Справа № 400/2553/20
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2021-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2021 р.м.ОдесаСправа № 400/2553/20
Головуючий в 1 інстанції: Малих О.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Зуєвої Л.Є.,

суддів: Коваля М.П., Кравця О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 травня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Укррембудмонтаж» до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області від 10.04.2020 року № 8.

В обґрунтування позову зазначалось, що контролюючий орган у Акті перевірки підтверджує факт реєстрації податкових накладних у ЄРПН і тим самим підтверджує, що позивач діяв у межах ПК України. Також, у Акті перевірки не зазначено про невідповідність чи порушення в оформленні первинних документів. Відповідно, усі складені первинні документи є підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій та підставою для складання податкової звітності. Крім того, посилання відповідача на податкову інформацію не є безумовною підставою для висновків про відсутність фактично виконаних спірних договорів.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 травня 2021 року, ухвалене в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у м. Миколаєві позов задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням, скаргу Головне управління ДПС у Миколаївській області надало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. Доводами апеляційної скарги зазначено, що відсутність реального вчинення господарських операцій та як наслідок, юридична дефективність відповідних первинних документів, не дозволяє формувати дані податкового обліку незалежно від спрямованості умислу платника податків - учасника відповідних операцій. Факти, виявлені в Акті перевірки, ґрунтуються на наявних фактах порушення позивачем норм податкового законодавства, а податкове повідомлення-рішення прийнято відповідно до вимог діючого законодавства.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачем зазначається, що в апеляційній скарзі відповідачем не наведено жодного доказу порушення або неправильного застосування судом під час розгляду справи норм матеріального чи процесуального права, що свідчить про безпідставність поданої апеляційної скарги, тому позивач просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.08.2021 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Миколаївській області та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Також, ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02.09.2021 р. задоволено заяву Головного управління ДПС у Миколаївській області про проведення судового засідання по справі в режимі відеоконференції за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 28.05.2021 р.

29.09.2021 р. на електрону пошту суду від Головного управління ДПС у Миколаївській області надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі, оскільки відповідач позбавлений можливості прийняти участь у зв`язку з технічними труднощами.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України, відповідач в судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи без його участі, позивач не заперечував щодо розгляду справи в порядку письмового провадження, тому враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 8 ст. 262 КАС України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ «БК «Укррембудмонтаж» зареєстровано як юридична особа 28.01.2016 року та перебуває на податковому обліку в органах ДПС України з дати реєстрації.

Види економічної діяльності позивача за КВЕД: 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель (основний); 43.31 Штукатурні роботи; 43.34 Малярні роботи та скління; 43.39 Інші роботи із завершення будівництва; 43.91 Покрівельні роботи; 46.77 Оптова торгівля відходами та брухтом; 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; 52.24 Транспортне оброблення вантажів; 61.10 Діяльність у сфері проводового електрозв`язку; 80.20 Обслуговування систем безпеки; 42.22 Будівництво споруд електропостачання та телекомунікацій; 43.21 Електромонтажні роботи; 25.11 Виробництво будівельних металевих конструкцій і частин конструкцій; 25.12 Виробництво металевих дверей і вікон; 25.29 Виробництво інших металевих баків, резервуарів і контейнерів; 25.61 Оброблення металів та нанесення покриття на метали; 25.62 Механічне оброблення металевих виробів; 25.94 Виробництво кріпильних і ґвинтонарізних виробів; 25.99 Виробництво інших готових металевих виробів, н.в.і.у.; 33.11 Ремонт і технічне обслуговування готових металевих виробів; 33.20 Установлення та монтаж машин і устатковання; 36.00 Забір, очищення та постачання води; 38.31 Демонтаж (розбирання) машин і устатковання; 41.10 Організація будівництва будівель; 42.11 Будівництво доріг і автострад; 42.21 Будівництво трубопроводів; 42.91 Будівництво водних споруд; 42.99 Будівництво інших споруд, н.в.і.у.; 43.11 Знесення; 43.12 Підготовчі роботи на будівельному майданчику; 43.22 Монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування; 43.29 Інші будівельно-монтажні роботи; 43.32 Установлення столярних виробів; 43.33 Покриття підлоги й облицювання стін; 43.99 Інші спеціалізовані будівельні роботи, н.в.і.у.; 45.20 Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 47.99 Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; 49.42 Надання послуг перевезення речей (переїзду); 52.10 Складське господарство; 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту; 68.10 Купівля та продаж власного нерухомого майна; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 77.32 Надання в оренду будівельних машин і устатковання; 77.33 Надання в оренду офісних машин і устатковання, у тому числі комп`ютерів.

У період з 05.02.2020 року по 11.02.2020 року посадовими особами ГУ ДПС здійснено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «БК «Укррембудмонтаж» по взаємовідносинам з контрагентами-постачальниками ТОВ «Нігем» () за грудень 2018 року, ТОВ «Торг-База» () за грудень 2018 року та контрагентами-покупцями, яким у подальшому були реалізовані товари/послуги, придбані у вищенаведених контрагентів-постачальників, з метою перевірки дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість.

