Справа № 640/4739/20
Суддя: Жук А.В.
Дата ухвалення: 2021-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2021 року

м. Київ

справа № 640/4739/20

адміністративне провадження № К/9901/11371/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Жука А.В.,

суддів: Данилевич Н.А., Мартинюк Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні як суд касаційної інстанції адміністративну справу

за позовом Приватного акціонерного товариства «F&C Realty» до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Бердара Миколи Миколайовича, третя особа - Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" Міхно Сергій Семенович, про визнання протиправними та скасувань постанов в частині, провадження в якій відкрито

за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «F&C Realty» на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.03.2020 (у складі судді Бояринцева М.А.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.03.2020 (у складі: головуючого - судді Земляної Г. В., суддів: Ганечко О. М., Парінова А. Б.,

ВСТАНОВИВ:

І. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

1. У лютому 2020 року до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Приватне акціонерне товариство "F&C Realty" (далі - позивач, ПрАТ «F&C Realty») з адміністративним позовом до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Бердара Миколи Миколайовича (далі - відповідач, Бердар М.М.), в якому просило суд: визнати протиправними, такими, що не ґрунтуються на законодавстві та скасувати: пункт 3 постанови про відкриття виконавчого провадження від 17.02.2020 щодо стягнення з боржника ПрАТ "F&C Realty" основної винагороди приватного виконавця в розмірі 26 906 329,23 грн.; пункт 1 постанови від 17.02.2020 про стягнення з боржника основної винагороди щодо стягнення з боржника ПрАТ "F&C Realty" на користь приватного виконавця основної винагороди в розмірі 26 906 329,23 грн.; частину другу пункту 1 постанови про арешт майна боржника щодо накладання арешту на майно, що належить боржнику ПрАТ "F&C Realty" у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 29 596 940,55 грн.; пункт 2 постанови про арешт майна боржника щодо направлення копії постанови на виконання в органи та установи, які посвідчують договори відчуження майна чи проводять його перереєстрацію на іншого власника, та сторонам виконавчого провадження.

2. Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 березня 2020 року позовну заяву ПрАТ «F&C Realty» на підставі пункту 6 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернуто.

3. Суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви позивачу, дійшов висновку, що Господарським процесуальним кодексом України та Законом України "Про виконавче провадження" встановлено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи ДВС в частині оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження № 61302241, та постанови про арешт майна боржника підсудні Господарському суду міста Києва.

4. Одночасно суд вказував на те, що вимоги позивача в частині оскарження постанови від 17.02.2020 про стягнення з боржника основної винагороди підсудна Окружному адміністративному суду міста Києва.

5. Разом з тим, відповідно до частини четвертої статті 172 Кодексу адміністративного судочинства України не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

6. За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про повернення позовної заяви позивачу.

7. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 31.03.2020 оскаржуване рішення суду першої інстанції залишено без змін.

8. Суд апеляційної інстанції додатково зазначав, що частиною першою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням вимог статей 339, 340 Господарського процесуального кодексу України, вбачається, що в разі оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення при виконанні рішення, ухваленого за правилами господарського судочинства, таку скаргу розглядає відповідний господарський суд, який ухвалив таке рішення за правилами господарського судочинства відповідно.

9. Колегія суддів вважала вірним висновок суду першої інстанції про те, що оскільки вимоги позивача в рамках даної справи стосуються оскарження рішення приватного виконавця - постанови про арешт майна боржника від 17 лютого 2020 року, винесеної в рамках виконавчого провадження №61302241 з примусового виконання наказу №910/19971/16, виданого 25 жовтня 2019 року Господарським судом міста Києва у господарській справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акційного товариства "Банк Фінанси та Кредит" Валендюка В.С. (м. Київ) до Приватного акціонерного товариства «F&C Realty», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Промінек" (м. Київ), Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (м. Київ) про стягнення 4.766.500,00 грн, спірні правовідносини підлягають розгляду в порядку господарського судочинства (Господарським судом м. Києва).

Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву на неї

10. Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій ПрАТ «F&C Realty» звернулась до Верховного Суду із касаційною скаргою, яку касатор просить задовольнити, ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.03.2020 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 31.03.2020 скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для розгляду по суті.

