Справа № 640/24022/19
Суддя: Мамедова Ю.Т.
Дата ухвалення: 2021-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

28 вересня 2021 року №640/24022/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Мамедової Ю.Т., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного агентства резерву України про стягнення середнього заробітку,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва (також далі - суд) надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Державного агентства резерву України (також далі - відповідач) про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з невиконанням рішення суду з 04.02.2019 р. по 29.10.2019 р.

Ухвалою суду від 13.01.2020 р. відкрито провадження в адміністративній справі №640/24022/19 (далі - справа), яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

При цьому, ухвалою суду від 10.02.2020 р. задоволено заяву позивача про відкликання заяви про забезпечення доказів та повернення судового збору, повернуто позивачу заяву про забезпечення доказів.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що у зв`язку з протиправним невиконанням відповідачем рішення суду необхідним є стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 04.02.2019 р. по 29.10.2019 р.

Відповідач, будучи належним чином повідомлений про судовий розгляд справи, письмового відзиву на позовну заяву на подавав.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.03.2019 р., залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.07.2019 р. та постановою Верховного Суду від 15.04.2021 р., в адміністративній справі №826/10547/17 за позовом ОСОБА_1 до Державного агентства резерву України про визнання протиправним та скасування наказу від 29.05.2017 р. №64-к, поновлення на роботі, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу з надбавками та преміями, та відшкодування моральної шкоди позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано наказ Державного агентства резерву України від 29.05.2017 р. №64-к "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 ";

- поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу зерна та продовольчих товарів Управління державних резервів Державного агентства резерву України, а також поновлено державну службу ОСОБА_1 з 29.05.2017 р.;

- стягнуто з Державного агентства резерву України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 30.05.2017 р. по 04.02.2019 р. у розмірі 199105,02 грн. за вирахуванням з цієї суми податку на доходи фізичних осіб та єдиного соціального внеску;

- допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу зерна та продовольчих товарів Управління державних резервів Державного агентства резерву України та стягнення з Державного агентства резерву України на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 9543,19 грн.;

- в решті позовних вимог відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що наказом в.о. Голови Державного агентства резерву України Марохи В. від 29.10.2019 р. №148-к "Про поновлення на посаді ОСОБА_1 ", на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.07.2019 р. по справі №826/10547/17:

- скасовано наказ Голови Держрезерву від 29.05.2017 р. №64-к "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 ";

- поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу зерна та продовольчих товарів Управління державних резервів, з 30.05.2017 р. зі збереженням 4 (четвертого) рангу державного службовця в межах категорії "Б" посад державної служби.

Зважаючи на те, що відповідачем вказане вище рішення суду виконано лише 29.10.2019 р., а середній заробіток ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу стягнуто з відповідача лише за період з 30.05.2017 р. по 04.02.2019 р., позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 8 ст. 235 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Згідно зі ст. 236 КЗпП України, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

З матеріалів справи вбачається, що судовим рішенням встановлена протиправність та скасовано наказ від 29.05.2017 р. №64-к про звільнення ОСОБА_1 з займаної посади, поновлено позивача на посаді з 29.05.2017 р., а також стягнуто з Державного агентства резерву України на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 30.05.2017 р. по 04.02.2019 р.

Разом з тим, не зважаючи на те, що вказане вище рішення суду від 28.03.2019 р. в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу зерна та продовольчих товарів Управління державних резервів Державного агентства резерву України підлягало негайному виконанню, відповідачем воно фактично виконане 29.10.2019 р. (наказ в.о. Голови Державного агентства резерву України Марохи В. від 29.10.2019 р. №148-к "Про поновлення на посаді ОСОБА_1 "), а тому в межах спірних правовідносин відповідачем допущена затримка виконання даного судового рішення. При цьому, будь-яких пояснень та/або доказів обґрунтованості такої затримки відповідачем суду не надано.

Враховуючи встановлену судом затримку виконання судового рішення від 28.03.2019 р. в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу зерна та продовольчих товарів Управління державних резервів Державного агентства резерву України, необхідним є стягнення з відповідача середнього заробітку за час такої затримки.

При цьому, суд звертає увагу, що згідно з резолютивною частиною рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.03.2019 р. в адміністративній справі №826/10547/17 з Державного агентства резерву України стягнуто на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 30.05.2017 р. по 04.02.2019 р. у розмірі 199105,02 грн.

Водночас, з мотивувальної частини вказаного вище судового рішення вбачається, що середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 199105,02 грн. визначений судом саме за період з 30.05.2017 р. по 28.03.2019 р.

А тому, періодом затримки виконання вказаного вище судового рішення, за який необхідно стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток, є період з 29.03.2019 р. по 29.10.2019 р.

При цьому, з матеріалів справи не вбачається, а відповідачем, в порушення вимог ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), не надано суду доказів виплати позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 29.03.2019 р. по 29.10.2019 р.

Середній заробіток за час вимушеного прогулу розраховується відповідно до вимог п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. №8, відповідно до якого нарахування виплат, що обчислюється із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - на число календарних днів за цей період.

Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.03.2019 р., залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.07.2019 р. та постановою Верховного Суду від 15.04.2021 р., в адміністративній справі №826/10547/17 встановлено, що середньоденний заробіток позивача становив 433,78 грн. (9543,19 грн./ 22 робочих дні = 433,78 грн.).

За таких обставин, суд дійшов висновку, що середній заробіток, який необхідно стягнути з відповідача на користь позивача, за час вимушеного прогулу у зв`язку із затримкою виконання судового рішення за період з 29.03.2019 р. по 29.10.2019 р. (145 робочих днів) становить 62898,10 грн. (433,78 х 145 = 62898,10 грн.).

Згідно з ч. 1 ст. 9, ст. 72, ч.ч. 1, 2, 5 ст. 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з`ясованих судом обставин вбачається, що позов ОСОБА_1 до Державного агентства резерву України про стягнення середнього заробітку є таким, що підлягає задоволенню частково.

Суд також звертає увагу, що відповідно до вимог п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів, відтак, суд вважає за доцільне, задовольняючи позов, викласти зміст резолютивної частини постанови, з урахуванням специфіки позовних вимог, відповідно до ч. 2 ст. 245 КАС України.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 72-77, 90, 139, 192, 241-246, 250, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Державного агентства резерву України (місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Пушкінська, 28; ) про стягнення середнього заробітку задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного агентства резерву України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у зв`язку із затримкою виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.03.2019 р. в адміністративній справі №826/10547/17 за період з 29.03.2019 р. по 29.10.2019 р. у розмірі 62898,10 грн. (шістдесят дві тисячі вісімсот дев`яносто вісім гривень десять копійок).

3. Позов в іншій частині залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.Т. Мамедова