За результатами перевірки складено акт від 18.02.2020 року № 175/14-29-05-08/40239414 (далі та раніше за текстом Акт перевірки), висновками якого встановлено порушення ТОВ «БК «Укррембудмонтаж» п. 198.1, п. 198.3 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2 ст. 200, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України (далі ПК України), в результаті чого за грудень 2018 року занижено податок на додану вартість всього на загальну суму 319170,00 грн.

На підставі Акту перевірки відповідачем 10.04.2020 року сформовано податкове повідомлення-рішення № 8, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 319170,00 грн. та нараховані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 79792,50 грн.

Не погоджуючись з рішенням ГУ ДПС, позивач оскаржив його до суду.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зазначеним вимогам процесуального закону рішення суду відповідає, а викладені у апеляційній скарзі доводи скаржника є неприйнятні з огляду на наступне.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року № 996-XIV передбачено, що первинним документом є документ, якій містить відомості про господарську операцію. При цьому, будь-які документи мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Статтею 9 Закону України № 996 визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операції є первині документи.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції, якщо вона спричинила реальні зміни майнового стану платника податків.

Відповідно до п. 44.2 ст. 44 ПК України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

У відповідності до п. 198.1 ст.198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Пунктом 198.2 ст. 198 ПК України встановлено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно п. 201.1 ст. 201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений Податковим Кодексом термін.

У відповідності до п. 200.4 ст. 200 ПК України, при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до договору № 23/11/18 від 23.11.2018 року, укладеного з ТОВ «Торг-База», позивачем придбано рифлений прокат в листах та трубу профільну в асортименті.

Відповідно до договору № 0511/18 від 05.11.2018 року, укладеного з ТОВ «Нігем», позивачем придбано у останнього суміш для сухого торкретування Budmix KR с32/40с.

Факт реальності здійснення господарської операції підтверджено первинними документами, що були надані позивачем під час проведення перевірки, а саме: договір, видаткові накладні, довіреності, виписки банку про здійснення оплати придбаного товару, оборотно-сальдові відомості по рахункам, звіт по складу.

Акт перевірки не містить жодного доказу невідповідності наданих підприємством під час перевірки первинних документів бухгалтерського та податкового обліку приписам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Податкового Кодексу України тощо.

Всі первинні документи складені за результатами проведених операцій та з дотриманням вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», статті 44, статті 201 Податкового кодексу України, містять у собі відомості щодо змісту та обсягу проведених операцій, які узгоджуються між собою.

В акті перевірки не зазначено жодного рішення суду, яким визнано недійсними документи, чи операції між ТОВ «Будівельна компанія «Укррембудмонтаж» та ТОВ «Торг- База» чи ТОВ «Нігем».

Що стосується зазначення в акті перевірки про ненадання журналу обліку довіреностей та довіреності про отримання товарно-матеріальних цінностей придбаних у контрагента, колегія суддів зазначає, що а ні журнал обліку довіреностей, а ні довіреність на отримання товарів не є первинними документами та документами, що підтверджують факт отримання товару.

Слід зазначити, що довіреність для підтвердження повноважень представника покупця не є обов`язковим документом за умови, що її наявність не передбачена договором.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, умовами договору № 23/11/18 від 23.11.2018 року, укладеного з ТОВ «Торг-База», не передбачено надання довіреності при отриманні товару. Теж саме стосується і договору № 0511/18 від 05.11.2018 року, укладеного позивачем з ТОВ «Нігем», яким не передбачено надання довіреності при отриманні товару. Довіреність не фіксує факт здійснення господарських операцій. Тому відсутність довіреності не може свідчити про нереальність господарських операції, більш того, довіреність не потрібна при отриманні товарів керівником підприємства.

Саме отримання товарів керівником підприємства і мало місце у даному випадку. Проставлення підпису у видатковій накладній свідчить, що товар отримано, печатка підтверджує, що товар отримано саме ТОВ «БК «Укррембудмонтаж». Факт того, що товар отримано саме керівником підприємства підтверджується і самими договорами з ТОВ «Торг-База» та ТОВ «Нігем» і видатковими накладними.

Щодо доводів апеляційної скарги відносно відсутності товарно-транспортних накладних, судова колегія зазначає наступне.

Товарно-транспортна накладна призначена для обліку руху ТМЦ та розрахунків за їх перевезення автомобільним транспортом, тобто товарно-транспортна накладна є доказом, якій підтверджує факт надання/отримання транспортних послуг, а не реальність господарської операції з придбання.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 11.09.2018 року у справі № 820/6105/17, від 11.09.2018 року у справі № 821/995/17, від 11.09.2018 року у справі № 823/2247/17.

Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Оскільки до податкового кредиту не відносяться суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними, то відсутність товарно-транспортної накладної за наявності правильно оформленої податкової накладної не може впливати на податковий кредит платника податків.