11. В обґрунтування поданої скарги касатор зазначає, що суди попередніх інстанцій не врахували, що визнати неправомірними дії виконавця по накладенню арешту на майно без визнання неправомірними дій виконавця по нарахуванню собі винагороди, яка більше ніж в сім разів перевищує вартість предмету іпотеки майнового поручителя, на який звернення стягнення неможливо.

12. ПрАТ «F&C Realty» просить звернути увагу, що арешт накладено не в забезпечення виконання Наказу Господарського суду м. Києва, а саме в забезпечення стягнення неправомірно нарахованої суми винагороди виконавцю.

13. Касатор додатково зазначає, що позовні вимоги нерозривно пов`язані між собою підставою виникнення та є похідними між собою, неможливо окремо заявити позов до Господарського суду м. Києва про визнання неправомірними дій виконавця про накладення арешту на все майно майнового поручителя в забезпечення стягнення винагороди виконавця.

14. З викладеного касатор вважає, що оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції винесена з порушенням норм процесуального права, а також без врахування позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 19.02.2020 по справі №382/389/17 (провадження № 11-1009апп19).

ІІ. РУХ АДМІНІСТРАТИВНОЇ СПРАВИ В СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

15. Касаційна скарга Приватного акціонерного товариства «F&C Realty» до Верховного Суду надійшла 22 квітня 2020 року.

16. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.04.2020 визначено склад суду: головуючий суддя - Жук А.В., судді: Мартинюк Н.М., Мельник-Томенко Ж.М.

17. Ухвалою Верховного Суду від 07 травня 2020 року відкрито касаційне провадження за скаргою Приватного акціонерного товариства "F&C Realty" на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 березня 2020 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2020 року.

18. 10 листопада 2020 року на електронну пошту Верховного Суду надійшло клопотання адвоката Лабунської Михайлини Петрівни - представника Приватного акціонерного товариства «F&C Realty» про повернення касаційної скарги та повернення судового збору.

19. Ухвалою судді Верховного Суду від 17.11.2020 вказане клопотання повернуто без розгляду.

20. Ухвалою судді Верховного Суду від 13 липня 2021 року дана адміністративна справа призначена до розгляду у відкритому судовому засіданні.

21. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.07.2021 визначено наступний склад суду: головуючий суддя - Жук А.В., судді: Данилевич Н.А., Мартинюк Н.М.

IІІ. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

(в редакцій, чинній на час виникнення спірних правовідносин)

22. Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України)

22.1. Пункти 1 та 2 частини 1 статті 4 КАС України. Адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Публічно-правовий спір - це спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

22.2. Частина 1 статті 19 КАС України. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

22.3. Частина 1 статті 287 КАС України. Учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

23. Закон України «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII).

23.1. Частина 1 статті 74 Закону № 1404-VIII. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

23.2 Частина 2 статті 74 Закону № 1404-VIII. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

V. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

24. Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

25. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 КАС України).

26. Перевіривши за матеріалами справи доводи касаційної скарги та правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Верховного Суду зазначає наступне.

27. Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

28. За визначенням пунктів 1 та 2 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - це спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

29. Відповідно до частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

30. Верховний Суд погоджується із посиланням суду апеляційної інстанції на частину 1 статті 74 «Про виконавче провадження», з урахуванням вимог статей 339, 340 Господарського процесуального кодексу України, з яких вбачається, що в разі оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення при виконанні рішення, ухваленого за правилами господарського судочинства, таку скаргу розглядає відповідний господарський суд, який ухвалив таке рішення за правилами господарського судочинства відповідно.

31. Натомість, згідно із частиною 2 статті 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

32. З наведених норм права вбачається, що Закон № 1404-VIII установлює спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

33. Великою Палатою Верховного Суду від 16.10.2019 по справі № 1940/1957/18 (провадження № 11-608апп19) викладена правова позиція, що вищезазначені правові норми у контексті вирішення питання юрисдикційної належності позову щодо оскарження постанови приватного виконавця про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження , віднесено до юрисдикції адміністративних судів.

34. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної суми винагороди, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

35. Аналогічні за змістом правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 23.06.2020 у справі № 705/1804/13-ц (провадження № 14-566цс19), від 19.02.2020 у справі №382/389/17 (провадження № 11-1009апп19), від 18.12.2019 у справі № 344/21436/18 (провадження № 14-596цс19), 09.10.2019 у справі № 758/201/17 (провадження № 14-468цс19), від 21.08.2019 у справі № 1915/1868/2012 (провадження № 14-353цс19), від 16.01.2019 у справі № 279/3458/17-ц (провадження № 14-543цс18), від 17.10.2018 у справі № 826/5195/17 (провадження № 11-801апп18), від 28.11.2018 у справі № 2-01575/11 (провадження № 14-425цс18), від 20.09.2018 у справі № 821/872/17 (провадження № 11-734апп18), від 06.06.2018 у справі № 921/16/14-г/15 (провадження № 12-93гс18), від 06.06.2018 у справі № 127/9870/16-ц (провадження № 14-166цс18, а також Верховним Судом у постанові від 24.09.2020 у справі № 640/20165/18 тощо.

36. В контексті наведеного, суди попередніх інстанцій дійшли правильних висновків про віднесення позовних вимог щодо визнання протиправними, такими, що не ґрунтуються на законодавстві та скасування пункту 3 постанови про відкриття виконавчого провадження від 17.02.2020 щодо стягнення з боржника ПрАТ "F&C Realty" основної винагороди приватного виконавця в розмірі 26 906 329,23 грн. та пункту 1 постанови від 17.02.2020 про стягнення з боржника основної винагороди щодо стягнення з боржника ПрАТ "F&C Realty" на користь приватного виконавця основної винагороди в розмірі 26 906 329,23 грн., до позовних вимог, що підлягають оскарженню за правилами адміністративної юрисдикції.

37. Частиною 4 статті 172 КАС України встановлено заборони об`єднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких закону встановлює особливості порядку їх розгляду. Зокрема, не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

38. Водночас, дійшовши висновку про належність позовної вимоги щодо визнання протиправною, такою, що не ґрунтується на законодавстві та скасування частини другої пункту 1 постанови про арешт майна боржника щодо накладання арешту на майно, що належить боржнику ПрАТ "F&C Realty" у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 29 596 940,55 грн. до юрисдикції господарського суду, судами першої та апеляційної інстанції не в повній мірі з`ясовано правову природу та предмет цієї позовної вимоги: зокрема не встановлено, чи оскарження відбувалось лише в межах основної суми винагороди приватного виконавця, чи в межах загальної суми стягнення за наказом Господарського суду м. Києва від 25.10.2019.

39. Відтак, в разі оскарження постанови про арешт майна боржника від 17.02.2020 лише в межах основної суми винагороди приватного виконавця, стягнутої згідно пункту 3 постанови про відкриття виконавчого провадження від 17.02.2020, постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 17.02.2020, то в силу імперативних приписів частини 2 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», така позовна вимога підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства

40. А тому, повертаючи позовну заяву Приватного акціонерного товариства «F&C Realty», суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшли передчасних висновків щодо наявності в позовній заяві вимог, які підлягають розгляду в порядку господарського та адміністративного судочинства.

41. Підсумовуючи зазначене, в силу положень частини 1 статті 353 КАС України, касаційна скарга Приватного акціонерного товариства «F&C Realty» підлягає задоволенню, а оскаржувані судові рішення - скасуванню із направленням справи на продовження розгляду до суду першої інстанції.

42. Відповідно до частин першої - третьої статті 242 Кодексу адміністративною судочинства України рішення суду має ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

43. Відповідно до частини 1 статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

44. З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати не розподіляються.

Керуючись ст. 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «F&C Realty» задовольнити.

2. Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.03.2020 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 31.03.2020 у справі №640/4739/20 скасувати.

3. Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції - Окружного адміністративного суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

В повному обсязі постанова виготовлена 27 вересня 2021 року.

СуддіА.В. Жук Н.А. Данилевич Н.М. Мартинюк