Справа № 540/3560/21
Суддя: Попов В.Ф.
Дата ухвалення: 2021-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/3560/21
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Попова В.Ф., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулася до суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 27.11.2017 року по 28.02.2018 року включно із застосуванням місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 27.11.2017 року по 28.02.2018 року включно із застосуванням місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року в сумі 13295 гривень 82 копійки із одночасним відрахуванням 1,5% військового збору та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 року по 27.07.2020 року включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 4089 гривень 91 копійка відповідно до абзаців 4,6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення 4089 гривень 91 копійка за період з 01.03.2018 року по 27.07.2020 року включно в сумі 118079 гривень 51 копійка відповідно до абзаців 4,6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 із одночасним відрахуванням 1,5% військового збору та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року № 44.

Також позивачка просить зобов`язати військову частину НОМЕР_1 подати звіт про виконання судового рішення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 27.11.2017 року по 27.07.2020 року позивачка проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Нарахування грошового забезпечення відповідачем здійснювалося не в повному обсязі, а саме у період з 27.11.2017 року по 27.07.2020 року не в повному розмірі нараховувалася та виплачувалася індексація грошового забезпечення, яка не виплачена станом і на день подання позову. 18 травня 2021 року позивачкою подано заяву до військової частини НОМЕР_1 про виплату індексації грошового забезпечення та надання інформації про розмір посадового окладу станом на 01.01.2008 року, 01.02.2018 року, 01.03.2018 року за кожною посадою, яку позивачка займала у період з 27.11.2017 року по 27.07.2020 рік. Відповідач надав відповідь, у якій зазначив, що у зазначений період індексація грошового забезпечення не виплачувалась через відсутність фінансового ресурсу. Механізму нарахування та виплати індексації грошового забезпечення немає. Станом на день призупинення виплати позивачу індексації грошового забезпечення дію Закону України №1282-ХІІ Про індексацію грошових доходів та дію Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення не було призупинено, тому позивачка вважає, що не здійснення нарахування та виплати індексації у спірний період було протиправною бездіяльністю відповідача.

За змістом відзиву, відповідач позовні вимоги не визнає повністю. Зазначає, що позивачка пропустила строк звернення до суду із цим позовом, оскільки про невиплату індексації у спірний період їй стало відомо 27.07.2020 року у день видачі наказу про виключення зі списків військової частини, у якому зазначено усі проведені виплати. Тому шестимісячний строк пропущено. Щодо предмета спору зазначає, що у спірному періоді з 27.11.2017 року по 28.02.2018 року включно індексація позивачці не нараховувалась у зв`язку із відсутністю фінансування. Після прийняття Постанови Кабінету України № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" з 01.03.2018 року ситуація змінилася, у грудні 2018 року індекс споживчих цін перевищив 103%, що і стало підставою для виплати індексації. Відповідач вважає, що визначення базового місяця і розрахунок індексації відноситься до його компетенції, тому суд не може перебирати на себе ці повноваження. Тому вимоги у частині визначення базового місяця є безпідставними. У задоволенні позовних вимог просить відмовити.

Вважаючи позицію відповідача безпідставною, позивачка подала відповідь на відзив. Зазначила, що оскільки військова частина НОМЕР_1 не погоджується із визначеним позивачем базовим місяцем для визначення індексації, між сторонами наявний спір, що виключає передчасність вимог. Позицію щодо дискреційних повноважень вважає безпідставною, оскільки у відповідача не існує декількох варіантів поведінки під час визначення базового місяця, є лише один, тому у разі наявності права на індексацію, застосуванню підлягає конкретний механізм розрахунку, який базується на підвищенні посадових окладів в січні 2008 року та березні 2018 року. Починаючи з 01.03.2018 року позивачка мала право на отримання індексації у фіксованому розмірі у сумі 4089,91 грн, оскільки грошовий дохід не перевищив суму індексації грошового забезпечення, що склалась у березні 2018 року. Наведене відповідає п. 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 "Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення". Відсутність бюджетних коштів не може, на думку позивачки, бути підставою для не здійснення нарахування та виплати індексації. Зазначає, що звернення до суду із цим позовом не обмежується будь-яким строком, оскільки спір стосується складової заробітної плати. Позовні вимоги просить задовольнити.

Ухвалою суду від 22.07.2021 року у справі відкрито спрощене провадження без повідомлення сторін.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд установив таке.

ОСОБА_1 з 27.11.2017 року по 27.07.2020 року проходила військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується матеріалами справи та не спростовується сторонами.

