Справа № 420/13958/21
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2021-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Юхтенко Л.Р.,

за участю секретаря судового засідання Закуріної А.М.,

за участю

від позивача ОСОБА_1 -

від відповідача - Філліпова Я.В. за довіреністю

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Державної казначейської служби України (місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6, ) про визнання незаконними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До суду 06 серпня 2021 надійшла позовна заява ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Державної казначейської служби України (місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6, ), в якій позивач просив визнати дії відповідача та відповідь за №5-11-11/13772 від 09.07.2021 року, якими порушено право, передбачене Конституцією та законами України, - незаконними та зобов`язати Державну казначейську службу України вчинити дії з розгляду та вирішення заяви від 30.06.2021 року у спосіб і порядок, визначений ч. 2 ст. 19 Конституції України, частинами 1 та 2 ст. 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», положенням Закону України «Про звернення громадян».

Ухвалою від 11 серпня 2021 цю позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (виклику) сторін та призначено перше судове засідання.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до рішення Комінтернівського райсуду Одеської області від 7.11.2019 р. на відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірною бездіяльністю Управління Держгеокадастру у Комінтернівському районі Одеської області, на користь позивача стягнуто з держави за рахунок коштів Держбюджету України-5000 грн.

Так, позивач зазначив, що на виконання судового рішення, 21.01.2020 р. був виданий виконавчий лист № 504/4665/18, який знаходився на виконанні Державної казначейської служби України з 25.03.2020 р. по 16.06.2021 р. за недостатністю обсягу коштів для погашання заборгованості.

Позивач зазначив, що на його звернення до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо захисту порушеного права, пов`язаного з не виконанням судового рішення Казначейством, листом за № 25658.4/Б-13988 від 11.09.20 р. повідомлено, що позивач має право звернутися до суду з адміністративним позовом до ДКС України про визнання протиправної бездіяльності щодо невиконання рішення суду та зобов`язання нарахування і сплати компенсації у вигляді 3 % річних за порушень строку перерахування коштів за весь час прострочення по дату фактичного виконання.

Позивач подав таку заяву до відповідача від 30.06.2021 року, в якій просив здійснити нарахування компенсації за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду від 7.11.19 р., надати розрахунок нарахованої компенсації, перерахувати компенсацію на мій банківський рахунок, проте надана на заяву відповідь за № 5-11-11/13772 від 9.7.21 р., яка не вирішує заявлених вимог у порушенні права, що передбачене Конституцією і законами України.

Позивач вважає, що в порушення конституційного права Державною казначейською службою України не вчинено дій на підставі та у спосіб, встановлений ч.2 ст. 19 Конституції України та Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», зокрема у листі ДКС України від 9.7.21 р. зазначено, що дія вказаного Закону не поширюється на рішення суду про відшкодування шкоди завданої громадянинові шкоди, що не відповідає вимогам цього Закону.

Позивач вважає, що цей Закон розповсюджується на спірні правовідносини та з огляду на те, що казначейство у встановлений трьох місячний строк не перерахувало за рішенням суду коштів, не вчинення відповідної дії здійснено у порушення права, передбаченого ч. 2 ст. 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Також позивач зазначив, що заява від 30.06.2021 року не була розглянута відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян». На думку позивача, в порушення вимог ст. 15 цього Закону, у відповіді на заяву не вказано мотивів відмови в задоволенні вимог заяви з посиланням на Закон, а також не роз`яснено порядку оскарження, не проводилася всебічна перевірка заяви стосовно порушення строку перерахування коштів за рішенням суду, надана відповідь не містить вирішення питання щодо поновлення порушеного права. Додатковим доказом не розгляду заяви по суті являється відповідь «Про надання інформації», якої позивач не вимагав.

До суду 10 вересня 2021 року від відповідача надійшов відзив, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволенні позову, зазначивши, що відповідачем надано відповідь на заяву позивача, не порушуючи термінів ст. 20 та дотримуючись ч.1 ст. 15 Закону України «По звернення громадян». Відповідач зазначив, що відповіді Казначейство повідомило позивача, що резолютивна частина рішення по справі № 504/4665/18 передбачає списання коштів на користь позивача у сумі 5000 грн. з Державного бюджету України, при цьому Казначейство, як центральний орган виконавчої влади є виконавцем даного рішення, та нарахування компенсації 3-х відсотків річних та компенсації за порушення строку перерахування коштів за програмою КПКВК 3504030 законодавством не передбачено.

Відповідач вважає, що положення Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» не розповсюджуються на виконання судового рішення по справі № 504/4665/18, оскільки стягнення коштів відбулося не з державного органу, а з державного бюджету, а кошти, які стягнув суд є шкода. Така позиція узгоджується з позицією викладеною у постановах Верховного Суду від 12.02.2020 року по справі № 826/17656/16 та від 30.04.2020 року по справі № 804/2076/17.

Також відповідач звернув увагу, що перерахування коштів стягувачам із затримкою відбувається не через протиправні дії або бездіяльність Казначейство, а виключно у зв`язку з наявністю сформованої черги, в якій перебуває на виконанні значна кількість виконавчих документів та обмеженими асигнуваннями для відшкодування шкоди за поданими судовими рішеннями.

