Справа № 580/5435/20
Суддя: Беспалов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2021-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/5435/20 Суддя (судді) першої інстанції: А.В. Руденко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: судді-доповідача: Беспалова О. О., суддів: Ключковича В. Ю., Парінова А. Б., розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2021 року (місце ухвалення: місто Київ, час ухвалення не зазначений, дата складання повного тексту 27.01.2021) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради, в якому просив:

- визнати протиправною відмову відповідача у формі листа від 17.08.2020 вих. №01-22/43297 по заяві позивача від 07.08.2020 на видачу будівельного паспорта забудови земельної ділянки площею 0,1 га за кадастровим номером :02:020:0590, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати відповідача видати позивачу будівельний паспорт забудови земельної ділянки площею 0,1 га за кадастровим номером :02:020:0590, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва двоповерхового житлового будинку з гаражем.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2021 р. у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити, вважаючи, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує, зокрема, тим, що відмова позивачу у видачі будівельного паспорту є порушенням його конституційних прав, оскільки позивач на невизначений час обмежується у користуванні належною на праві приватної власності земельною ділянкою за її цільовим призначенням.

На адресу Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від відповідача, в якому зазначено, що функціональне призначення забудови земельної ділянки з кадастровим номером :02:020:0590, а саме для будівництва двоповерхового житлового будинку з гаражем, не відповідає вимогам Генерального плану міста Черкаси, затвердженого рішенням Черкаської міської ради №3-505 від 29.12.2011, та Плану зонування території м. Черкаси, затвердженого рішенням Черкаської міської ради №2-513 від 04.12.2014.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, осіб, що з`явились, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила таке.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, Рішенням Черкаської міської ради №5-164 від 13.10.2009 передано ОСОБА_2 земельну ділянку площею 1000,0 кв.м. безоплатно у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в районі АДРЕСА_2 . За основним цільовим призначенням земельна ділянка віднесена до категорії земель житлової та громадської забудови.

Рішенням Черкаської міської ради №3-505 від 29.12.2011 затверджений Генеральний план міста Черкаси, розроблений Українським державним науково-дослідним інститутом проектування міст «Дніпромісто», відповідно до якого земельна ділянка по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:020:0590, належить до територій громадських центрів.

Рішенням Черкаської міської ради №2-513 від 04.12.2014 затверджений План зонування території міста Черкаси, за яким земельна ділянка по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:020:0590, належить до зони: Г-1п - перспективної ділової зони.

17.01.2020 позивач уклав із ОСОБА_3 договір купівлі-продажу земельної ділянки, згідно умов якого купив та прийняв від останньої земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер :02:020:0590, розташовану по АДРЕСА_1 . Згідно пункту 2 Договору цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель у і споруд (присадибна ділянка).

31.07.2020 позивач звернувся до Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради із заявою про видачу будівельного паспорта забудови земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 , для будівництва двоповерхового житлового будинку з гаражем.

Департамент архітектури та містобудування Черкаської міської ради листом №01-22/43297 від 17.08.2020 позивача повідомлено, що пакет документів для видачі будівельного паспорта повертається позивачу з тих підстав, що наміри забудови земельної ділянки не відповідають вимогам містобудівної документації, а саме: згідно з Генеральним планом забудови міста, затвердженим рішенням Черкаської міської ради №3-505 від 29.12.2011, земельна ділянки по АДРЕСА_1 потрапляє в межі громадських закладів; відповідно до плану зонування території міста Черкаси, затвердженого рішенням Черкаської міської ради №2-513 від 04.12.2014, переліку дозволених та допустимих видів забудови та використання земельних ділянок в межах територіальних зон земельна ділянка потрапляє в межі перспективної ділової зони Г-1п, в якій не передбачено розташування садибної забудови.

Не погоджуючись з відмовою у видачі будівельного паспорта, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, дійшов висновку, що оскільки Планом зонування території міста Черкаси передбачено, що місцевість (де знаходиться земельна ділянка з кадастровим номером :02:020:0590, яка належить позивачу на праві приватної власності і на якій він бажає збудувати двоповерховий житловий будинок з гаражем) віднесена до перспективної ділової зони, відповідач, відмовляючи у наданні будівельного паспорта, діяв в межах наданих йому повноважень та у спосіб, що передбачені законами України.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ч. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи та посадові особи місцевого самоврядування несуть відповідальність за свою діяльність перед територіальною громадою, державою, юридичними і фізичними особами.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності визначає Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року № 3038-VI (далі - Закон №3038-VI), який спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Положеннями ч. ч. 2, 3 ст. 8 Закону № 3038-VI передбачено, що планування та забудова земельних ділянок здійснюється їх власниками чи користувачами в установленому законодавством порядку. Рішення з питань планування та забудови територій приймаються сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами, районними, обласними радами, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями в межах визначених законом повноважень з урахуванням вимог містобудівної документації.

