Справа № 300/3059/21
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2021-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" вересня 2021 р. справа № 300/3059/21

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі судді Боршовського Т.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі - відповідач), в якому просить суд: визнати незаконною відмову відповідача від 21.04.2021 (лист від 18.05.2021 № 0900-0209-8/17133) у включенні позивачу до страхового стажу на пільгових умовах за Списком № 2 періоду роботи з 22.08.1992 по 28.02.1995, до страхового стажу на загальних підставах періоду роботи з 06.03.1995 по 30.12.2003, до страхового стажу на загальних підставах та заробітної плати періодів роботи з 28.12.2011 по 15.11.2012, з 07.12.2012 по 31.10.2013, з 01.02.2018 по 31.01.2020, з 01.07.2020 по 31.12.2020; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області включити до страхового стажу позивача на пільгових умовах за Списком № 2 період роботи з 22.08.1992 по 28.02.1995, до страхового стажу на загальних підставах період роботи з 06.03.1995 по 30.12.2003, до страхового стажу на загальних підставах та заробітної плати періоди роботи з 28.12.2011 по 15.11.2012, з 07.12.2012 по 31.10.2013, з 01.02.2018 по 31.01.2020, з 01.07.2020 по 31.12.2020, та призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з 22.01.2021, тобто з часу досягнення позивачу 57-річного віку.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 13.04.2021 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2. Однак 21.04.2021 відповідач прийняв рішення про відмову в призначенні пенсії позивачу, оскільки в позивача відсутній страховий стаж, який дає право на пенсію за віком - 28 років, з яких не менше 7 років 6 місяців на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2. ОСОБА_1 вважає зазначену відмову в призначенні пенсії за віком протиправною, оскільки ним подано пенсійному органу, окрім трудової книжки, також уточнюючі довідки про характер та умови роботи, довідки про заробітну плату та сплату страхових внесків до Пенсійного фонду. На думку позивача, вказані документи підтверджують необхідний стаж роботи, який дає право ОСОБА_1 на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Щодо ненадання відповідачу документів про результати атестації робочих місць за період роботи з 22.08.1992 по 28.02.1995 в АТ «Арктикморнафтогазрозвідка», то позивач зазначив, що працівник не несе відповідальності за вчасне та якісне проведення атестації роботодавцем. Що стосується не зарахування до страхового стажу позивача періоду його роботи в ПП «Гріола» з 06.03.1995 по 30.12.2003 через відсутність інформації про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України, то ОСОБА_1 вказав, що така інформація вимагається до періодів роботи, набутих з 01.01.2004, а позивач працював в ПП «Гріола» з 06.03.1995 по 30.12.2003. Щодо періодів роботи ОСОБА_1 на території Російської Федерації, то позивач надав відповідачу довідки, які підтверджують факти сплати страхових внесків до Пенсійного фонду Російської Федерації за встановленими тарифами. Окрім цього, несвоєчасна сплата підприємством загальнообов`язкових страхових внесків не повинна порушувати права особи на належне пенсійне забезпечення, оскільки обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду та відповідальність за нарахування, утримання та виплату таких внесків покладено на роботодавця. Таким чином в Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області відсутні підстави для незарахування ОСОБА_1 до страхового стажу позивача на пільгових умовах за Списком № 2 періоду роботи з 22.08.1992 по 28.02.1995, а до страхового стажу на загальних підставах періодів роботи з 06.03.1995 по 30.12.2003, з 28.12.2011 по 15.11.2012, з 07.12.2012 по 31.10.2013, з 01.02.2018 по 31.01.2020, з 01.07.2020 по 31.12.2020,

Ухвалою від 29.06.2021 суд відкрив провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