Згідно із витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 27.07.2020 №209, ОСОБА_1 з 27.07.2020 року виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Позивачка звернулася до відповідача із заявою від 13.05.2021 року щодо здійснення нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 27.11.2017 року по 28.02.2018 року та за період з 01.03.2018 року по 27.07.2020 року здійснити перерахунок та виплатити індексацію у повному обсязі.

У відповідь на заяву позивачки Військова частина НОМЕР_1 надала відповідь, що за вказаний період виплата індексації не здійснювалась, у зв`язку із відсутністю фінансування. Також повідомили про неможливість здійснення такої виплати.

З огляду на наявні у матеріалах справи документи, у період з 27.11.2017 року по 28.02.2018 року включно індексація позивачці не нараховувалась та не виплачувалась.

Відповідно до розрахунку індексації грошового забезпечення у період з 01.03.2018 року по 27.07.2020 року позивачці нараховували та виплачували індексацію таким чином:

- березень 2018 - листопад 2018 - індексація не нараховувалась;

- грудень 2018 - лютий 2019 - 71,08 грн;

- березень 2019 - червень 2019 - 134,47 грн;

- липень 2019 - листопад 2019 - 206,72 грн;

- грудень 2019 - червень 2020 - 216,51 грн;

- липень 2020 - 197,09 грн.

Позивачка вважає, що нездійснивши виплату індексації за спірний період у повному обсязі відповідач допустив протиправну бездіяльність, що і стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Таким чином предметом спору у цій справі є ненарахування та невиплата індексації за період з 27.11.2017 року по 28.02.2018 року та нарахування і виплата індексації за період з 01.03.2018 року по 27.07.2020 року у значно меншому розмірі.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних приписів законодавства.

Відповідно до статті 19 Конституції України суд, як орган державної влади, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

У статті 43 Конституції України закріплено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-XII, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

Частиною 3 вказаної статті Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року №2011-XII встановлено, що грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Умови та порядок проведення індексації грошових доходів населення визначаються Законом України від 03 липня 1991 року №1282-XII "Про індексацію грошових доходів населення" та постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 "Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення".

В силу приписів статті 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03 липня 1991 року № 1282-XII (зі змінами та доповненнями, далі - Закон №1282-XII), індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Статтею 2 Закону №1282-XII передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема: оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Статтею 4 Закону № 1282-XII встановлено підстави для проведення індексації, зокрема, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 р. № 911-VIII у частині першій статті 4 Закону № 1282-XII цифри "101" замінено цифрами "103".

Статтею 18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" визначено, що індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі статтею 19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Відповідно до частин 3-5 статті 4 Закону №1282-XII, обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозованого рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно із частинами 1, 2, 6 статті 5 Закону №1282-XII, підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів. Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Згідно ст. 9 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів.

Таким чином, основною метою індексації грошових доходів населення є забезпечення достатнього життєвого рівня населення України за рахунок відшкодування подорожчання споживчих товарів і послуг.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюються на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників, визначаються Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. № 1078 (далі - Порядок № 1078).

Як встановлено п. 1-1 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

За приписами п. 2 Порядку № 1078 індексації підлягає, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців.

Відповідно до п. 4 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Згідно п. 5 Порядку № 1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.

Отже, місяць підвищення грошового забезпечення за рахунок зростання його складових, які не мають разового характеру, є базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

Аналогічна правова позиція викладена у Постановах Верховного Суду від 05.02.2020 року в справі №825/565/17, від 23.09.2020 року в справі № 620/3282/18.

Виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету (п. 6 Порядку № 1078).

Отже, на підприємства, установи, організації, незалежно від форм власності, покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації.

Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. Суд звертає увагу, що, відповідно до вимог законодавства, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

З огляду на викладені обставини, відповідач протиправно не здійснював нарахування та виплату позивачці за період з 27.11.2017 року по 28.02.2018 року індексацію грошового забезпечення.

Щодо визначення базового місяця з якого підлягає обрахунку індексація.

Схема посадових окладів осіб військовослужбовців Збройних Сил України затверджена Постановою КМ України № 1294 від 07.11.2007, яка набрала чинності з 01.01.2008.

Після прийняття КМ України Постанови № 704 від 30.08.2017 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, якою затверджено схему тарифних розрядів за основними типовими посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил України, базовим місяцем для нарахування військовослужбовцям індексації став березень 2018 року.