У свою чергу позивачем надано відповідь на відзив (вхід. № 51183/21 від 16.09.2021 року), відповідно до якої позивач наполягав на задоволенні своїх позовних вимог.

Відповідач не надав суду заперечення.

На відкритому судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити повністю з підстав викладених у позові.

На відкритому судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволенні позову повністю.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, суд встановив таке.

Відповідно до рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 0711.2019 року по справі № 504/4665/18, позов ОСОБА_1 до Управління Держгеокадастру в Комітернівському районі Одеської області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірною бездіяльності задоволено та стягнуто з держави за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000 грн. (а.с. 4).

Суд встановив, що вказане рішення набрало законної сили 09.12.2019 року та видано виконавчий лист 21 січня 2020 року.

Сторонами не заперечується, що вказаний виконавчий лист перебував у Державній казначейській службі України на виконанні з 25 березня 2020 року та відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000 грн. виплачено 16 червня 2021 року.

Позивач звернувся до відповідача із заявою від 30.06.2021 року з проханням здійснити нарахування компенсації за порушення строку перерахування коштів за рішення суду від 07.11.2019 року; надати розрахунок нарахованої компенсації; та перерахувати компенсацію на вказаний у заяві банківський рахунок.

Свою заяву позивач обґрунтував тим, що перерахування коштів за вказаним виконавчим листом було здійснено 16.06.2021 року, з порушенням строку, визначеного ч. 1 ст. 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та з цих підстав центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів має виплатити компенсацію 3 % річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Суд встановив, що на вказану заяву відповідачем надано лист «Про надання інформації» № 5-11-11/13772 від 09.07.2021 року, в якому зазначено, що дія Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» не поширюється на рішення суду про відшкодування шкоди завданої громадянові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що провадить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду, нарахування компенсації 3-х відсотків річних та компенсації за порушення строку перерахування коштів за програмою КПКВК 3504030 законодавством не передбачено.

Також суд встановив, що позивач звернувся до Уповноваженого Верховної ради України з прав людини та листом від 11.09.2020 року позивачу повідомлено, що з питань невиконання рішення суду позивач має право звернутися до суду з адміністративним позовом до ДКС України про визнання протиправної бездіяльності щодо невиконання рішення суду та зобов`язання нарахування і сплати компенсації у вигляді 3 % річних за порушень строку перерахування коштів за весь час прострочення по дату фактичного виконання.

Вислухавши пояснення сторін, проаналізувавши положення чинного законодавства України, що регулює спірні правовідносини, враховуючи обставини справи, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про звернення громадян».

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про звернення громадян», заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Згідно з ст. 7 цього Закону, звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду. Забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення. Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обгрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.

Порядок розгляду заяв (клопотань) передбачено статтею ст. 15 Закону України «Про звернення громадян».

Так, відповідно до вказаної статті закону, органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Частиною 2 статті 2 КАС України, встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Дослідивши відповідь на заяву позивача, суд доходить висновку, що відповідачем не було дотримано встановленого ст. 15 Закону України «Про звернення громадян» порядку розгляду заяви.

Так, з відповіді на заяву не вбачається, що відповідач розглянув всі порушені позивачем питання, не зазначено яке саме рішення прийнято відповідачем. Якщо вказаним листом відповідачем відмовлено у здійсненні нарахування компенсації за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду, то відповідачем не зазначені мотиви відмови, за умови, що відповідач є центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, до повноважень якого відноситься виконання рішень суду про стягнення коштів та не роз`яснено порядок оскарження прийнятого рішення.

Так, статтею 19 Закону України «Про звернення громадян» передбачені обов`язки органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, їх керівників та інших посадових осіб щодо розгляду заяв чи скарг, а саме: органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані, зокрема: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необгрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення.

Таким чином, суд доходить висновку, що відповідачем не дотримано покладених на нього обов`язків приписами Закону України «Про звернення громадян».

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Таким чином, враховуючи та встановлені судом обставини, суд доходить висновку, що відповідач не розглянув заяву позивача по суті порушених питань, а тому позовні вимоги належать задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 30.06.2021 року щодо нарахування компенсації по справі № 504/4665/18 по суті порушених питань та зобов`язання Державну казначейську службу України розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.06.2021 року щодо нарахування компенсації по справі № 504/4665/18 по суті порушених питань відповідно до норм чинного законодавства.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 2 п. 10 ст. 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач, не довів правомірності своєї бездіяльності, в зв`язку з чим позовні вимоги належать задоволенню у спосіб визначений судом.

З огляду на те, що позов задоволено, судовий збір належить стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Державної казначейської служби України (місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6. Код ) про визнання незаконними дій та зобов`язання вчинити певні дії,- задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України (місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6. Код ) щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) від 30.06.2021 року щодо нарахування компенсації по справі № 504/4665/18 по суті порушених питань .

Зобов`язати Державну казначейську службу України (місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6. Код ) розглянути заяву ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) від 30.06.2021 року щодо нарахування компенсації по справі № 504/4665/18 по суті порушених питань відповідно до норм чинного законодавства.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Державної казначейської служби України (місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6. Код ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок).

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст. 295, 297 КАС України, з урахуванням п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України, п. 3 розділу УІ Прикінцеві положення КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний « 29» вересня 2021 року.

Суддя Л.Р. Юхтенко