Згідно зі ст. 26 Закону № 3038-VI забудова територій здійснюється шляхом розміщення об`єктів будівництва. Суб`єкти містобудування зобов`язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об`єктів. Виконавчий орган сільської, селищної, міської ради вживає заходів щодо організації комплексної забудови територій відповідно до вимог цього Закону. Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Частиною 5 цієї статті встановлено, що проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; 6) реєстрація права власності на об`єкт містобудування.

Припасами ч. 1, 2 ст. 29 Закону № 3038-VI передбачено, що основними складовими вихідних даних є: 1)містобудівні умови та обмеження; 2) технічні умови; 3) завдання на проектування.

Фізична або юридична особа, яка подала виконавчому органові сільської, селищної, міської ради або у разі розміщення земельної ділянки за межами населених пунктів - районній державній адміністрації заяву про намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні такої особи, повинна одержати містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва.

Відповідно до ч. 3 ст. 29 Закону № 3038-VI містобудівні умови та обмеження надаються відповідними уповноваженими органами містобудування та архітектури на підставі містобудівної документації на місцевому рівні на безоплатній основі за заявою замовника (із зазначенням кадастрового номера земельної ділянки), до якої додаються:

1) копія документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або копія договору суперфіцію - у разі, якщо речове право на земельну ділянку не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно;

2) копія документа, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці - у разі, якщо право власності на об`єкт нерухомого майна не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, або згода його власника, засвідчена в установленому законодавством порядку (у разі здійснення реконструкції або реставрації);

3) викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:2000.

Інформацію про речове право на земельну ділянку, право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці, відомості з Державного земельного кадастру уповноважені органи містобудування та архітектури отримують відповідно до частини восьмої статті 9 Закону України «Про адміністративні послуги».

Для отримання містобудівних умов та обмежень до заяви замовник також додає містобудівний розрахунок, що визначає інвестиційні наміри замовника, який складається у довільній формі з доступною та стислою інформацією про основні параметри об`єкта будівництва.

Цей перелік документів для надання містобудівних умов та обмежень є вичерпним.

В силу положень ч. 4 ст. 29 Закону № 3038-VI підставами для відмови у наданні містобудівних умов та обмежень є:

1) неподання визначених частиною третьою цієї статті документів, необхідних для прийняття рішення про надання містобудівних умов та обмежень;

2) виявлення недостовірних відомостей у документах, що посвідчують право власності чи користування земельною ділянкою, або у документах, що посвідчують право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці;

3) невідповідність намірів забудови вимогам містобудівної документації на місцевому рівні.

Відмова у наданні містобудівних умов та обмежень здійснюється шляхом направлення листа з обґрунтуванням підстав такої відмови відповідним уповноваженим органом містобудування та архітектури у строк, що не перевищує встановлений строк їх надання.

З наведеного вбачається, що уповноважений державний орган з питань містобудування може відмовити у наданні містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки у разі невідповідності намірів забудови вимогам містобудівної документації на місцевому рівні.

Також, ч.ч. 1, 4 ст.27 Закону № 3038-VI встановлено, що забудова присадибних, дачних і садових земельних ділянок може здійснюватися на підставі будівельного паспорта забудови земельної ділянки (далі - будівельний паспорт). Будівельний паспорт визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного поверху) з площею до 300 квадратних метрів, господарських будівель і споруд, гаражів, елементів благоустрою та озеленення земельної ділянки. Порядок видачі та форма будівельного паспорта визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05 липня 2011 року №103 затверджено Порядок видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки (далі - Порядок №103).

Положеннями п.2.1 Порядку №103 визначено, що видачи будівельного паспорта здійснюється уповноваженим органом містобудування та архітектури безпосередньо, через центри надання адміністративних послуг та/або через Єдиний державний портал адміністративних послуг.

Будівельний паспорт надається уповноваженим органом містобудування та архітектури на безоплатній основі протягом десяти робочих днів з дня надходження пакета документів, до якого входять:

заява на видачу будівельного паспорта зі згодою замовника на обробку персональних даних за формою, наведеною у додатку 1 до цього Порядку;

засвідчена в установленому порядку копія документа, що засвідчує право власності або користування земельною ділянкою, або договір суперфіцію;

ескізні наміри забудови (місце розташування будівель та споруд на земельній ділянці, відстані до меж сусідніх земельних ділянок та розташованих на них об`єктів, інженерних мереж і споруд, фасади та плани поверхів об`єктів із зазначенням габаритних розмірів, перелік систем інженерного забезпечення, у тому числі автономного, що плануються до застосування, тощо);

проект будівництва (за наявності);

засвідчена в установленому порядку згода співвласників земельної ділянки (житлового будинку) на забудову.

На підставі п.2.3 Порядку №103 уповноважений орган містобудування та архітектури на підставі отриманих документів визначає відповідність намірів забудови земельної ділянки вимогам чинної містобудівної документації на місцевому рівні, детальним планам територій, планувальним рішенням проектів садівницьких та дачних товариств, державним будівельним нормам, стандартам і правилам.