19.07.2021 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 14.07.2021 № 0900-0803-7/25068 на позовну заяву. У відзиві відповідач заперечив проти задоволення позову. Представник відповідача вказав, що до пільгового стажу ОСОБА_1 не зараховано період його роботи з 22.08.1992 по 28.02.1995 в АТ «Арктикморнафтогазрозвідка» у зв`язку з відсутністю документів про результати атестації робочих місць. Також до страхового стажу ОСОБА_1 на загальних підставах не зараховано період роботи з 06.03.1995 по 30.12.2003, оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України. Що стосується періодів роботи позивача на території Російської Федерації з 28.12.2011 по 15.11.2012, з 07.12.2012 по 31.10.2013, з 01.02.2018 по 31.01.2020, з 01.07.2020 по 31.12.2020, то такі періоди підлягатимуть врахуванню до страхового стажу за умови підтвердження сплати організаціями, в яких позивач працював, страхових внесків. Так, страховий стаж ОСОБА_1 складає 16 років 1 місяць, з яких 3 роки 3 місяці - пільговий стаж роботи за Списком № 2, що є недостатнім для призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Суд, розглянувши відповідно до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся 13.04.2021 року до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2. До заяви додано: довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру; паспорт громадянина України НОМЕР_1 ; трудову книжку НОМЕР_2 (а.с. 13-21); диплом про навчання № НОМЕР_3 ; довідку про відкритий рахунок в банку; довідку № 02/12 від 02.12.2019 про період роботи в ПП «Гріола» (а.с. 22); уточнюючу довідку АТ «Арктикморнафтогазрозвідка» від 09.10.2019 № 67 про характер роботи та умови праці (а.с. 23-25); довідку АТ «Арктикморнафтогазрозвідка» від 09.10.2019 про зміну найменування (а.с. 26-27); довідки АТ «Арктикморнафтогазрозвідка» про заробітну плату від 01.07.2019 №№ 67, 68, 70 (а.с. 28-30); уточнюючу довідку ТзОВ «Новоуренгойська Бурова Компанія» від 30.12.2020 № 363 (а.с. 31); довідка ТзОВ «Новоуренгойська Бурова Компанія» від 20.04.2021 № 172 про нарахування заробітної плати (а.с. 32-33); лист органу Пенсійного фонду Російської Федерації від 08.04.2021 № 10/2357 про сплату АТ «Арктикморнафтогазрозвідка» страхових внесків (а.с. 34).

21.04.2021 Головне управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області прийняло рішення по справі № 94 про відмову позивачу в призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2. Рішення відповідача від 21.04.2021 про відмову в призначенні пенсії мотивоване тим, що страховий стаж ОСОБА_1 складає 16 років 1 місяць, з яких 3 роки 3 місяці - пільговий стаж роботи за Списком № 2. До страхового стажу не зараховано періоди: з 06.03.1995 по 30.12.2003, з 28.12.2011 по 15.11.2012, з 07.12.2012 по 31.10.2013, з 01.02.2018 по 31.01.2020, з 01.07.2020 по 31.12.2020, оскільки відсутня сплата страхових внесків; з 22.08.1992 по 28.02.1995, оскільки відсутні документи про проведення атестації робочого місця (а.с. 36).

Листом № 0900-0209-8/17133 від 18.05.2021 відповідач повідомив позивача про прийняте рішення від 21.04.2021 по справі № 94 про відмову в призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2 (а.с. 37-39).

Вважаючи протиправною відмову відповідача, ОСОБА_1 звернувся з цим позовом до суду, в якому просить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області включити вищевказані періоди до страхового стажу позивача та призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з 22.01.2021.

Вирішуючи даний спір, суд виходив з таких мотивів та норм права.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Умови призначення пенсії за віком визначені статтею 26 Закону № 1058-IV.

Так, згідно з частиною першою статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:

з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років;

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років;

з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років;

з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років;

з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років;

з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років;

з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року;

з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років;

з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років;

з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років;

починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

Відповідно до копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7-11).

З огляду на зміст вказаних вище положень закону, позивач має право на призначення пенсії за віком після досягнення 60 років за наявності страхового стажу не менше 28 років.

