Справа № 420/6448/21
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2021-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/6448/21
Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К.С.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Зуєвої Л.Є.,

суддів: Коваля М.П., Кравця О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 53 від 14 квітня 2021 року про перерахунок ОСОБА_1 пенсії в розмірі 60 відсотків від розміру місячної заробітної плати та обмеження граничного розміру пенсії; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 13 грудня 2019 року ОСОБА_1 , перерахунок та виплату пенсії за вислугу років, відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ (у редакції, що діяла на момент призначення пенсії), без обмеження граничного розміру пенсії, з розрахунку 90 відсотків від суми місячної заробітної плати, визначеної у довідці військової прокуратури Південного регіону України від 18 березня 2020 року за вих. №18/94, та з виплатою різниці між фактично отриманою і перерахованою сумою пенсії.

В обґрунтування позову зазначалось, що на підставі довідки Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону 18 березня 2020 року №18/94 позивачу протиправно здійснено перерахунок його пенсії із розрахунку 60% від суми місячної заробітної плати та обмежено місячний розмір пенсії 10 прожитковими мінімумами для осіб, що втратили працездатність, тобто 17690 грн. Позивач не погодився з таким рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, а тому звернувся до суду з цим позовом.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19 липня 2021 року, ухваленого в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у м. Одесі позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №53 від 14 квітня 2021 року про перерахунок ОСОБА_1 пенсії в розмірі 60 відсотків від розміру місячної заробітної плати. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 13 грудня 2019 року ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років, відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ (у редакції, що діяла на момент призначення пенсії), з розрахунку 90 відсотків від суми місячної заробітної плати, визначеної у довідці військової прокуратури Південного регіону України від 18 березня 2020 року за вих. № 18/94, та з виплатою різниці між фактично отриманою і перерахованою сумою пенсії.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_1 надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю, а саме зобов`язати відповідача провести перерахунок пенсії без обмеження граничним розміром.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому ГУПФУ в Одеській області просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Відповідно до ч. 8 ст. 262 КАС України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та з 01.04.2002 року у відповідності до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-XII отримує пенсію за вислугу років в розмірі 90 % від його середньомісячної заробітної плати.

Спеціалізованою прокуратурою у військовій та оборонній сфері Південного регіону видано ОСОБА_1 довідку від 18 березня 2020 року №№18/94 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій, призначеної згідно Закону України «Про прокуратуру», в якій зазначено, що відповідно до рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 року № 7-р (ІІ)/2019 р., та постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» розмір заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за нормами чинними на 01.03.2018 року за відповідною (прирівняною) посадою слідчого в особливо важливих справах, яка прирівняна до посади прокурора відділу становить: посадовий оклад становить 7750 грн, оклад за військовим званням ( полковник юстиції) -1480 грн., надбавка за вислугу років (50%) - 4615 грн., надбавка за роботу з таємними документами(15%) 1162 грн 50 коп., надбавка за високі досягнення у праці (70%) - 9691 грн. 50 коп., премія (55%) - 13584 грн 45 коп., матеріальна допомога (для оздоровлення та вирішення соціально- побутових питань) (1/12) відповідно 3190 грн 29 коп. і 3190 грн 29 коп., а усього: 44664 грн. 03 коп.

05 квітня 2021 року ОСОБА_1 , звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про протиправність прийнятого рішення і здійснення перерахунку виплати пенсії у розмірі 90 відсотків від суми місячного заробітку без обмеження граничного розміру пенсії відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ.

14 квітня 2021 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області виклало на Веб - порталу електронної пенсійної справи позивача, ОСОБА_1 рішення № 53 від 14 квітня 2021 року про перерахунок пенсії, яким безпідставно і протиправно зменшило розмір пенсії позивача до 60 відсотків від заробітку, та обмежило граничний розмір пенсії до десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність встановивши щомісячну виплату пенсії у розмірі 17690 грн.

