Справа № 400/3197/21
Суддя: Гордієнко Т. О.
Дата ухвалення: 2021-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

30 вересня 2021 р. № 400/3197/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гордієнко Т. О. розглянув адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача:Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020,

про:визнання дій неправомірними; стягнення заборгованості з виплати пенсії за період з 01.03.2018 р.-31.12.2019 р. в розмірі 43881,26 грн.,
ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Головного управління ПФУ в Миколаївській області про визнання неправомірними дії щодо невиплати пенсії ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 року по 31.12.2019 року; стягнення заборгованості з пенсії за період з 01.03.2018 по 31.12.2019 року у розмірі 43881,26 грн.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06.11.2019 року по справі № 400/2262/19 позивачу поновлено виплату пенсії з 01.01.2020 року, проте суму пенсії за період з 01.03.2018 по 31.12.2019 відповідач не виплатив.

Відповідач надав відзив на позов, просив відмовити у задоволенні позову, оскільки предметом розгляду даної справи є виконання відповідачем рішення суду по справі № 400/2262/19.

Відповідач надав відповідь на відзив, просив позов задовольнити.

Відповідно до ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідив докази, суд дійшов висновку:

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 06.11.2019 року по справі № 400/2262/19 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області задоволено: визнано протиправним та скасовано прийняте 23.02.2018 Інгульським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області рішення про припинення виплати пенсії № 6; визнано протиправною бездіяльність Інгульського об`єднаного управлінням Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області, що полягає у припиненні виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2018; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області поновити нарахування та виплату пенсії, ОСОБА_1 з 01.03.2018.

На виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06.11.2019 року по справі № 400/2262/19 відповідач з 01.01.2020 поновив виплату пенсії позивачу. Заборгованість з пенсії за період з 01.03.2018 по 31.12.2019 становить 43881,26 грн.

23.02.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою негайно сплатити борг за період з 01.03.2018 по 31.12.2019 року у розмірі 42881,26 грн.

Листом від 11.03.2021 відповідач зазначив, що питання виплати пенсії за період з 01.03.2018 по 31.12.2019 буде вирішено після прийняття КМУ окремого порядку виплати пенсії внутрішньо переміщеним особам за минулий період.

Спір у даній справі заявлений у зв`язку з незгодою позивача із діями (бездіяльністю) відповідача, вчиненими на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06.11.2019 року по справі № 400/2262/19, яке набрала законної сили.

Відповідно до частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно із частиною першою статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 у справі №806/2143/15 (адміністративне провадження №К/9901/5159/18) звертав увагу, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Крім того, Верховний Суд зазначив, що наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Як свідчать матеріали справи, звернення з вимогою про стягнення пенсії за період з 01.03.2018 по 31.12.2019 мало місце з боку позивача не у зв`язку із виникненням нових правовідносин, а у зв`язку з невиконанням, на переконання позивача, судового рішення у справі № 400/2262/19.

Заявлений у цій частині позов фактично спонукає суд вдатися до перевірки належності виконання рішення суду, що набрало законної сили, і у випадку встановлення неналежності його виконання повторно зобов`язати відповідача вчинити тотожні дії.

За вказаних обставин, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред`являти новий адміністративний позов.

У зв`язку з цим, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Також, суд звертає увагу на те, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом, як зазначалось вище, є наявність відповідного порушення прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Тобто у судовому порядку може бути оскаржене лише таке рішення, яке порушує безпосередньо права чи обов`язки позивача.

Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

Крім того, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Тобто, у порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке порушує безпосередньо права чи обов`язки позивача.

Статтею 5 КАС України визначені право на звернення до суду та способи судового захисту. Так, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

При цьому частиною другою цієї статті визначено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, КАС України не передбачає можливості звернення з позовом у порядку адміністративного судочинства із вимогою про зобов`язання суб`єкта владних повноважень виконати судове рішення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

У цій справі поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» слід тлумачити як поняття, що стосується спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, а також спорів, які взагалі не підлягають судовому розгляду. А тому, у даному випадку підлягають застосуванню положення пункту 1 частини першої статті 238 КАС України.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 11.12.2020 року по справі № 826/13146/18.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин, провадження у справі належить закрити.

Керуючись ст. 238, 241, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Закрити провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення (підписання) суддею в порядку ст. 256 КАС України.

Апеляційна скарга на цю ухвалу може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання) в порядку, визначеному ст.ст. 295-297 з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень КАС України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Т. О. Гордієнко