Справа № 120/1512/21-а
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2021-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/1512/21-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Альчук Максим Петрович

Суддя-доповідач - Боровицький О. А.

28 вересня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Матохнюка Д.Б. Шидловського В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26 квітня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 26 квітня 2021 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідачем не враховано при обрахунку пенсії позивача довідки № 10/015/225 від 22.01.2008 року, яка видана управлінням Національного Банку України про заробітну плату за період з 01.06.1992 року по 31.08.2000 року для обчислення пенсії.

На апеляційну скаргу надійшов відзив відповідача, в якому зазначено що судом першої інстанції правильно встановлено та досліджено усі обставини справи, в результаті чого прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Також зазначено, що підстави для врахування довідки № 10/015/225 від 22.01.2008 року в управління відсутні, оскільки згідно з актом зустрічної звірки встановлено відхилення у сумах заробітної плати, відображених у вказаній довідці. Відхилення пояснюються не коректно розбитими сумами заробітної плати та з підстав зарахування відсотка споживчого кредиту, дивідендів, що в свою чергу не належать до фонду оплати праці та на які не нараховувалися внески до Пенсійного фонду України. Натомість Національним Банком України видано нову довідку про заробітну плату для обчислення пенсії від 14.08.2019 року № 60-0035/1031 на ОСОБА_1 . Відтак управлінням правомірно відмовлено у зарахування вказаної довідки.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість судового рішення, повноту встановлення обставин справи, застосування норм матеріального і процесуального права, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач з 03.07.2003 року перебуває на обліку у головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію за віком на загальних умовах відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

11.06.2018 року позивач звернулась до управління із заявою до якої долучила довідку про заробітну № 10/015/225 від 22.01.2008 року видану Національним Банком України на ОСОБА_1 у якій зазначено період роботи з 01.06.1992 року по 31.08.2000 рік.

При дослідженні вказаної довідки Пенсійним органом відмовлено у її зарахуванні, з тих підстав, що у наданій довідці мають місце розбіжності в прізвищі, імені, по-батькові з паспортними даними заявника. Рішенням управління № 13/02-1-42 від 14.06.2018 року позивачу відмовило у перерахунку пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування".

На виконання вимог відповідача, щодо не відповідності прізвища вказаного в довідці ОСОБА_2 та паспорті ОСОБА_3 , позивачка звернулась до Жмеринського районного суду Вінницької області з метою встановлення факту належності довідки.

18.10.2018 року Жмеринський районний суд Вінницької області прийняв рішення у справі № 130/1812/18, яким підтвердив належність довідки позивачці.

В подальшому, 13.12.2018 року управлінням направлено лист до головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, щодо зустрічної перевірки достовірності та обгрунтованності видачі довідки про заробітну плату.

Не отримавши відповіді на звернення управлінням, 18.03.2019 року повторно направлено запит.

02.07.2019 року головного управління Пенсійного фонду України у Київській області повідомило регіональне управління Пенсійного фонду, що розрахункові відомості працівників Жмеринського відділення банку "Україна" за 1995 рік та 1998 рік відсутні.

Додатково, 04.09.2019 року управління отримало акт зустрічної перевірки. Висновком в акті було те, що зазначенні данні ОСОБА_1 не відповідають даним відображеним в довідці про заробітну плату для обчислення пенсії від 22.01.2008 року № 10-015/225 за період з 01.06.1992 року до 31.12.1994 року, з 01.01.1996 року по 31.12.1997 року, та з 01.01.1999 року до 30.06.2000 року.

Крім того, зазначено, що Національний Банк України додатково видав нову довідку про заробітну плату для обчислення пенсії від 18.08.2019 року № 60-0035/1031 на ОСОБА_1 .

Таким чином управлінням не було враховано при обрахунку пенсії архівні довідки про заробітну плату за період з 01.06.1992 року по 31.08.2000 року, оскільки данні про заробітну плату не підтвердженні у відповідності до вимог законодавства.

Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

У спірних правовідносинах із 01.01.2004 року таким законом є Закон від 09.07.2003 № 1058-IV.

Статтею 8 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Частиною 1 ст. 9 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 16 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV позивач, як застрахована особа, має право на отримання пенсійних виплат на умовах і в порядку, передбачених цим Законом.

Статтею 27 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV передбачений порядок визначення розміру пенсії за віком.

Частиною 1 ст. 40 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV встановлено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Згідно із ч. 1 ст. 44 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Правовідносини щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону від 09.07.2003 № 1058-IV врегульовано Порядком № 22-1.

Пунктом 2.1 Порядку № 22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, такі документи: для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 3, 4 до Положення). За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку № 22-1, при прийманні документів орган, що призначає пенсію - перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Отже, зміст вищенаведених норм свідчить про те, що призначення пенсій здійснюється із урахуванням заробітної плати особи за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. При цьому, за умови волевиявлення особи, при розрахунку її пенсії може бути врахована заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу по 30 червня 2000 року.

