Справа № 200/9163/21
Суддя: Голуб В.А.
Дата ухвалення: 2021-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2021 р. Справа№200/9163/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Голуб В.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні матеріали адміністративної справи за позовом Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОПИТНИЙ ЗАВОД М» про стягнення заборгованості у розмірі 67 332, 75 грн, -

У С Т А Н О В И В:

Позивач, Донецьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів, звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОПИТНИЙ ЗАВОД М» про стягнення заборгованості у розмірі 67 332, 75 грн.

Позов обґрунтовано тим, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» для відповідача норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2020 році становив 2 робочих місця.

В свою чергу, відповідачем було надано звіт про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю за 2020 рік (форма № 10-ПОІ (річна)), відповідно до якого середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу у 2020 році - 51 особа, з них: середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність - 2 особи (з них за статтю - 2 чоловіка та 0 жінок; за місцем проживання фактично проживають у місті - 2 чоловіка та 0 жінок; за місцем проживання фактично проживають у сільських населених пунктах та селищах - 0 чоловіків та 0 жінок; за віком від 18 до 35 років - 0 чоловіків та 0 жінок; за віком від 36 до 60 років - 2 чоловіка та 0 жінок; за віком понад 60 років - 0 чоловіків та 0 жінок); кількість осіб з інвалідністю - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» - 2 особи; фонд оплати праці штатних працівників - 3 259, 00 тис. грн., середньорічна заробітна плата штатного працівника - 63,9 тис. грн.; сума адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю прочерк.

Після отримання вказаного звіту позивачем щодо відповідача направлені відповідні запити до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та до Маріупольського міського центру зайнятості.

Від Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області отримана відповідь, яка сформована щодо відповідача на підставі звітності підприємства про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (форма № Д4).

Виходячи з даних цієї відповіді та з урахуванням Інструкції щодо заповнення форми звітності № 10-ПОІ (річна) «Звіт про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю», що затверджена наказом Міністерства соціальної політики України від 27 серпня 2020 року № 591, середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу у позивача у 2020 році (якщо заокруглити згідно з вимогами Інструкції) становила 51 особа, а середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність у 2020 році, на підставі поданої підприємством звітності, становила - 1 особа.

Проте, як стверджує позивач, у поданому відповідачем до відділення Фонду звіті дані щодо середньооблікової кількості штатних працівників на підприємстві, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність (2 особи) не відповідають інформації, отриманій відділенням Фонду від Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Позивач також звертає увагу, що ним від Маріупольського міського центру зайнятості також отримано відповідь про те, що відповідач протягом 2020 року не надавав до центру зайнятості звіти форми № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії осіб з інвалідністю)», тому особи з інвалідністю центром зайнятості до відповідача не направлялися.

Отже, на переконання представника Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, відповідачем в порушення вимог ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» не виконано норматив по створенню 1 робочого місця для працевлаштування осіб з інвалідністю.

У зв`язку з наведеним відповідачу нараховані адміністративно-господарські санкції за невиконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2020 році, а також пеня.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОПИТНИЙ ЗАВОД М» на користь Державного бюджету України адміністративно-господарські санкції за невиконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2020 році, у розмірі 66 128, 82 грн. та пеню у розмірі 1 203, 93 грн.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначав, зокрема, що позовна заява є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Так, на переконання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ОПИТНИЙ ЗАВОД М» обов`язок підприємства зі створення робочих місць для осіб з інвалідністю не супроводжується його обов`язком займатися пошуком осіб з інвалідністю для працевлаштування.

Крім того, відповідач протягом 2020 року укладав трудові договори з працівниками ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які є особами з інвалідністю, що підтверджується довідкою № 1/08 від 17.08.2021 року.

Відповідач звертає увагу, що оскільки середньооблікова кількість штатних працівників з інвалідністю в ТОВ «ОПИТНИЙ ЗАВОД М», становить 1,3, що округлюється до 1, вказане свідчить про виконання відповідачем у 2020 році встановленого статтею 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» нормативу для працевлаштування осіб з інвалідністю.