Листом від 16 квітня 2021 року за вих. № 6174-5882/Б-02/8-1500/21 Головне Управління Пенсійного фонду України в Одеській області відмовило ОСОБА_1 , у проведенні перерахунку пенсії в розмірі 90 відсотків від розміру місячної заробітної плати без обмеження граничного розміру пенсії і повідомило, що перерахунок пенсії ОСОБА_1 проведено відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 14 жовтня 2014 року №1697-VІІ.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та відмовив у задоволенні позову в частині перерахунку пенсії без обмеження її грачиним розміром.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зазначеним вимогам процесуального закону рішення суду відповідає, а викладені у апеляційній скарзі доводи скаржника є неприйнятні з огляду на наступне.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Як встановлено з матеріалів справи пенсія позивачу була призначена на підставі ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" у розмірі 90 % від суми місячної заробітної плати.

Частина 1 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991 р., в редакції, що діяла на час призначення мені пенсії, передбачала, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

В подальшому положення статті 50-1 Законом України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991 р. втратили чинність, окрім частин 3, 4, 6 та 11, проте ці частини не стосувались питання проведення перерахунку пенсії, призначеної працівнику прокуратури, у зв`язку із підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників

14.10.2014 року було прийнято Закон України «Про прокуратуру» №1697-VII, який в цілому набрав чинності 15.07.2015 року.

Згідно ч.2 ст.86 вказаного Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Колегія суддів звертає увагу, що встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 60% грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, а мають застосовуватися лише виключно при призначенні нових пенсій, тому рішення суду в цій частині є обгрнутованим та не оскаржується апелянтом.

Поряд з тим, апелянт оскаржує рішення суду в частині відмови у зобов`язанні відповідача здійснити перерахунок пенсії без обмеження її максимальним розміром.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 № 3668-VI, який набув чинності 01.10.2011, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України 92-15, законів України "Про державну службу" 3723-12, "Про прокуратуру" 1789-12, "Про статус народного депутата України" 2790-12, "Про Національний банк України" 679-14, "Про Кабінет Міністрів України" 2591-17, "Про дипломатичну службу" 2728-14, "Про службу в органах місцевого самоврядування" 2493-14, "Про судову експертизу" 4038-12, "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" 796-12, "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів" 540/97-ВР, "Про наукову і науково-технічну діяльність" 1977-12, "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" 2262-12, "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" 1058-15, "Про пенсійне забезпечення" 1788-12, "Про судоустрій і статус суддів" 2453-17, Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України" 379/95-ВР, не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Слід зазначити, що Верховним Судом неодноразово здійснювався касаційний розгляд справ, де позивачами виступали особи, яким пенсії були призначені відповідно до Закону України від 05.11.1991 №1789-XII "Про прокуратуру", а вимоги позовних заяв було звернуто до пенсійного органу стосовно неправомірності його дій та рішень щодо здійснення перерахунку такої пенсії із застосуванням обмеження її максимальним розміром, передбаченим статтею 86 Закону України від 14.10.2014 №1697-VII "Про прокуратуру", в редакції зі змінами, внесеними Законами України від 24.12.2015 №911-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", від 06.12.2016 №1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (постанови Верховного Суду від 22.05.2018 у справі №205/8204/16-а, від 03.04.2018 у справі №361/4922/17, від 02.05.2018 у справі №704/87/17, від 15.08.2018 у справі №161/9572/17, від 17.01.2019 у справі №161/713/17, від 15.05.2019 у справі №554/4191/17, від 21.11.2019 у справі №161/14321/16-а, від 21.05.2020 у справі №554/10510/16-а, від 28.10.2020 у справі №686/2428/16-а).

Розглядаючи вищевказані справи, Верховний Суд сформулював правову позицію, відповідно до якої положення норм чинного законодавства, якими обмежувався максимальний розмір пенсії, не визнавались у встановленому порядку Конституційним Судом України такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), отже, є чинними і підлягають виконанню. Тобто, на момент проведення перерахунку пенсії позивачам, наведеними положеннями встановлюються тимчасові обмеження розміру виплачуваної пенсії, які мають імперативний характер, неконституційними не визнавались, є чинними та обов`язковими до виконання органами Пенсійного фонду України. З огляду на наведене, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність у відповідача (відповідного територіального органу Пенсійного фонду України) законних підстав для здійснення виплати нарахованої пенсії без обмеження граничного розміру відповідно до статті 50-1 Закону України від 05.11.1991 №1789-XII "Про прокуратуру" (в редакції на час призначення пенсії), оскільки положення цієї статті втратили чинність.