В той же час, пенсія за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників регламентована статтею 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення". Так, згідно з частиною 1 статті 114 вказаного Закону право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення" на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років у чоловіків і не менше 23 років у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Таким чином для призначення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (вік на час звернення - більше 57 років), пільгової пенсії за Списком № 2 необхідно мати страховий стаж 28 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в оскаржуваному рішенні про відмову в призначенні пенсії від 21.04.2021 та в листі від 18.05.2021 № 0900-0209-8/17133 зазначило, що страховий стаж ОСОБА_1 складає 16 років 1 місяць, з яких 3 роки 3 місяці - пільговий стаж роботи за Списком № 2, що є недостатнім для призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Згідно з статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637. Згідно пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно відомостей трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_2 , копія якої наявна в матеріалах справи, суд встановив, що позивач: з 01.09.1981 зарахований студентом Івано-Франківського інституту нафти і газу; з 14.06.1984 по 20.07.1984 проходив практику помічника бурильника; з 30.06.1986 відрахований у зв`язку з закінченням навчання; з 21.08.1986 прийнятий на посаду слюсара з обслуговування бурового обладнання АТ «Арктикморнафтогазрозвідка»; з 01.05.1989 переведений механіком по буровому обладнанню б/с В.Муравленко; з 28.02.1995 звільнений за власним бажанням; з 06.03.1995 по 30.12.2003 працював на посаді інженера комерційного відділу ПП «Гріола»; з 04.01.2010 по 30.12.2010 працював на посаді менеджера ПВП «Насоенергопром»; з 28.12.2011 по 15.11.2012 працював в механіко-енергетичному відділі АТ «Арктикморнафтогазрозвідка» на посаді інженера-механіка по буровому обладнанню; з 07.12.2012 по 31.10.2013 працював на БС «Валентин Шанін» АТ «Арктикморнафтогазрозвідка» на посаду інженера бурової; з 01.02.2018 працює в ТзОВ «Новоуренгойська Бурова Компанія» на посаді головного механіка (а.с. 13-21).

Щодо не зарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 періоду його роботи з 22.08.1992 по 28.02.1995 в АТ «Арктикморнафтогазрозвідка» у зв`язку з відсутністю документів про результати атестації робочих місць, то суд вказує на таке.

Питання призначення пенсій на пільгових умовах згідно зі Списками № 1 та № 2 деталізоване у Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (надалі - Порядок № 383).

Пунктом 3 Порядку № 383 встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Списки № 1, 2 затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173 застосовуються до пільгової роботи до 31 грудня 1991 року; якщо пільгова робота продовжується після 01 січня 1992 року (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 11 березня 1994 року, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10; якщо пільгова робота продовжується після 11 березня 1994 року (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 16 січня 2003 року, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162.

Так, у Списку № 2, затвердженому постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10, передбачено професії за розділом ХІІ, підрозділом 1а, позиція 2130100а-18497, підрозділом 1б. позиція 2130100б-23485: слюсар по обслуговуванню бурових та механік по буровому обладнанню. Вказані посади також передбачені Списком № 2, за такими ж позиціями, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162.

Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (надалі - Порядок № 637).

В свою чергу, пунктом 1 Порядку № 637 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Так, згідно з пунктом 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених положень дає підстави вважати, що право особи на призначення пільгової пенсії згідно зі статтею 13 Закону України Про пенсійне забезпечення має бути підтверджене як пенсіонером (особистими документами), так і підприємством, на якому особа працювала на роботах, віднесених до Списків № 1 або № 2, і необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт за Списком №1 або №2.

Відсутність підтвердження цих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу та призначення пенсії на пільгових умовах.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції в подібних правовідносинах, викладеній в постановах Верховного Суду від 24.04.2018 в справі №164/1993/14-а, від 16.05.2019 в справі № 592/7130/17, від 31.10.2019 в справі № 488/3426/16-а.

Суд встановив, що ОСОБА_1 під час звернення 13.04.2021 року до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, надав відповідачу в підтвердження пільгового стажу за періоди роботи в АТ «Арктикморнафтогазрозвідка», окрім трудової книжки, також довідку № 67 від 09.10.2019 про характер роботи та умови праці (а.с. 23-25).

З огляду на зміст рішення від 21.04.2021 по справі № 94 про відмову в призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2 та зміст листа № 0900-0209-8/17133 від 18.05.2021, відповідач не зарахував до пільгового стажу ОСОБА_1 період його роботи з 22.08.1992 по 28.02.1995 в АТ «Арктикморнафтогазрозвідка» у зв`язку з відсутністю документів про результати атестації робочих місць.

