Справа № 360/3950/21
Суддя: І.В. Тихонов
Дата ухвалення: 2021-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

28 вересня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/3950/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Тихонов І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

27 липня 2021 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Луганській області), в якій позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, пов`язану з невиплатою позивачу суми пенсії, що підлягали виплаті ОСОБА_2 і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю;

- виплатити позивачу суми пенсії, що підлягали виплаті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він з 2019 року проживав разом зі своїм батьком ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , вдвох у спільній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , яка спільно ними утримувалася та була їхнім зареєстрованим місцем проживання, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло та відповідними штампами про реєстрацію місця проживання у їх паспортах.

До цього часу позивач постійно проживав у м. Києві за адресою: АДРЕСА_2 , у квартирі колишньої дружини, з якою розлучився ще в січні 2020 року. Необхідність спільного з батьком проживання, крім іншого, була пов`язана з тим, що дружина батька - мати померла ще у серпні 2010 року, а батько у зв`язку із численними хворобами, зокрема дисциркуляторною енцефалопатією та атеросклерозом судин головного мозку, декілька років тому втратив можливість самостійно себе обслуговувати та почав потребувати його постійного догляду, оскільки він залишився його найближчим родичом та єдиним спадкоємцем першої черги.

ІНФОРМАЦІЯ_3 батько позивача помер у м. Луганську в квартирі (вдома) за адресою спільного проживання та реєстрації, що підтверджено свідоцтвом про смерть від 23.04.2021 серії НОМЕР_2 , виданим на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22.04.2021 про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України.

29.04.2021 через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України позивач звернувся до ГУ ПФУ в Луганській області із заявою про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (батька), на що отримав лист Відповідача від 12.05.2021 № 1748-1799/К-04/8-1200/21 про те, що відповідна заява повинна бути подана ним особисто до органів, що призначають пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера з пакетом необхідних документів, до якого входять: свідоцтво про смерть; реквізити рахунку, відкритого в управлінні акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»; документи, які підтверджують родинні стосунки; документ, що посвідчує особу заявника; паспорт або інші документи, які підтверджують проживання з пенсіонером на день його смерті.

09.06.2021, керуючись положеннями ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та п. 4 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року № 3-1, позивач особисто звернувся із письмовою заявою про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (батька) до ГУ ПФУ в Луганській області - органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера. Разом зі своєю заявою від 09.06.2021 він надав до ГУ ПФУ в Луганській області пакет необхідних документів, вказаних у листі відповідача від 12.05.2021 № 1748-1799/К-04/8-1200/21, який включав: - паспорт громадянина України; - довідку про присвоєння ідентифікаційного номера; - документ, визначений законодавством, для з`ясування місця проживання (паспорт громадянина України ОСОБА_1 , на сторінці 12 якого міститься відмітка про реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; - свідоцтво про смерть ОСОБА_2 (батька) серії НОМЕР_2 від 23.04.2021; - документ, що підтверджує родинні відносини з померлим пенсіонером (свідоцтво про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 від 27.12.1961, яке підтверджує, що ОСОБА_2 є його батьком); - реквізити рахунку, відкритого у філії-Луганського обласного управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України».

У відповідь на вимоги про виплату позивачу недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (батька), отримав від Відповідача лист-відповідь від 06.07.2021 № 2468-2380/К-04/8-1200/21, який аргументовано не можливостю виплати йому недоодержаної пенсії померлого батька фактично лише на тому, що відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 18.10.2016, яка міститься у матеріалах пенсійної справи померлого батька ОСОБА_2 , його місце проживання/перебування не збігається з їхнім зареєстрованим місцем проживання (на непідконтрольній українській владі території), через що нібито неможливо підтвердити факт сумісного проживання з ОСОБА_2 на день його смерті.

Таким чином, вказану бездіяльність суб`єкта владних повноважень, пов`язану з невиплатою позивачу на підставі ч. 1 ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» суми пенсії, що підлягали виплаті ОСОБА_2 (батькові) і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, вважає незаконною та такою, що підлягає визнанню протиправною в судовому порядку, а суб`єкт владних повноважень зобов`язаний вчинити певні дії задля виплати позивачу недоодержаної пенсії померлого батька.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 02.08.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (арк.спр.28-30).

Відповідач скористався своїм правом на подання відзиву на позов, який надійшов на адресу суду 01.09.2021 за Вх.№29181/2021 (а.с.40-41).

В даному відзиві відповідач просить відмовити у задоволенні позову. Вказує, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував на обліку Фонду як отримувач пенсії за вислугу років, призначеної у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІ1 (далі - Закон № 2262) та з 05.04.2021 відповідний пенсіонер був знятий з обліку управління у зв`язку зі смертю. З метою отримання недоотриманої за життя померлим батьком пенсії, ОСОБА_1 звернувся з відповідною заявою на вебпортал Пенсійного фонду України, та 12.05.2021 отримав відповідь-роз`яснення на зазначену ним адресу електронної пошти, в якому повідомлявся порядок звернення за отриманням недоотриманої пенсії, з зазначенням пакету необхідних документів, які мають бути подані ним.

