Справа № 276/1172/21
Суддя: Бобер Д. О.
Дата ухвалення: 2021-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 276/1172/21
Провадження по справі №2-а/276/20/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2021 року смт. Хорошів

Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого-судді: Бобра Д.О.,

за участю секретаря судового засідання: Свиридок А.В.,

позивача ОСОБА_1

розглянувши в спрощеному позовному провадженні з повідомлення (викликом) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до СРП відділення поліції №4 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області та Головного управління національної поліції в Житомирській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з даним позовом вказуючи, що 24.06.2021 року о 07 год. 12 хв. інспектор СРП відділення поліції №4 Житомирського РУП ГУНП В Житомирській області Наку Даніель Ігорович виніс постанову №918649 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126, ч.5 ст.121, ч.6 ст.212 КУпАГІ та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 3400 гривень, оскільки відповідно до змісту постанови він 24.06.2021 р. о 07 год. 05 хв. керував по вул. Л.Українки ТЗ в незастебнутому шоломі не маючи права керування ТЗ, не отримував посвідчення відповідної категорії та не зареєстрував ТЗ відповідно до Закону.

Вважає, що працівником поліції не встановлені фактичні обставини справи, не з`ясовано, причину зупинки, не надано можливості скористатись юридичною допомогою, не допитані свідки, зокрема не надані матеріали відеофіксації, а тому вважає, що дана постанова є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки справу було розглянуто на місці зупинки транспортного засобу, чим на його думку були порушені його права, також працівник поліції не надав оцінку показам свідків, його показам, так як він перебував у шоломі. Крім того будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не були дослідженні докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи, а також постанова була винесена без його присутності. Своїми діями, поліцейський УПП грубо порушив вимоги ст.ст. 278, 279 КУпАП.

Таким чином на думку позивача відповідачем були допущені такі порушення: відповідач незаконно розглянув справу на місці зупинки автомобіля, хоча закон дозволяє розглядати справи виключно за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справи; відповідач позбавив його можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП;відповідач проігнорував порядок процедури розгляду справи, встановлений ст.ст.278, 279 КУпАП.

Позивач просить суд скасувати постанову інспектора СРП відділення поліції №4 Житомирського РУП ГУНП В Житомирській області Наку Д.І. №918649 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126, ч.5 ст.121, ч.6 ст.212 КУпАП, внаслідок відсутності в його діях складу вказаного правопорушення, а провадження по справі закрити.

Ухвалою Володарсько - Волинського районного суду Житомирської області від 22.07.2021 року відкрито провадження у даній справі.

Позивач в судовому засіданні адміністративний позов підтримав та зазначив, що мопед він придбав у 2009 році та на той час він не підлягав реєстрації та на право керування ним не потрібні було мати посвідчення, його не разу за такі порушення не штрафували, а тому не знав, що потрібно мати посвідчення водія та реєстраційний талон на мопед. Зазначив, що постанова поліцейським була винесена у його присутності, копію постанови він отримав, вважає, що працівники поліції діяли законно, проте, на перший раз мали застосувати до нього попередження, а не відразу накладати штраф. Також позивач в судовому засіданні зазначив, що отримав відзив на позовну заяву від Головного управління національної поліції в Житомирській області з доданими до нього документами та відеодиском, проте, відповідь на відзив не подавав, будь-яких додаткових клопотань на час розгляду справи не має.

Відповідач 1 - СРП відділення поліції №4 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області направив до суду відзив на позовну заяву з порушенням встановленого судом 15-денного строку з моменту отримання ухвали про відкриття провадження. При цьому, в порушення вимог ч.3 ст. 162 КАСУ копію відзиву з доданими до нього документами одночасно із поданням його до суду іншим учасникам не направив, належного мотивування поважності пропущеного строку для подання відзиву не навів, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для поновлення відповідачу-1 строку для подачі відзиву та не приймає його до розгляду та розглядає справу за наявними матеріалами.

Відповідач 2 - Головне управління національної поліції в Житомирській області направив до суду відзив в якому зазначив, що позовні вимоги позивача є безпідставними та необгрунтованими у зв`язку з наступними підставами. Згідно статті 222 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені частиною 2 статті 126, ч.6 ст.121 та ч.5 ст.121 КУпАП розглядають органи Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Пункт 1 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року за N 1395, визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Зі змісту постанови вбачається, що 24 червня 2021 року поліцейським сектору реагування відділення поліції № 4 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області

Наку Д.І., на підставі ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» було зупинено транспортний засіб «SUBUR» під керуванням ОСОБА_1 , який рухався по вул. Героїв України в м. Хорошів Житомирської області у незастебнутому мотошоломі. Після чого відповідач висловив позивачу законну вимогу пред`явити для перевірки у відповідності до п. 2.4 та п.2.1 ПДР України посвідчення водія відповідної категорії. Однак позивачем не було надано посвідчення відповідної категорії та керований ним транспортний засіб не зареєстрований у встановлений законом термін.