В ухвалі від 04 лютого 2021 року по справі №400/6132/20 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, вирішуючи питання щодо розгляду як зразкової справи стосовно застосування вимоги, яка передбачена частиною вісімнадцятою статті 86 Закону України від 14.10.2014 №1697-VII "Про прокуратуру", щодо максимального розміру пенсії до осіб, яким пенсія була призначена до встановлення у законодавстві зазначеної вимоги про максимальний розмір пенсії, звернув увагу, що відступу від вищенаведених правових позицій суду касаційної інстанції не відбувалось, а процесуальний закон не наділяє такими повноваженнями суд першої інстанції, в тому числі й Верховний Суд, при розгляді ним справи як зразкової.

Апеляційний суд, вважає, що позивач у зв`язку з прийняттям Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 у справі № 7-р(ІІ)2019 має право на перерахунок пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок.

При перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому зміни у законодавстві щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

Положення норм чинного законодавства, якими обмежувався максимальний розмір пенсії, не визнавались у встановленому порядку Конституційним Судом України такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), отже, є чинними і підлягають виконанню. Тобто, на момент проведення перерахунку пенсії позивачам, наведеними положеннями встановлюються тимчасові обмеження розміру виплачуваної пенсії, які мають імперативний характер, неконституційними не визнавались, є чинними та обов`язковими до виконання органами Пенсійного фонду України. З огляду на наведене, у відповідача (відповідного територіального органу Пенсійного фонду України) відсутні законні підстави для здійснення виплати нарахованої пенсії без обмеження граничного розміру відповідно до статті 50-1 Закону України від 05.11.1991 №1789-XII "Про прокуратуру" (в редакції на час призначення пенсії), оскільки положення цієї статті втратила чинність, тому апеляційний суд вважає небхгрунтованими доводи апелянта .

Аналогічна правова позиція була вказана у постановах Верховного Суду від 22.05.2018 у справі №205/8204/16-а, від 03.04.2018 у справі №361/4922/17, від 02.05.2018 у справі №704/87/17, від 15.08.2018 у справі №161/9572/17, від 17.01.2019 у справі №161/713/17, від 15.05.2019 у справі №554/4191/17, від 21.11.2019 у справі №161/14321/16-а, від 21.05.2020 у справі №554/10510/16-а, від 28.10.2020 у справі №686/2428/16-а.

Крім того, Верховний Суд в ухвалі від 29 червня 2021 року по справі №360/2573/21 вказав на відсутність підстав для розгляду справи як зразкової, оскільки вищенаведена правова позиція є чинною та відступу від вищенаведених правових позицій суду касаційної інстанції не відбувалось.

При цьому, доводи апелянта, що згідно із п.п. 1 та 2 Прикінцевих Положень Закону України №911-VIII від 24 грудня 2015, цей Закон набирає чинності з 1 січня 2016 року та дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 1 січня 2016 року, не є обґрунтованими, оскільки обмеження граничного розміру пенсії позивача, у контексті обставин даної справи було введено Законом України від 02.03.2015 № 213-VIII, який жодних застережень з приводу застосування лише до пенсій, призначених з 1 січня 2016 року, не містить.

Зокрема, апеляційний суд зауважує, що обов`язок здійснити компенсацію втрати частини доходів настає лише у випадку порушення встановлених строків їх виплати.

Оскільки суми пенсії, належні позивачу внаслідок перерахунку виходячи з 90 відсотків заробітку, ще не нараховані позивачу, відповідно, є передчасними, а тому їх виплата є наслідком нарахування (перерахунку розміру пенсійної виплати).

Таким чином, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для часткового задоволення позову.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги апеляційний суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 262, 263, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 липня 2021 року залишити без змін.

Відповідно до ст. 325-328 КАС України постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає крім випадків: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Головуюча суддя: Л.Є. Зуєва

Суддя: М.П. Коваль

Суддя: О.О. Кравець