09.06.2021 позивач вже поштою звернувся до управління, проте, через відсутність повного пакету документів та через порушення порядку звернення за отримання недоотриманої пенсії, ОСОБА_1 роз`яснено (лист від 06.07.2021), що підстави виплати йому недоодержаної його померлим батьком за життя пенсії відсутні.

Зазначив, що для виплати недоодержаної пенсії мають бути подані такі документи: свідоцтво про смерть; реквізити рахунку, відкритого в АТ «Державний ощадний банк України»; документи, які підтверджують родинні стосунки; документ, що посвідчує особу заявника; документи, що підтверджують проживання з пенсіонером на день його смерті.

В той же час, у зв`язку із проведенням на певній території України АТО, особи, які опинилися у складних життєвих обставинах (збройний конфлікт, тимчасова окупація, тощо) у відповідності до частини 3 ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2017 № 1706-VІІ (далі - Закон № 1706) мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої особи як внутрішньо переміщеної особи.

Статтею 4 Закону № 1706 передбачено, що факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік ВПО, а статтею 5 Закону № 1706 встановлено, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Отже, оскільки позивачем не було подано довідки про його реєстрацію як внутрішньо переміщеної особи (хоча за паспортом адреса реєстрації - тимчасово непідконтрольна територія України), Фонд фактично позбавлений можливості встановити факт сумісного проживання ОСОБА_1 з його померлим батьком ОСОБА_2 , на момент смерті останнього, що має наслідком неможливість виплати недоодержаної ОСОБА_2 пенсії.

06.09.2021 за Вх№29654/2021 від позивача надійшла відповідь на відзив відповідача, в якому додатково зазначив, що відповідно до ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», документом, до якого вносяться відомості про місце проживання, є зокрема, паспорт громадянина України, який стоїть першим у списку відповідних документів й не потребує підтвердження жодними іншими додатковими документами, посилаючись, що відповідачем проігноровано те, що станом на день смерті його батька єдиним житлом, була їх спільна квартира.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд виходить з наступного.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Нормами ст..ст.1, 3 та 8 Конституції закріплено, що людина визнається найвищою соціальною цінністю України, яка є соціальною та правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права.

Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Закон має на меті реалізацію особами, які мають право на пенсію за цим Законом, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України та цим Законом, і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України.

Держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Відповідно до ст. 61 ЗУ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (серед іншого) суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну.

Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є членом сім`ї (сином) померлого ОСОБА_2 (батько), вказаний факт підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_4 громадянина ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 (арк.спр.10). Отже, позивач, як членом сім`ї (син) померлого, має право на виплату сум пенсії, неодержаних його батьком.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 18.12.1995 вбачається, що квартира спільного заселення, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 дійсно належить на праві спільної часткової власності гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (арк.спр.20 зв.бік).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 помер, про що підтверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 23.04.2021, виданим на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22.04.2021 про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України, із зазначенням місце смерті Луганська область місто Луганськ (арк.спр.18).

Як вбачається з матеріалів справи, 29.04.2021 через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України позивач звернувся до ГУ ПФУ в Луганській області із заявою про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (батька) тобто не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера, разом із відповідним пакетом документів (арк.спр.19).

На вищевказану заяву позивач отримав лист ГУ ПФУ в Луганській області № 1748-1799/К-04/8-1200/21 від 12.05.2021, яким зазначено, що заява на виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається членом його сім`ї особисто до органів, що призначають пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера з пакетом необхідних документів.

09.06.2021, позивач особисто (повторно) звернувся із письмовою заявою про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера ОСОБА_2 (батька) до ГУ ПФУ в Луганській області, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера разом із пакетом документів, а саме:: паспорт громадянина України; довідку про присвоєння ідентифікаційного номера; паспорт громадянина України; свідоцтво про смерть ОСОБА_2 серії НОМЕР_2 від 23.04.2021; свідоцтво про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 від 27.12.1961; реквізити рахунку, відкритого у філії-Луганського обласного управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України». Прийняття відповідної заяви разом із документами підтверджується проставленим відповідачем на заяві штамп ГУ ПФУ в Луганській області за Вх.№2380/К-1200- 21 від 09.06.2021.

Із змісту відповіді відповідача від 06.07.2021 року вбачається, що за результатами наданих до звернення копій документів встановлено, що Ви зареєстровані за паспортом на непідконтрольній українській владі території ( АДРЕСА_1 ), а довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, видана на Ваше ім`я, відсутня. За матеріалами пенсійної справи померлого ОСОБА_2 адреса проживання/перебування відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 18.05.2016 №905008878: АДРЕСА_3 . Враховуючи наведене, підтвердити факт Вашого сумісного проживання з ОСОБА_2 (на день його смерті) відсутня можливість. У зв`язку з чим підстави для виплати недодержавної пенсії відсутні.

Суд критично ставиться до доводів відповідача про те, що за результатами наданих позивачем до звернення копій документів встановлено, що факт Вашого ( ОСОБА_1 ) сумісного проживання з ОСОБА_2 (на день його смерті) відсутня можливість. У зв`язку з чим відповідач прийшов до висновку щодо відсутності підстав для виплати недодержавної пенсії померлого батька.