Поряд з цим, відповідач наголошує, що ТОВ «ОПИТНИЙ ЗАВОД М» впродовж 2020 року виконувало свій обов`язок по працевлаштуванню осіб з інвалідністю, тож попиту на робочу силу (вакансії) у відповідача не виникало, оскільки питання нормативу виконувалося роботодавцем самостійно.

У зв`язку з цим відповідач вважає, що ним виконано вимоги Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», тому стягнення з нього адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів та пені за їх несвоєчасну сплату є необґрунтованим, а тому просив суд в задоволенні позову відмовити.

Позивач подав відповідь на відзив, якою підтримав доводи позовної заяви.

26 липня 2021 року Донецький окружний адміністративний суд ухвалою відкрив провадження в адміністративній справі за позовом Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОПИТНИЙ ЗАВОД М» про стягнення заборгованості у розмірі 67 332, 75 грн, за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ОПИТНИЙ ЗАВОД М» у поданому до Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів звіті про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю за 2020 рік (форма № 10-ПОІ (річна)) відобразило, що середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу підприємства становила 51 особу, з них середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, - 2 особи; кількість осіб з інвалідністю - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», - 2 особи; фонд оплати праці штатних працівників 3 259, 00 тис. грн.; середньорічна заробітна плата штатного працівника 63, 9 тис. грн.; сума адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю прочерк (а.с.9).

Після отримання вказаного звіту позивачем щодо відповідача направлені відповідні запити.

Так, 26 травня 2021 року позивачем до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області направлено запит № 03-13/622, в якому містилося прохання надати помісячну інформацію за 2020 рік щодо відповідача із зазначенням наступних даних: про середньооблікову кількість штатних працівників відповідача, з них: середньооблікову кількість штатних працівників відповідача, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність (осіб); інформацію щодо фонду оплату праці штатних працівників (тис. грн.) (а.с.18).

Крім того, 28.05.2021 до Маріупольського міського центру зайнятості направлено запит № 03-13/704, в якому містилося прохання надати інформацію з підтверджуючими документам про подання відповідачем: звітності за формою № 3-ПН «Інформації про попит на робочу силу (вакансії осіб з інвалідністю); інформації щодо направлення до відповідача осіб з інвалідністю; інформації про відмову з боку відповідача у працевлаштуванні осіб з інвалідністю; інформації щодо запропонованих відповідачем в односторонньому порядку умов неповного робочого дня або неповного робочого тижня для осіб з інвалідністю; інформації щодо наявності заявок на перекваліфікацію осіб з інвалідністю (а.с.16).

Маріупольським міським центром зайнятості надана відповідь від 18 червня 2021 року № 07/2261/06-16/21, в якій зазначалося, що звіти за формою № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії осіб з інвалідністю)» та іншу інформацію за 2020 рік ТОВ «ОПИТНИЙ ЗАВОД М» не надавало (а.с.17).

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області надана відповідь від 10 червня 2021 року № 0500-2010-8/15469, в якій зазначалося, що за інформацією, яка сформована щодо відповідача на підставі звітності підприємства про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації), застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (форма № Д4) середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу у відповідача становила:

за січень 2020 року - 41 особи, з яких 1 особа з інвалідністю;

за лютий 2020 року - 42 особи, з яких відсутні особи з інвалідністю;

за березень 2020 року 43 особи, з яких відсутні особи з інвалідністю;

за квітень 2020 року - 45 осіб, з яких відсутні особи з інвалідністю;

за травень 2020 року 46 осіб, з яких 1 особа з інвалідністю;

за червень 2020 року - 48 осіб, з яких 1 особа з інвалідністю;

за липень 2020 року - 54 осіб, з яких 1 особа з інвалідністю;

за серпень 2020 року - 58 особа, з яких 2 особи з інвалідністю;

за вересень 2020 року - 61 особи, з яких 2 особи з інвалідністю;

за жовтень 2020 року - 59 особи, з яких 2 особи з інвалідністю;

за листопад 2020 року - 59 особи, з яких 3 особи з інвалідністю;

за грудень 2020 року - 59 особи, з яких 3 особи з інвалідністю (а.с.19).