В зв`язку з чим поліцейським сектору реагування ВП № 4 винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративних правопорушень, які передбачені ч. 2 ст. 126, ч. 6. ст. 121, ч. 5 ст. 121 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400,00 грн. Також його було ознайомлено з правами за статтею 268 КУпАП та строком оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за статтею 289 КУпАП, про що він поставив свій підпис у постанові. Також поліцейський Наку Д.І. не обмежив позивача користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Крім того, жодним нормативно-правовим актом України не передбачений обов`язок у даному випадку поліцейського забезпечувати правопорушнику на місці розгляду адміністративної справи правовою допомогою шляхом надання йому фахівця в області права. Можливість реалізації особою своїх прав на участь у розгляді справи, права на захист тощо, передбачена також шляхом оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення до суду, яким позивач скористався.

Відповідач-2 зазначає, що у відповідності до п. 2.1 (а) Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, а Законом України від 17.11.2008 року №586-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення дорожнього руху» з 1 січня 2010 року передбачена обов`язкова реєстрація мопедів..

Зокрема, з відеозапису з реєстратора нагрудної боді-кармери долученого до матеріалів позову видно, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом не маючи відповідної категорії, тобто не мав права керування даним транспортним засобом, що транспортний засіб не зареєстрований в законному порядку в ТСЦ.

Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає із слідуючих підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ №918649 від 24.06.2021 року, винесеної інспектором СРПП ВП №4 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області Наку Даніелем Ігоровичем, копія якої долучена до матеріалів справи, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.126, ч.5 ст.121, ч.6 ст.121 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 гривень.

Як вбачається із зазначеної постанови, 24.06.2021 р. о 07 год. 05 хв. ОСОБА_1 керував по вул.Г.України смт.Хорошів ТЗ в незастебнутому шоломі, не маючи права керувати даним ТЗ, а саме не отримував посвідчення водія відповідної категорії та не зареєстрував даний ТЗ у встановлений законом термін у ТСЦ.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху (ПДР), затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Відповідно до п.1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормами Закону України «Про національну поліцію» до повноважень національної поліції відповідно до покладених на неї обов`язків належать: виявляти причини та умови, вживати заходів щодо попередження та усунення виявлених адміністративних правопорушень; патрульні поліцейські уповноважені перевіряти документи, що посвідчують особу, чи документи, що підтверджують певне право особи; складати протоколи про адміністративні правопорушення, застосовувати інші передбачені законом заходи забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення; у випадках, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, здійснювати провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймати рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечувати їх виконання.

Згідно статті 222 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені частиною 2 статті 126, ч.6 ст.121 та ч.5 ст.121 КУпАП розглядають органи Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У відповідності до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи з наведеного, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Частиною другою та четвертою статті 258КУпАП визначено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Частиною 5 ст.258 КУпАП не передбачені винятки щодо необхідності складання протоколу за правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху у разі заперечення особи щодо порушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. З огляду на положення наведеної норми, з урахуванням приписів статті 258 КУпАП, слідує, що в даному випадку при вчиненні адміністративного правопорушення пов`язаного з безпекою руху, чітко визначена правова можливість для інспектора патрульної поліції винесення постанови на місці вчинення цього порушення.

Пункт 1 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року за N 1395, визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

За приписами закону про адміністративні правопорушення розгляд справі і накладення штрафу інспекторами поліції фактично відбувається в спрощеному порядку, підстави для відкладення таких контролюючих функцій не передбачено.

Отже, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за порушення правил у сфері дорожнього руху, має змогу спростувати виявлене правопорушення на місці його вчинення, в іншому випадку правомірність дій водія доводиться у судовому порядку шляхом подання позову про скасування відповідного рішення суб`єкта владних повноважень, з можливістю скористатись правовою допомогою.

Аналогічного правового висновку Верховний Суд дійшов, зокрема, у справі 537/6068/16-а від 20.08.2020.

