Справа № 335/10081/21
Суддя: Калюжна В. В.
Дата ухвалення: 2021-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2021 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Калюжна В.В., за участю секретаря судового засідання Новік Л.О., розглянувши у залі суду у м. Запоріжжі заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Усенка Антона Володимировича про забезпечення адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Запорізької області, Новомиколаївського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області про визнання протиправними та скасування рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства та постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя перебуває справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Запорізької області, Новомиколаївського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області про визнання протиправними та скасування рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства та постанови про накладення адміністративного стягнення.

Представником позивача через канцелярію суду подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення на час розгляду судом даної справи дії рішення Новомиколаївського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства від 10.09.2021 року відносно позивача ОСОБА_1 , яке є предметом оскарження за даним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 КАС України, заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи, та без фіксації судового процесу, згідно ч. 4 ст. 229 КАС України.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 КАС України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 КАС України, позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем оскаржується та заявлено позовні вимоги про скасування, зокрема, рішення Новомиколаївського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства від 10.09.2021 року, яким вирішено примусово повернути до країни походження або третьої країни громадянина Російської Федерації - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у термін до 10.10.2021 року.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що дія оскаржуваного рішення, яке позивач вважає протиправним, може призвести до порушення його прав та інтересів, та унеможливить їх захист.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 КАС України, суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Відповідно до приписів ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засоби правового захисту мають бути ефективними, як на практиці, так і за законом.

У рішенні ЄСПЛ «Доран проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття „ефективний засіб передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, відновлення порушеного права. При вирішенні справи „Каіч та інші проти Хорватії Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечить принципу верховенства права.

З оскаржуваного рішення вбачається, що строк на його добровільне виконання позивачу ОСОБА_1 визначено до 10.10.2021 року.

Враховуючи строки розгляду та особливості позовного провадження у окремих категоріях адміністративних справ, встановлені ст. 288 КАС України, суд вважає недоцільним зупинення дії оскаржуваного рішення на час розгляду даної справи судом.

На переконання суду, забезпечення позову обраним позивачем способом не є обґрунтованим, тому суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 150, 151, 152, 153, 154, 156, 229, 294 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Усенка Антона Володимировича про забезпечення адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Запорізької області, Новомиколаївського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області про визнання протиправними та скасування рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства та постанови про накладення адміністративного стягнення залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання.

Суддя В.В. Калюжна