З даного приводу суд зазначає. Відповідно до частини 4 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління пенсійного фонду України 30.01.2007 № 3-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 за № 135/13402, встановлено, що заява про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається членом його сім`ї (особисто) до органів, що призначають пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера.

Як встановлено судом вище, 09.06.2021 позивач - ОСОБА_1 відповідно до вимог ст. 61 ЗУ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та ч.4 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1, (особисто) звернувся із письмовою заявою про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера ОСОБА_2 його батька до ГУ ПФУ в Луганській області, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера, надавши документи, а саме: паспорт громадянина України; довідку про присвоєння ідентифікаційного номера; свідоцтво про смерть ОСОБА_2 серії НОМЕР_2 від 23.04.2021; свідоцтво про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 від 27.12.1961; реквізити рахунку відкритого у філії-Луганського обласного управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України».

На підтвердження факту свого проживання разом з батьком на день його смерті позивачем надано копію паспорта громадянина України ОСОБА_1 серії НОМЕР_5 та його батька ОСОБА_2 серії НОМЕР_6 , відповідно до яких проставлена відмітки щодо реєстрації місця проживання за однією адресою: АДРЕСА_1 . Відповідна дата реєстрації від 24.01.2008 та 26.08.2010 (арк.спр.21; арк.спр.25-26).

Так, дослідженням копій паспортів позивача та його батька ОСОБА_2 встановлено, що їх зареєстрованим місцем проживання є: : АДРЕСА_1 .

Як зазначає позивач, у позові та відповіді на відзив, що саме довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи - ОСОБА_2 від 18.05.2016 №905008878: АДРЕСА_3 , засвідчувала лише місце проживання його померлого батька на період наявності підстав, зазначених у статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

Вказавши, що підстав, зазначених у статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» вже давно не існує, оскільки його батько фактично ніколи не покидав своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , а лише на деякий час у 2016 році залишив його саме з метою отримання своєї пенсії на підконтрольній українській владі території, для чого й отримав відповідну довідку внутрішньо переміщеної особи.

Щодо довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, слід зазначити, що згідно до абз. 1 п. 2.26 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 7 липня 2014 року № 13-1), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1), яка є загальною нормою, щодо порядку подання відповідних документів, для виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки, документ, що посвідчує особу заявника.

За документ, що засвідчує родинні стосунки, приймаються паспорт, свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб, довідки про склад сім`ї, а також рішення суду (пункт 2.16 Порядку № 22-1).

За документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або документ відповідних органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування. Іноземці та особи без громадянства подають також посвідку на постійне проживання (пункт 2.22 Порядку № 22-1).

Таким чином довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи не є документами, що засвідчує місце проживання (реєстрації) в розумінні вказаного порядку.

Крім того, суд звертає увагу, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 22 квітня 2021 року №761/14738/21 встановлено, що батько позивача ( ОСОБА_2 ,) помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Луганськ.

На підтвердження зазначеного заявником було надано копію лікарського свідоцтва про смерть №85 від 06 квітня 2021 року, відповідно до якого встановлено, що батько заявника - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в місті Луганську за адресою свого проживання: АДРЕСА_1 , тобто за зареєстрованим місцем проживання (арк.спр.15-16).

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішенням, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія А. 303-А; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Як зазначив Європейський суд з прав людини у пункті 54 та тексті свого рішення у справі «Пічкур проти України» від 07 лютого 2014 року (заява № 10441/06) різниця в поводженні, є порушенням статі 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як також наголосив Європейський суд з прав людини в рішення від 26.06.2014 у справі «Суханов та Ільченко проти України» (заяви № 68385/10 та № 71378/10), перша і найбільш важлива вимога ст. 1 Першого Протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання органів влади у право мирно володіти своїм майном має бути законним і переслідувати законну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання має бути пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, має бути досягнуто «справедливого співвідношення» між інтересами суспільства і вимогами щодо захисту прав людини. Такий баланс не досягнутий, якщо особа чи особи у справі мали нести індивідуальні або додаткові обов`язки (див., серед багатьох інших органів влади, «Колишній король Греції та інші проти Греції» [GC], заяви № 25701/94, § § 79 і 82, ЄСПЛ 2000-XII).

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, ефективний засіб правого захисту в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, із визнанням протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу сум недоотриманої пенсії після смерті його батька із зобов`язанням нарахувати та виплатити суми пенсії, що підлягали виплаті ОСОБА_2 , які залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, адже такий спосіб захисту порушеного права позивача за даних обставин є найбільш ефективним.

Статтею 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволені, судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у розмірі 908,00 грн на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 9, 77, 90, 139, 241-246, 255, 262, 263, 295, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (, місцезнаходження: 93404, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченка, буд. 9) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні ді - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, що пов`язана з невиплатою ОСОБА_1 суми пенсії, що підлягали виплаті ОСОБА_2 і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю.

Зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суми пенсії, що підлягали виплаті ОСОБА_2 , і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 908,00 грн (дев`ятсот вісім грн.) 00 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.В. Тихонов