Із відеозапису наданого відповідачем-2 слідує, що ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом, який був не зареєстрований та без посвідчення водія.

Крім того, як вбачається з оглянутого відеозапису, ОСОБА_1 не заперечував щодо вчинених ним правопорушень, не потребував юридичної допомоги, своїм правом передбаченим ст.268 КУпАП, а саме користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, скористався в повному обсязі шляхом звернення до безоплатної вторинної правової допомоги та подання до суду адміністративного позову, про що свідчить доручення №365 від 05.07.2021 року наявне в матеріалах справи, інспектором вчинені всі необхідні дії, які передбачені нормами КУпАП та Закону України «Про національну поліцію» при виявленні адміністративного правопорушення та притягнення особи до відповідальності.

Доводи позивача про те, що інспектор поліції не надав оцінку показам свідків, його показам, оскільки позивач перебував у шоломі, без його участі виніс постанову суд вважає необґрунтованими та такими, що спростовуються дослідженими в суді матеріалами справи.

Зокрема, як вбачається з оглянутого відеозапису свідки на місці правопорушення були відсутні, позивачем не заперечувалась відсутність у нього посвідчення водія відповідної категорії та документа про реєстрацію транспортного засобу - мопеда, а постанова була винесена у присутності позивача, що підтверджується особистим підписом позивача в самій постанові. При цьому позивача зупинено, а в подальшому притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 121 КУпАП не за керування мопедом без шолому, як зазначає позивач, а у не застебнутому мотошоломі, що відображено у тексті оскаржуємої постанови.

Позивачем в позовній заяві не зазначено, які саме вимоги ст.ст.278, 279 КУпАП були порушені інспектором поліції при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Крім того із наданих матеріалів справи суд не вбачає порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Також, суд відхиляє доводи позивача щодо необґрунтованого застосування до нього штрафу, оскільки йому не було відомо про необхідність мати посвідчення водія та реєстраційний талон на мопед з огляду на наступне.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Частина 4 статті 34 Закону України «Про дорожній рух» визначає, що державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України.

Законом України від 17.11.2008 року № 586- VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення дорожнього руху» з 1 січня 2010 року передбачена обов`язкова реєстрація мопедів.

Посвідчення водія видається відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 року №340 «Про затвердження Положень про порядок видачі посвідчення водія і допуск громадян до керування транспортними засобами».

Постановою Кабінету Міністрів № 511 від 20 травня 2009 року внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 року №340 та затверджено нову редакцію Положення про порядок надання посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами та передбачено, що транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їхніх типів і призначення, поділяються на категорії, в т.ч. А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. сантиметрів або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Транспортний засіб SВ-50Q-8A, на якому рухався позивач, має потужність двигуна 48 куб.см., а отже є транспортним засобом та вимагає отримання посвідчення водія відповідної категорії на його керування.

Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Суд враховує, що зміни до законодавства, яким передбачено обов`язкову реєстрацію мопедів, а також наявність посвідчення водія відповідної категорії на керування мопедом, внесені ще у 2010 році, тобто понад 11 років тому, що давало позивачу достатньо часу для їх отримання в установленому законом порядку, а тому не може свідчити про відсутність вини позивача у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 126, ч. 6. ст. 121, КУпАП, а також не свідчить про малозначність вчиненого адміністративного правопорушення.

Таким чином, працівником поліції не порушено порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення, які розглядають органи Національної поліції, наданими відповідачем-2 доказами підтверджується факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а наведені позивачем доводи не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи у суді, отже суд дійшов висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

У відповідності до п.5 ч.1 ст.244 КАС України, при ухваленні рішення суд має також вирішити питання розподілу судових витрат між сторонами.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позову, понесені позивачем судові витрати не відшкодовуються, у відповідності до приписів ст. 134, 139 КАС України.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 9, 22,23, 213, 251, 280 КУпАП, ст. 90, 241-246, 250-251, 286 КАС України,суд,

В И Р І Ш И В :

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до СРП відділення поліції №4 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області та Головного управління національної поліції в Житомирській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду за наслідками розгляду судом першої інстанції справи набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення складено 29.09.2021.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач 1: СРПП ВП №4 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області, місце знаходження: смт.Хорошів, вул.Гвардійців-Кантемирівців 2, Житомирської області.

Відповідач 2: Головне управління національної поліції в Житомирській області, місце знаходження: м.Житомир вул.Старий Бульвар 5/37, .

Суддя Д.О. Бобер