Щодо таких мотивів відповідача суд вказує таке.

Відповідно до пунктів 4.2, 4.3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

У разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць, до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

За приписами пункту 3 Порядку застосування Списків №1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

В свою чергу, атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442, та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 1 вересня 1992 року № 41.

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій для проведення атестації робочих місць за умовами праці періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці та Методичних рекомендацій для проведення атестації робочих місць передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 в справі № 520/15025/16-вказала на таке:

"...Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

49. При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць…

54. Сукупність правових норм, про які йшлося у параграфах 32, 34, 36, 37, 45, 50, 51, 52 цієї постанови дозволяє дійти висновку, що атестація робочого місця є важливим запобіжником порушень у забезпеченні належних умов праці на підприємствах, в організаціях та установах. Проте, розуміючи положення пункту "б" статті 13 Закону № 1788-XII - "за результатами атестації робочих місць" як обмежувальний захід при призначенні пільгової пенсії, держава покладає відповідальність за непроведення атестації, та відповідно, надмірний тягар, на пенсіонера (позивача у цій справі).

55. Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Елементом верховенства права є принцип правової визначеності.

56. Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі "Щокін проти України" зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку Європейського суду з прав людини, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.

Отже, в разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

57. Проте Верховний Суд України при ухваленні постанов від 10 вересня 2013 року у справі № 21-183а13, від 25 листопада 2014 року у справі № 21-519а14, від 10 і 17 березня 2015 року у справах № 21-51а15, та № 21-585а14, від 14 квітня 2015 року у справі № 21-383а14, від 02 грудня 2015 року у справі № 21-1329а15, від 10 лютого 2016 року у справі № 21-5432а15 та від 12 квітня 2016 у справі № 21-6501а15 віддав перевагу найменш сприятливому для позивачів тлумаченню законодавства України.

58. Отже, можна зробити висновок, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2, відповідно до пункту "б" статті 13 Закону № 1788-XII.

Цей висновок є також застосовним і щодо осіб, зайнятих на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1.

59. При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

60. Отже, Велика Палата Верховного Суду вважає, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник…"

Таким чином, у разі відсутності документів щодо атестації робочого місця, не проведеної з вини підприємства, з огляду на висновки Великої Палати Верховного Суду, пенсійний орган зобов`язаний зарахувати вказаний період роботи позивача до стажу, що дає право на отримання пенсії на пільгових умовах.

В спірному випадку позивач працював на підприємствах, які знаходиться на території Російської Федерації, а тому питання щодо можливості зарахування періодів роботи до пільгового стажу за відсутності висновків атестації, необхідно розглядати відповідно до положень Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14.01.1993 (далі - Угода).

Статтями 2, 3 цієї Угоди встановлено, що трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами.

Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтва та інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації.

Водночас, за приписами статті 7 Угоди, питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 та двосторонніми угодами в цій галузі (далі - Угода СНД), згідно із статтею 1 якої, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць цієї Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством країни, на території якого вони проживають.

Отже, із змісту наведених норм видно, що пенсія призначається за нормами законодавства країни, де проживає особа, а стаж, набутий на території однієї із зазначених в Угоді держав, зараховується до пільгового у разі, якщо такий стаж взаємно визначений Сторонами.

Це означає, що у випадку виникнення спору у таких питаннях, суду необхідно перевірити умови, за яких такий стаж підлягає зарахуванню до пільгового відповідно до законодавства країни, де особа його набула.

Так, Трудовим кодексом Російської Федерації та Федеральним законом «Про основи охорони праці Російської Федерації» на роботодавців покладено обов`язок періодично проводити атестацію робочих місць в умовах праці. Відповідно, всі підприємства, заклади і організації повинні планувати заходи щодо атестації робочих місць.

Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці визначається на основі Положення про порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Мінпраці Російської Федерації № 12 від 14.03.1997.

Таким чином, суд зазначає, що законодавством Російської Федерації до 1997 року проведення атестації робочого місця передбачено не було, а тому період роботи позивача до 01.07.1997, підлягає зарахуванню до пільгового стажу без проведення атестації робочого місця.