Суд під час розгляду справи встановив, що ТОВ «БК «Укррембудмонтаж» не несло витрат на доставку товару. Поставка здійснювалась постачальником товару ТОВ «Торг-База» та ТОВ «Нігем» і за їх рахунок, тому оскільки ТОВ «БК «Укррембудмонтаж» не понесло жодних витрат на доставку товару на підприємство, то відповідно відсутність ТТН не надає обґрунтованих підстав для висновку про відсутність факту транспортування товарів, так як документи первинного обліку на які перевіряючий посилається в акті перевірки, встановлюють виконання умов договору № 23/11/18 від 23.11.2018 року та договору № 0511/18 від 05.11.2018 року і підтверджують факт передачі товару від продавців ТОВ «Торг-База» та ТОВ «Нігем до ТОВ «БК «Укррембудмонтаж».

Щодо сертифікатів якості, які були надані до перевірки та не визнаються ГУ ДПС, слід зазначити наступне:

Сертифікат якості не є первинними документами, тому його наявність або відсутність, в даному випадку, не впливають на ведення бухгалтерського обліку та, відповідно, на формування показників податкової звітності.

За умови підтвердження реальності господарських операцій первинними документами податкового та бухгалтерського обліку, інформація, наведена в сертифікатах якості не впливає на доведеність здійснення господарської операції, оскільки ці документи не є первинними у розумінні вимог ст. 9 Закону України № 996.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.01.2019 року у справі № 803/1712/13-а.

Підставою для висновку перевіряючого органу про нереальність та безтоварність господарських операцій між ТОВ «БК «Укррембудмонтаж» та ТОВ «Торг-База» і ТОВ «Нігем», на яку перевіряючий посилається в акті перевірки стали висновки про неможливість податкового органу встановити завод виробника придбаної продукції по ланцюгу постачання.

Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції з цього питання та зазначає про безпідставність посилання апелянта на ланцюг руху сум ПДВ, як на доказ відсутності реальності здійснення господарських операцій, оскільки рух товарів у ланцюгу постачання не стосується господарської операції між ТОВ «БК «Укррембудмонтаж» та ТОВ «Торг-База» і ТОВ «Нігем».

Колегія суддів зазначає, що норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товарів (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товарів (робіт, послуг), вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема, у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними.

Відповідно до п. 73.5 статті 73 ПК України, допустимими доказами, що підтверджують або спростовують господарські відносини між платником податків та іншими суб`єктами господарювання, є довідки за результатами зустрічної звірки.

Як встановлено з матеріалів справи, придбаний товар був використаний позивачем у господарській діяльності і використаний для виконання будівельних робіт на об`єктах ПАТ «ДПЗКУ» за адресою м. Одеса, вул. Хлібна Гавань, 4 згідно укладеного договору №525 від 30.11.2018 року.

Також, на час виконання спірних операцій ТОВ «Торг-База» та ТОВ «Нігем» дані про їх керівників були зареєстрованим в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, обидва підприємства також перебували та й на сьогоднішній день перебувають на податковому обліку, ТОВ «Торг-База» зареєстровано платником ПДВ та мало таку реєстрацію і на момент здійснення господарських операцій. ТОВ «Нігем» також на момент здійснення господарських операцій мало реєстрацію платника ПДВ.

Доводи апелянта про неможливість поставки товару ТОВ «Будівельна компанія «Укррембудмонтаж» судова колегія не приймає, оскільки в Акті перевірки не наведено фактів відмови в реєстрації, чи блокуванні реєстрації податкових накладних складених ТОВ «Торг-База» та ТОВ «Нігем» за результатами поставки товарів ТОВ «БК «Укррембудмонтаж». Відповідно, факт реєстрації податкових накладних складених ТОВ «Торг-База» та ТОВ «Нігем» за результатами поставки товарів ТОВ «БК «Укррембудмонтаж» в Єдиному реєстрі податкових накладних не оспорюється контролюючим органом та вважається підтвердженим. Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідачем не надано доказів на підтвердження недобросовісності позивача, не наведено доводів щодо здійснення позивачем операцій за відсутності розумних економічних причин. Також, матеріали справи не містять належних та допустимих доводів нереальності здійснення ТОВ «Будівельна компанія «Укррембудмонтаж» господарських операцій з контрагентами, також таких доказів не надано апелянтом.

В апеляційній скарзі відповідачем не наведено доказів, які б спростовували або ставили під сумнів надані представником позивача первинні документи бухгалтерського та податкового обліку, чи підтверджували нереальність здійснення ТОВ «Будівельна компанія «Укррембудмонтаж» господарських операцій з контрганетамию.

Надані ТОВ «Будівельна компанія «Укррембудмонтаж» первинні документи бухгалтерського та податкового обліку підтверджують фактичне здійснення господарських операцій між позивачем та контрагентами.

Зазначені документи складені за результатами проведених операцій та з дотриманням вимог діючого на момент виникнення правовідносин законодавства і містять у собі відомості щодо змісту та обсяіу проведених операцій, які узгоджуються між собою.

З огляду на викладене судоа колегія вважає обґрунтованим рішення суду щодо задоволення позовних вимог позивача та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області від 10.04.2020 року № 8.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги апеляційний суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 262, 263, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 травня 2021 року залишити без змін.

Відповідно до ст. 329 КАС України постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча суддя: Л.Є. Зуєва

Суддя: М.П. Коваль

Суддя: О.О. Кравець