Пакет документів для видачі будівельного паспорта або внесення змін до нього повертається уповноваженим органом містобудування та архітектури замовнику з таких підстав (п. 2.4. Порядку №103):

неподання повного пакета документів, визначених пунктом 2.1 або 2.2 цього розділу;

невідповідність намірів забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, детальним планам територій, планувальним рішенням проектів садівницьких та дачних товариств, державним будівельним нормам, стандартам і правилам.

З аналізу цієї норми вбачається імперативний порядок дій уповноваженого органу містобудування у разі виявлення невідповідності поданих документів вищевказаним вимогам, а саме - їх повернення.

Натомість, зі спірної відмови, що викладена в листі відповідача листом №01-22/43297 від 17.08.2020, вбачається, що позивачу відмовлено у видачі будівельного паспорта, що на переконання колегії суддів свідчить про те, що відповідач діяв не у спосіб, визначений чинним законодавством.

Приписами статті 1 Закону №3038-VI визначено, що генеральний план населеного пункту - містобудівна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту; містобудівна документація - затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій; план зонування території (зонінг) - містобудівна документація, що визначає умови та обмеження використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон.

Згідно з частинами 1, 9 Закону №3038-VI генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту. Зміни до генерального плану населеного пункту можуть вноситися не частіше, ніж один раз на п`ять років. Такі зміни вносяться органом місцевого самоврядування, який затверджував генеральний план населеного пункту.

Частинами 1, 2 ст.18 Закону №3038-V встановлено, що план зонування території розробляється на основі генерального плану населеного пункту (у його складі або як окремий документ) з метою визначення умов та обмежень використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон. План зонування території встановлює функціональне призначення, вимоги до забудови окремих територій (функціональних зон) населеного пункту, їх ландшафтної організації.

Відповідно до ч.2 ст. 24 Закону №3038-V зміна функціонального призначення територій не тягне за собою припинення права власності або права користування земельними ділянками, які були передані (надані) у власність чи користування до встановлення нового функціонального призначення територій. Забудова земельної ділянки здійснюється в межах її цільового призначення, встановленого відповідно до законодавства.

При цьому, власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення (ч.4 ст.373 ЦК України).

З позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 мав намір отримати паспорт забудови земельної ділянки для будівництва двоповерхового житлового будинку з гаражем.

Так, ч.ч. 1-3 ст.375 ЦК України визначено, що власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Власник земельної ділянки або землекористувач має право вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків згідно з ч.2 ст.152 Земельного кодексу України.

Статтею 24 Закону №3038-V встановлені особливості регулювання земельних відносин при здійснені містобудівної діяльності.

Так, відповідно до ч.2 вказаної статті зміна функціонального призначення територій не тягне за собою припинення права власності або права користування земельними ділянками, які були передані (надані) у власність чи користування до встановлення нового функціонального призначення територій. Забудова земельної ділянки здійснюється в межах її цільового призначення, встановленого відповідно до законодавства.

На підставі ч.5 ст.25 Закону №3038-V встановлення режиму забудови територій, визначених для містобудівних потреб, не тягне за собою припинення права власності або права користування земельними ділянками, зміни адміністративно-територіальних меж до моменту вилучення (викупу) земельних ділянок.

Згідно з ч.2 ст.17 Закону №3038-V генеральний план населеного пункту розробляється та затверджується в інтересах відповідної територіальної громади з урахуванням державних, громадських, приватних інтересів.

Водночас, на переконання колегії суддів, відповідач не обґрунтував підстав для відмови позивачу у видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки з урахуванням не лише інтересів територіальної громади, а й приватних інтересів позивача, відтак, відмова у видачі позивачу будівельного паспорта з підстав віднесення земельної ділянки до перспективної ділової зони, колегії суддів вважає такою, що перешкоджає реалізації позивачу права власності на використання належної їй земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Зі змісту ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Розглянувши доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що судове рішення постановлено при неповному з`ясуванні обставин справи та з помилковим застосуванням норм матеріального права, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню та прийняттю нового рішення, згідно з яким позовні вимоги ОСОБА_1 до Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2021 р., яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії - скасувати.

Визнати протиправною відмову Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради у формі листа від 17.08.2020 вих. №01-22/43297 по заяві позивача від 07.08.2020 на видачу будівельного паспорта забудови земельної ділянки площею 0,1 га за кадастровим номером :02:020:0590, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

Зобов`язати Департамент архітектури та містобудування Черкаської міської ради видати позивачу будівельний паспорт забудови земельної ділянки площею 0,1 га за кадастровим номером :02:020:0590, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва двоповерхового житлового будинку з гаражем.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач О. О. Беспалов
Суддя В.Ю. Ключкович
Суддя А.Б. Парінов