За вказаних обставин, суд вважає безпідставними доводи відповідача щодо не зарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 періоду його роботи з 22.08.1992 по 28.02.1995 в АТ «Арктикморнафтогазрозвідка» у зв`язку з відсутністю документів про результати атестації робочих місць.

Що стосується періоду роботи позивача з 06.03.1995 по 30.12.2003 в ПП «Гріола», то відповідач не зарахував такий період до загального страхового стажу ОСОБА_1 через відсутність інформації про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Факт роботи позивача з 06.03.1995 по 30.12.2003 в ПП «Гріола» підтверджується довідкою вказаного підприємства від 02.12.2019 № 02/12 та записами трудової книжки (а.с. 17ё 22).

Абзацом 1 статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", прийнятого 09.07.2003 за № 1058-IV (далі - Закону № 1058) передбачено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески. Страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Приписами пункту 1 абзацу 2 статті 14 Закону № 1058 передбачено, що страхувальниками відповідно до цього Закону є роботодавці, зокрема: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об`єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - підприємці та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 4-1, 10, 14 статті 11 цього Закону; філії, представництва, інші відокремлені підрозділи підприємств та організацій (у тому числі міжнародних), створених відповідно до законодавства України, які мають окремий баланс і самостійно здійснюють розрахунки із застрахованими особами, - для осіб, зазначених у пункті 4 статті 11 цього Закону.

Відповідно до частини 1, 2, 4 статті 24 Закону № 1058, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

В свою чергу, відповідно до пункту а) абзацу 1 статті 3 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788), право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів, - за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Частиною 1 статті 56 Закону № 1788-XII встановлено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Положеннями пункту а) частини 3 цієї ж статті Закону № 1788-XII визначено, що до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів за умови сплати страхових внесків.

Статтею 66 Закону № 1788 передбачено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Відповідно до статті 1 Закону № 1058 страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Пунктом 1 частини 2 статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 року № 2464-IV (далі - Закон № 2464) встановлено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до статті 4 Закону № 2464 платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Згідно з статтею 26 Закону № 2464 посадові особи платників єдиного внеску несуть адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення порядку нарахування, обчислення і строків сплати єдиного внеску.

Таким чином, обов`язок щодо сплати єдиного внеску покладено саме на підприємство, як роботодавця, який здійснив нарахування внеску та утримання його із заробітної плати позивача.

При цьому, невиконання підприємством обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України не може позбавити позивача соціальної захищеності та страхового стажу за час роботи на вказаному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту. Страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина (страхувальником), сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Таким чином, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків. Отже, відсутність відомостей про сплату внесків до Пенсійного фонду України в ПП «Гріола» не може бути підставою для незарахування до загального стажу ОСОБА_2 такого періоду роботи.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постановах від 27.03.2018 у справі № 208/6680/16-а, від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а, від 20.03.2019 у справі №688/947/17, від 30.09.2019 у справі №414/736/17 та від 30.07.2019 у справі №373/2265/16-а.

При цьому, суд звертає увагу на те, що висновок пенсійного органу грунтується на нормах закону № 1058, який лише з 01.01.2004 встановив правило про те, що право на пенсію мають особи за наявності в них лише страхового стажу за який сплачено страхові внески. Однак вказаний закон не був чинним в період роботи позивача з 06.03.1995 по 30.12.2003. Так, до набрання чинності Законом № 1058, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. Тобто в спірному випадку згідно Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи, який дає право на пенсію за віком (в даному випадку період 06.03.1995 по 30.12.2003 підпадає під дію вказаного Закону) зараховується не страховий, а весь трудовий стаж працівника на підставі трудового договору, записи про який внесено до трудової книжки. Такий запис про трудовий стаж наявний в трудовій книжці позивача, що й не заперечується відповідачем.

Щодо періодів роботи позивача з 28.12.2011 по 15.11.2012, з 07.12.2012 по 31.10.2013, з 01.02.2018 по 31.01.2020, з 01.07.2020 по 31.12.2020, то відповідач не зарахував такий період до загального страхового стажу ОСОБА_1 через відсутність інформації про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду Російської Федерації.