На підставі даних Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області позивачем відповідно до вимог Інструкції щодо заповнення форми звітності № 10-ПОІ (річна) «Звіт про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю», що затверджена наказом Міністерства соціальної політики України від 27 серпня 2020 року № 591, проведено розрахунок, згідно з яким у відповідача у звітному 2020 році:

- середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу за рік становила: (41+42+43+45+46+48+54+58+61+59+59+59) /12 = 51, 25. Після заокруглення, яке проведено згідно з Інструкцією, вказана цифра становила 51;

- середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, становила: (1 + 0 + 0 + 0+ 1 + 1 + 1 + 2 + 2 + 2 + 3+3) / 12 = 1, 3 особа. Після заокруглення, яке проведено згідно з Інструкцією, вказана цифра становила 1 особа.

Таким чином, згідно з інформацією, що надана Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо страхувальника ТОВ «ОПИТНИЙ ЗАВОД М» на підставі звітності підприємства про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (форма № Д4), середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу підприємства у 2020 році становила - 51 осіб, а середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність у 2020 році, на підставі поданої підприємством звітності, становила - 1 особа, що відрізняється від даних звіту, що поданий відповідачем до позивача.

З огляду на вищевикладене, позивачем зроблено висновок про те, що відповідачем в порушення вимог ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» не виконано норматив по створенню 1 робочого місця для працевлаштування осіб з інвалідністю.

У зв`язку з наведеним відповідачу нараховані адміністративно-господарські санкції за невиконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2020 році.

За проведеними позивачем підрахунками сума адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів становила 66 128, 82 грн (а.с.10).

За порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій станом на 15 липня 2021 року нарахована пеня в розмірі 1 203, 93 грн (а.с.11).

Як вбачається з довідки відповідача № 1/08 від 17.08.2021, протягом 2020 року у останнього працювали 4 особи з інвалідністю (а.с.35).

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правові норми належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, за таких підстав.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На реалізацію Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 31 січня 2007 року № 70, якою затверджено низку нормативно-правових актів, зокрема Порядок подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування.

Пунктом 2 вказаного Порядку визначено, що Звіт про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю роботодавці подають (надсилають рекомендованим листом) щороку до 1 березня відділенням Фонду, в яких вони зареєстровані, за формою, затвердженою Мінсоцполітики за погодженням з Держстатом.

Інформацію про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування осіб з інвалідністю роботодавці подають до базового центру зайнятості незалежно від місцезнаходження роботодавця за формою, затвердженою Мінсоцполітики за погодженням із Держстатом.

Наказом Міністерства соціальної політики України від 31 травня 2013 року № 316 затверджено Форму звітності № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)», Порядок подання форми звітності № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)».

Згідно з п. 5 розд. І «Загальні положення» Порядку форма № 3-ПН подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії. Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

Вказані положення прийняті з метою реалізації п. 4 ч. 3 ст. 50 Закону України «Про зайнятість населення», згідно з яким роботодавці зобов`язані своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про, зокрема попит на робочу силу (вакансії).

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування осіб з інвалідністю. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування осіб з інвалідністю у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону.

Виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною першою цієї статті, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичною особою, яка використовує найману працю, осіб з інвалідністю, для яких це місце роботи є основним.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, в яких за основним місцем роботи працює 8 і більше осіб, реєструються у відповідних відділеннях Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю за своїм місцезнаходженням і щороку подають цим відділенням звіт про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю.

Керівники підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, у разі незабезпечення виконання нормативів робочих місць для працевлаштування інвалідів, неподання Фонду соціального захисту інвалідів звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів несуть відповідальність у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону. При цьому до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу України.