При виявленні бажання щодо врахування трудового стажу до 1 липня 2000 року, особа зобов`язана надати до Пенсійного органу довідку про заробітну плату до 2000 року, в якій має бути зазначено первинні документи, на підставі яких вона оформлена, та адреса, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Судом встановлено, що позивачем до пенсійного органу надано довідку про заробітну плату № 10/015/225 від 22.01.2008 року, яка видана управлінням Національного Банку України на ім`я ОСОБА_1 про отриману заробітну плату, у якій зазначено суми заробітку з червня 1992 року по серпень 2000 року. та вказано, що довідка видана на підставі особових рахунків за 1992-2000 роки.

З підстав виявлених розбіжностей у прізвищі заявниці ОСОБА_2 замість ОСОБА_3 (відповідно до анкетних даних), управлінням відмовлено в зарахуванні зазначеної довідки.

В подальшому, Жмеринський районний суд прийняв рішення від 18.10.2018 року у справі № 130/1812/18, яким підтвердив належність такої довідки позивачці.

На запит ГУ ПФУ у Вінницькій область, ГУ ПФУ в м. Києві здійснено зустрічну перевірку достовірності та обґрунтованості видачі зазначеної довідки.

14.01.2019 року Національним Банком України, у відповідь на запит пенсійного органу, надано нову довідку про заробітну плату, яка знову ж таки, видана на ОСОБА_1 для обчислення пенсії за № 60-0035/1031.

На підставі даних зазначених у довідках пенсійним органом 14.08.2019 року прийнято акт зустрічної звірки, відповідно до якого відповідач встановив, що дані особового рахунку ОСОБА_1 не відповідають даним, відображеним в довідці про заробітну плату для обчислення пенсії від 22.01.2008 року № 10-015/225.

Таким чином, оцінюючи достовірність відомостей про отримувану позивачем заробітну плату за період роботи із 01.06.1992 року по 31.08.2000 року вказаних у довідці від 10-015/225 від 22.01.2008 року та порівнюючи їх із даними зазначеними НБУ в довідці 60-0035/1031 від 14.08.2019 року суд враховує таке.

Згідно з абз. 1 п. 2.10 Порядку № 22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією.

Тобто, єдиною і обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 01 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами, зокрема, виписками з особових рахунків, платіжними відомостями та іншими документами про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 17.03.2015 по справі № 21-11а15, від 15.12.2015 по справі № 2-а/576/29/14, та Верховним Судом у постановах від 13.02.2018 по справі № 358/1179/17, від 24.04.2018 по справі № 686/6278/17, від 12.06.2019 по справі № 752/21038/16-а.

При цьому, визначальним критерієм для включення відповідного заробітку до суми доходу, з якого обчислюється пенсія, є нарахування внесків на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Даного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 09.07.2020 по справі № 676/3575/16.

З метою підтвердження розміру отримуваної у період із 01.06.1992 року по 31.08.2000 року заробітної плати позивача Національним Банком України видано нову довідку від 14.08.2019 року.

З порівняльного аналізу довідок на які посилається позивач № 10-015/225 від 22.01.2008 року та яку бере до уваги відповідач № 60-0035/1031 від 14.08.2019 року, судом виявлено відхилення в сумах заробітної плати позивача за періоди 1992, 1993, 1994, 1996, 1997, 1999 роки складає 4,80252.

З акту зустрічної перевірки № 406-1 від 18.08.2019 року стає зрозумілим, що відхилення у відображених сумах заробітної плати зазначених в довідці про заробітну плату для обчислення пенсії від 22.01.2008 року № 10-015/225 за період з 01.06.1992 року до 31.12.1994 року, з 01.01.1996 року по 31.12.1997 року та з 01.01.1999 року по 30.06.2000 року, пояснюються не коректно розбитими сумами заробітної плати, а також тим, що до них вказано відсотки за споживчий кредит, дивіденди, що в свою чергу не належать до фонду оплати праці та на які не нараховувалися внески до Пенсійного фонду.

Окремо слід зазначити, що Жмеринським районним судом встановлено лише належність довідки позивачу, однак оцінка достовірності складових довідки не надавалась. Відтак, відсутні правові підстави для здійснення перерахунку пенсії позивача з урахуванням довідки № 10/015/225 від 22.01.2008 року, оскільки така довідка містить розбіжності в сумах заробітної плати, яка враховується для призначення/перерахунку заробітної плати.

А тому, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідач, виявивши розбіжності складових заробітної плати у довідці № 10/015/225 від 22.01.2008 року та з цих підстав не приймає до уваги таку довідку, діяв у відповідності, у межах та у спосіб визначений законом.

Взявши до уваги викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанцій є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, висновки суду є правильними, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26 квітня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Боровицький О. А.

Судді Матохнюк Д.Б. Шидловський В.Б.