Суд звертає увагу на те, що чинними міжнародними угодами визначено взаємне зарахування стажу роботи набутого у країні учасниці угоди відповідно до законодавства країни-роботодавця.

Так, надана відповідачу разом із заявою від 13.04.2021 про призначення пенсії довідка АТ «Арктикморнафтогазрозвідка» № 70 від 01.07.2019 містить відомості про заробітну плату ОСОБА_1 за період роботи в АТ «Арктикморнафтогазрозвідка» з 28.12.2011 по 15.11.2012, з 07.12.2012 по 31.10.2013. Вказана довідка № 70 від 01.07.2019 містить запис про те, що із вказаної заробітної плати проведено відрахування до Пенсійного фонду Російської Федерації за встановленими ставками (а.с. 30).

Окрім цього, орган Пенсійного фонду Російської Федерації в Мурманській області листом від 08.04.2021 № 10/2357 у відповідь на запит відповідача повідомив, що АТ «Арктикморнафтогазрозвідка» сплатило в повному обсязі страхові внески за ОСОБА_1 в період його роботи в з 28.12.2011 по 31.10.2013 АТ «Арктикморнафтогазрозвідка» (а.с. 34).

Що стосується періоду роботи позивача з 01.02.2018 по 31.01.2020, з 01.07.2020 по 31.12.2020 в ТзОВ «Новоуренгойська Бурова Компанія», то ОСОБА_1 надав відповідачу разом із заявою від 13.04.2021 про призначення пенсії довідку ТзОВ «Новоуренгойська Бурова Компанія» № 172 від 20.04.2021 про нараховану заробітну плату за період з 01.02.2018 по 31.03.2021. Вказана довідка № 172 від 20.04.2021 містить запис про те, що із вказаної заробітної плати проведено відрахування до Пенсійного фонду Російської Федерації за встановленими ставками (а.с. 32-33).

Також надані суду матеріали, сформовані відповідачем за результатом розгляду заяви ОСОБА_1 від 13.04.2021 про призначення пенсії містять довідки від 14.01.2021 про доходи і суми податків, сплачених позивачем за 2019-2020 роки, які підтверджують факт сплати ТзОВ «Новоуренгойська Бурова Компанія» податків із нарахованої ОСОБА_1 заробітної плати (а.с. 76-78).

Таким чином, факт офіційного працевлаштування позивача підтверджується відповідними уточнюючими довідками АТ «Арктикморнафтогазрозвідка» № 67 від 01.07.2019 (а.с. 23-25), ТзОВ «Новоуренгойська Бурова Компанія» № 363 від 30.12.2020 (а.с. 31), довідками про заробітну плату АТ «Арктикморнафтогазрозвідка» № 70 від 01.07.2019 (а.с. 30) та ТзОВ «Новоуренгойська Бурова Компанія» № 172 від 20.04.2021 (а.с. 32-33), а також записами в трудовій книжці ОСОБА_1 , що виключає можливість виникнення в Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області будь-яких сумнівів у несплаті страхових внесків до Пенсійного фонду Російської Федерації з вини позивача.

З огляду на встановлені судом обставини щодо подання позивачем відповідачу разом зі заявою від 13.04.2021 всіх необхідних документів, при наявності всіх встановлених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення" умов для призначення ОСОБА_1 пенсія за віком на пільгових умовах, суд дійшов висновку про те, що позивач не може бути позбавлений гарантованого Державою пенсійного забезпечення.

Підсумовуючи суд робить такий висновок.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Встановлені судом обставини, з огляду на критерії правомірності поведінки суб`єкта владних повноважень, вказують на протиправність рішення відповідача від 21.04.2021 про відмову у призначенні позивачу пенсії, оскільки таке рішення прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області безпідставно та необґрунтовано, а тому рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 21.04.2021 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії належить скасувати.