У разі несплати адміністративно-господарських санкцій або пені чи неможливості їх сплати за рішенням суду їх стягнення в примусовому порядку може бути звернено на майно підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичної особи, яка використовує найману працю, в порядку, передбаченому законом.

Суми адміністративно-господарських санкцій і пені, що надійшли до державного бюджету, використовуються Фондом соціального захисту інвалідів.

Відповідно ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Верховний Суд в постанові від 16 червня 2020 року в справі № 813/3047/18 висловив правову позицію про те, що передбачена ч. 1 ст. 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» міра юридичної відповідальності у вигляді виникнення обов`язку здійснити грошовий платіж на користь Фонду соціального захисту інвалідів має наставати або 1) в разі порушення роботодавцем вимог ч. 3 ст. 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», а саме: не виділення та не створення робочих місць, не надання державній службі зайнятості інформації, не звітування перед Фондом соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів, так як саме ця бездіяльність має своїм фактичним наслідком позбавлення державної служби зайнятості можливості організувати працевлаштування інвалідів, або 2) в разі порушення роботодавцем вимог ч. 3 ст. 17, ч. 1 ст. 18, ч.ч. 3, 2, 5 ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», що полягає у безпідставній відмові у працевлаштуванні інваліда, який звернувся до роботодавця самостійно чи був направлений до нього державною службою зайнятості.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20 березня 2018 року у справах № 817/652/17, № 802/707/17-а, від 08 травня 2018 року у справі №805/2275/17-а.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи відповідно до вимог ч. 1 ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» для відповідача норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2020 році становив 2 робочих місця. Проте, в порушення вимог вказаного Закону ним не виконано норматив по створенню 1 робочого місця для працевлаштування осіб з інвалідністю.

При цьому протягом 2020 року заходи по створенню робочих місць для працевлаштування інвалідів не вживалися: зокрема, до відповідного центру зайнятості щомісячні звіти про наявність вакансій для інвалідів не подавалися.

Суд зауважує, дійсно підприємства не займаються пошуком осіб з інвалідністю для їх працевлаштування, а лише мають виконувати норматив робочих місць, створюючи їх для осіб з інвалідністю, і подавати до центру зайнятості відповідну статистичну інформацію про наявність вакансій.

Разом з тим, в рамках розгляду цієї справи судом встановлено, що відповідачем не було подано до Державної служби зайнятості звітів форми № 3-ПН упродовж 2020 року, що свідчить про наявність підстав для застосування до відповідача відповідальності, адже нормативи по працевлаштуванню було виконано лише з серпня 2020 року. В свою чергу, у період з січня 2020 по липень 2020 року у відповідача працювали менше 2 осіб з інвалідністю.

Виходячи з наведеного, суб`єктом владних повноважень відповідно до поданого відповідачем звіту про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю за 2020 рік правомірно визначено суму адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, які в установлений законом строк відповідачем сплачені не були.

З огляду на викладене, адміністративно-господарські санкції за невиконання вказаного нормативу та нарахована суб`єктом владних повноважень пеня в порядку та розмірах, що відповідали вимогам законодавства, підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до частини другої статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 9, 77, 90, 139, 241-246, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Донецького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (Україна, 87528, Донецька обл., місто Маріуполь, вулиця Серова, будинок 1А, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОПИТНИЙ ЗАВОД М» (Україна, 87539, Донецька обл., місто Маріуполь, проспект Металургів, будинок 73, квартира 28, ) про стягнення заборгованості у розмірі 67 332, 75 грн, - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОПИТНИЙ ЗАВОД М» на користь Державного бюджету України адміністративно-господарські санкції за невиконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2020 році, у розмірі 66 128, 82 грн (шістдесят шість тисяч сто двадцять вісім гривень вісімдесят дві копійки) та пеню у розмірі 1 203, 93 грн (одна тисяча двісті три гривні дев`яносто три копійки).

Повний текст рішення складено 27.09.2021.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Голуб