На законодавчому рівні розмір посадового окладу військовослужбовців був встановлений у січні 2008 року (Постанова КМ України № 1294 від 07.11.2007р. Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб) та в подальшому змінений у березні 2018 року (Постанова КМ України № 704 від 30.08.2017р. Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб).

Таким чином, базовими місяцями для нарахування індексації грошового забезпечення військовослужбовців, мають бути січень 2008 року та березень 2018 року, водночас усі інші місяці у даному проміжку часу не можуть бути базовими для нарахування індексації, оскільки у проміжку січня 2008 року - березня 2018 року посадові оклади військовослужбовців, з яких вираховується індексація, залишалися незмінними.

Разом із тим, розрахунок індексації грошового забезпечення є компетенцією відповідача як органу, у якому позивачка проходила службу, і який виплачував їй грошове забезпечення, тому визначення базового місяця для розрахунку індексації, як і здійснення розрахунку за період з 27.11.2017 року по 28.02.2018 року, відноситься до дискреційних повноважень цього органу.

Суд відхиляє твердження позивачки щодо відсутності у даному випадку дискреційних повноважень та наявності спору у частині визначення суми індексації та порядку проведення розрахунку, оскільки у період з 27.11.2017 року по 28.02.2018 року індексація взагалі не нараховувалась, а відтак і розрахунки не здійснювались.

Щодо періоду з 01.03.2018 року по 27.07.2020 року суд зазначає таке.

Як встановлено із наданих відповідачем розрахунків, позивачці у наведений вище період здійснювалась виплата індексації у таких розмірах:

- березень 2018 - листопад 2018 - індексація не нараховувалась;

- грудень 2018 - лютий 2019 - 71,08 грн;

- березень 2019 - червень 2019 - 134,47 грн;

- липень 2019 - листопад 2019 - 206,72 грн;

- грудень 2019 - червень 2020 - 216,51 грн;

- липень 2020 - 197,09 грн.

Проте, позивачка вважає, що відповідно до абзацу 6 пункту 5 Порядку №1078, у вказаному періоді індексація нараховувалась неправильно, оскільки мала б бути фіксованою у сумі 4089,91 щомісяця.

Перевіривши надані відповідачем розрахунки на їх відповідність правилам установленим Порядком №1078, зокрема пункту, додатків № 1, 2, 4 до цього Порядку, а також інформації розмиіщеної на сайті Державної служби статистики України, суд дійшов висновку про їх обґрунтованість з огляду на таке.

Здійснюючи нарахування у період з 01.03.2018 року по 27.07.2020 року відповідач застосував базовий місяць березень 2018 року, що відповідає п. 5 Порядку № 1078. Не здійснення нарахування індексації з березеня 2018 до листопада 2018 року включно є правомірним, оскільки індекс споживчих цін перевищив 103% у грудні 2018 року. Розрахована відповідачем величина приросту індексу споживчих цін для проведення індексації відповідає Додатку № 1 до Порядку №1078. Дохід брався у межах прожиткового мінімуму за відповідний період року.

Наведені позивачкою розрахунки є необґрунтованими та не відповідають Порядку №1078.

Підсумовуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню у частині зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачці індексацію грошового забезпечення за період проходження служби з 27.11.2017 року по 28.02.2018 року включно.

Решта заявлених вимог задоволенню не підлягає, оскільки як встановлено в ході розгляду справи, за період з 01.03.2018 року по 27.07.2020 року позивачці виплачено суму індексації, яка відповідає Порядку № 1078, а проведення розрахунків із визначенням розміру податків та зборів, які підлягають відрахуванню є дискреційними повноваженнями відповідача.

Позиція відповідача щодо порушення позивачкою строку звернення до суду є безпідставною, оскільки індексація є складовою грошового забезпечення, спори з приводу виплати якого не обмежені строком звернення до суду.

Щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, суд зазначає наступне.

Статтею 382 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Наведені процесуальні приписи не є імперативними, передбачають диспозитивну поведінку суду щодо зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

У цих спірних правовідносинах суд не вбачає підстав для встановлення судового контролю відповідно до ст. 382 КАС України, оскільки обставин які б свідчили про можливе невиконання відповідачем цього рішення не встановлено.

Судові витрати у справі відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не здійсненні нарахування та виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 у період з 27.11.2017 року по 28.02.2018 року включно.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) нарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) індексацію грошового забезпечення за період з 27.11.2017 року по 28.02.2018 року включно.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.Ф. Попов

кат. 106030000