Що стосується позову в частині зобов`язання зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу на пільгових умовах за Списком № 2 періоду роботи з 22.08.1992 по 28.02.1995, до страхового стажу на загальних підставах періоду роботи з 06.03.1995 по 30.12.2003, до страхового стажу на загальних підставах та заробітної плати періодів роботи з 28.12.2011 по 15.11.2012, з 07.12.2012 по 31.10.2013, з 01.02.2018 по 31.01.2020, з 01.07.2020 по 31.12.2020, та призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 з 22.01.2021, то суд вказує на таке.

З огляду на зміст положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, уповноваженим органом для призначення (перерахунку) пенсії є Пенсійний фонд України, до компетенції якого і входить розгляд документів.

Суд не може перебирати компетенцію суб`єктів владних повноважень та досліджувати документи, яким не надана була належна оцінка, та встановлювати на їх основі наявність чи відсутність права та встановлювати наявний стаж на призначення пенсії. Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, вказаній в постанові від 11.06.2019 за результатом розгляду справи № 206/7230/16-а (2-а/206/174/16).

В даному випадку судом зроблено висновок про те, що ті підстави для відмови позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2, які викладені в рішенні про відмову у призначенні пенсії від 21.04.2021 № 94, є такими, що не відповідають вимогам закону та є необгрунтованими.

Враховуючи висновки суду щодо вказаних вище підстав, відповідач повинен провести новий обрахунок стажу позивача на предмет наявності в нього права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2.

При цьому, суд також додатково звертає увагу на те, що орган пенсійного фонду не надав оцінки відомостям довідки № 67 від 09.10.2019, виданій АТ «Арктикморнафтогазрозвідка», в частині обрахунку розміру стажу, який дає право на призначення пільгової пенсії за Списком № 2 за період з 21.08.1986 по 28.02.1995 (чи працював позивач повний робочий день, чи весь період роботи в цей час підлягає включенню до пільгового стажу тощо), враховуючи вимоги пункту 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення". Водночас, дослідження вказаних обставин, враховуючи те, що вони не були підставами для відмови в призначенні пенсії і не досліджувалися органом пенсійного фонду, не є компетенцією адміністративного суду. Саме на відповідача як територіальний орган Пенсійного фонду України покладено обов`язок дослідження поданих особою документів на предмет наявності відповідного стажу для призначення їй пенсії.

Отже, на виконання цього рішення суду відповідач повинен провести обрахунок як пільгового, так і загального стажу позивача, з врахуванням висновків, викладених судом при оцінці правомірності рішення про відмову у призначенні пенсії від 21.04.2021 № 94, та прийняти відповідне рішення в межах його компетенції щодо призначення чи відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовна вимога щодо зобов`язання відповідача зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу на пільгових умовах за Списком № 2 періоду роботи з 22.08.1992 по 28.02.1995, до страхового стажу на загальних підставах періоду роботи з 06.03.1995 по 30.12.2003, до страхового стажу на загальних підставах та заробітної плати періодів роботи з 28.12.2011 по 15.11.2012, з 07.12.2012 по 31.10.2013, з 01.02.2018 по 31.01.2020, з 01.07.2020 по 31.12.2020, підлягає задоволенню частково.

Суд дійшов висновку про необхідність покласти на відповідача обов`язок повторно розглянути заяву від 13.04.2021 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах із врахуванням правової оцінки, наданої судом в цьому судовому рішенні.

Щодо розподілу судових витрат у справі.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

В підтвердження судових витрат у справі позивачем подано квитанцію № 1-327К від 23.06.2021 про сплату судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 908,00 грн. (а.с. 40).

З огляду на часткове задоволення позову, відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України позивачу належить відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області 681,00 грн. (з розрахунку: 454 грн. + (454/2) грн.) судових витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви до суду.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 21.04.2021 про відмову ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) в призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (код 20551088, вулиця Січових Стрільців, 15, місто Івано-Франківськ, 76018) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) від 13.04.2021 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах із врахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні суду в цій адміністративній справі.

В задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківської області (ідентифікаційний код 20551088, вулиця Січових Стрільців, 15, місто Івано-Франківськ, 76018) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 681 (шістсот вісімдесят одну) гривню.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 .

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, ідентифікаційний код 20551088, вулиця Січових Стрільців, 15, місто Івано-Франківськ, 76018.

Суддя /підпис/ Боршовський Т.І.