2 роти 2 БПП в м.Біла Церква УПП у Київській області ДПП рядовим поліції Гнатюком Н.І., винесено постанову серії БАА № 455501, якою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.186 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 3 400 грн.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 11.08.2021 о 00:15 год. в м.Біла Церква по проспекту Князя Володимира, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Suzuki» державного номерного знака не маючи керування таким транспортним засобом, чим порушив п.2.2 (а) ПДР, за що відповідальність передбачена ч.2 ст.126 КУпАП.

Вказана постанова містить відомості про долучення: відео з бодікамери № 147.

Крім того, права за статтею 268 КУпАП та строк оскарження з статтею 289 КУпАП ОСОБА_1 роз`яснено, про що міститься підпис у постанові.

Позивач, вважаючи постанову про накладення адміністративного стягнення протиправною, звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що поліцейські не надали йому можливості скористатися правовою допомогою, на його вимогу представитись та надати відповідні докази вчинення ним адміністративного правопорушення працівниками поліції проігноровані, протокол про порушення ним правил дорожнього руху не був складений.

Стаття 14 Закону України "Про дорожній рух" зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року №3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями).

Положеннями пунктів 1.3 та 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Адміністративна відповідальність за ч.2 ст.126 КУпАП настає у разі керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року № 1306 «Про правила дорожнього руху» (далі - ПДР України, Правила) передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно з п.2.1. Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, внутрішніх військ МВС, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон); в) у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків і (або) спеціальних звукових сигнальних пристроїв - дозвіл, виданий Державтоінспекцією МВС; г) на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, - документацію відповідно до вимог спеціальних правил; ґ) поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Пунктом 2.9. Правил дорожнього руху водієві забороняється:

в) керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення.

2.13. Право на керування транспортними засобами особам може бути надано:

мототранспортними засобами і мотоколясками (категорії А1, А) - з 16-річного віку;

Транспортні засоби належать до таких категорій:

А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт;

А - мотоцикли, у тому числі з боковим причепом, та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом 50 куб.см і більше або електродвигун потужністю 4 кВт і більше.

Окрім того, постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 № 511 затверджено нову редакцію Положення про порядок надання посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами (далі Положення № 511) та передбачено, що транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їхніх типів і призначення, поділяються на категорії, в т.ч. А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. сантиметрів або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Згідно з пунктом 2 вказаного Положення особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії, крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Отже, особи, які не мають посвідчення водія відповідної категорії, не допускаються до керування цими транспортними засобами.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно положень ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно правової позиції висловленої Великою Палатою Верховного Суду у справі № 520/2261/19 обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

При цьому, позивачем в поданій позовній заяві не заперечувався факт керування мопедом «Suzuki» за відсутності посвідчення водія на право керування транспортним засобом категорії А1.

Разом з цим, відповідачем на підтвердження своїх заперечень надано витяг з інформаційної ІПНП «Армор», з якого вбачається що позивач має посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 13.06.2006, з правом керування категорії В та С.

Що стосується покликання позивача на порушення позивачем процедури розгляду справи, слід зазначити, що такі не знайшли свого підтвердження, оскільки згідно з наявної в матеріалах справи копії постанови у справі про адміністративне правопорушення позивач засвідчив особистим підписом роз`яснення йому прав, передбачених статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та отримання копії такої постанови. При цьому, будь-яких письмових клопотань про надання позивачу можливості скористатись правовою допомогою матеріали справи не містять.

Згідно із частиною другою статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Статтею 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені частинами другою статті 186 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року N 1395 зареєстр. в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за N1408/27853, затверджено «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», згідно до п.4 якої у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Отже, постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого частиною другою статті 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання відповідного протоколу.

Подібний правовий висновок висловлено Верховним Судом у постанові від 08 липня 2020 року, справа № 177/525/17,(2-а/177/23/17), адміністративне провадження № К/9901/34580/18.

За таких обставин, приймаючи оспорювану постанову від 11.08.2021 серії БАА № 455501 відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов, що наведенні позивачем доводи не спростовують фактичних обставин вчинення ним адміністративного правопорушення встановленого при розгляді справи про адміністративне правопорушення та не свідчать про не законність оскаржуваної постанови від 11.08.2021 серії БАА № 455501.

За таких обставин суд вважає, що рішення відповідача суб`єкта владних повноважень під час накладення адміністративного стягнення щодо позивача прийнято без порушення вимог ст. 2 КАС України, що в свою чергу є підставою для залишення рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовної заяви без задоволення.

На підставі ст.139 КАС України судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст. 2, 6, 9, 77, 242-246, 250, 255, 262 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення суб`єкта власних повноважень - поліцейського взводу 2 роти 2 БПП в м.Біла Церква УПП у Київській області ДПП рядового поліції Гнатюка Н.І., оформленого постановою серії БАА № 455501 від 11 серпня 2021, про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за частиною 2 статті 126 Кодексу України про адміністративне правопорушення, залишити без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Судові витрати по сплаті судового збору залишити за позивачем.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку повністю або частково протягом десяти днів з дня його складення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Позивач: ОСОБА_1 . Місце проживання: АДРЕСА_1 . РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: Батальйон патрульної поліції в м. Біла Церква управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульнорї поліції. Місце знаходження: вул.Сухоярська, 18-а, м.Біла Церква, Київська обл., 09109.

СуддяМ. М. Бебешко