Справа № 420/5757/21
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2021-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/5757/21
Головуючий в 1 інстанції: Катаєва Е.В.

Дата і місце ухвалення 14.06.2021р., м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бойка А.В.,

суддів: Федусика А.Г,

Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 червня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

09.04.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Головного управління ДПС в Одеській області, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС в Одеській області від 26.01.2018 року №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування на загальну суму 38 846 грн., а саме за податковим зобов`язанням - на суму 31076,80 грн. та за штрафними санкціями - на суму 7769,20 грн., а також №, яким до позивача застосовано штрафні санкції на суму 170 грн.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14.06.2021 року позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій посилалось на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин по справі.

Апелянт посилався на те, що перевіркою дотримання встановленого порядку подання у випадках, коли згідно з нормами Кодексу таке подання є обов`язковим, податкових декларацій про майновий стан і доходи встановлено, що фізичною особою-платником податку ОСОБА_1 за період, що перевірявся податкові декларації про майновий стан і доходи до контролюючого органу за місцем мешкання, не надавались.

Відповідно до отриманої інформації з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДФС України у січні 2014 року ОСОБА_1 засновано ТОВ «ЛІССА-С» (), та згідно даних ІС «Податковий блок» встановлено, що ОСОБА_1 було здійснено внесок в статутний капітал вказаного вище товариства у розмірі 200 000 грн. Джерело походження коштів, необхідних для внесення в статутний капітал підприємства у розмірі 200 000 грн. не підтверджено документально.

За наслідками проведеної перевірки податковим органом встановлено порушення позивачем вимог п.п. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164, п.п. 168.2.1 п. 168.2 ст. 168, п.п. в) п. 176.1 ст. 176, п. 179.1 ст. 179 ПК України, що виразилось у неподанні податкової декларації за 2014 рік, та заниженні загального річного оподатковуваного доходу.

З урахуванням встановлення сум виплаченого у 2014 році ТОВ «ЛІССА-С» ОСОБА_1 доходу у вигляді заробітної плати з утриманням податку на доходи фізичних осіб, контролюючий орган дійшов висновку про невключення позивачем суми 164048,75 грн. (200 000 - 35 951,25) до загального річного оподатковуваного доходу та не сплати податку на доходи фізичних осіб з вказаної суми доходу.

З огляду на викладене апелянт вважає, що прийняті податкові повідомлення-рішення є правомірними та обґрунтованими, а тому скасуванню не підлягають.

Щодо доводів позивача про невручення йому акту перевірки та оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, контролюючий орган посилався на те, що вказані документи були направлені за податковою адресою ФОП ОСОБА_1 , яка значиться в ІС «Податковий блок» та відомостях Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДФС України. В свою чергу апелянт посилався на те, що про зміну адреси місця проживання платник податків зобов`язаний самостійно повідомити податковий орган, в іншому випадку, відповідно до ст. 42 ПК України, документи, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків вважаються належним чином врученими.

З огляду на викладене в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.06.2021 року та ухвалення нового судового рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи зазначені положення процесуального закону, колегія суддів переглядає рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги Головного управління ДПС в Одеській області.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 03.11.2017 року по 16.11.2017 року посадовими особами Головного управління ДФС в Одеській області, на підставі наказу від 01.11.2017 року №5539, була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка фізичної особи - ОСОБА_1 з питань дотримання податкового законодавства щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору за період 01.01.2014р. - 30.09.2017р.

За результатами проведеної перевірки контролюючим органом встановлено порушення:

- позивачем п.п. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49, п.п. в) п. 176.1 ст. 176, п. 179.1 ст. 179 ПК України, що виразилось у неподанні податкової декларації про майновий стан і доходи за 2014 рік по строку подання 01.05.2015 року;

- п.п. 14.1.54 п. 14.1 ст. 14, п.п. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164, п.п. 167.1 ст. 167, п.п. 168.2.1 п. 168.2 ст. 168, п.п. 179.7 ст. 179 ПК України, що виразилось у несплаті податку на доходи фізичних осіб у розмірі 31076,80 грн. за період 01.01.2014 року по 31.12.2014 року.

В ході проведення перевірки було встановлено, що відповідно отриманої інформації з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України у січні 2014 року ОСОБА_1 засновано товариство з обмеженою відповідальністю «ЛІССА-С» (), дата державної реєстрації підприємства 24.01.2014, номер державної реєстрації 0049833. Підприємство на обліку в ДПІ У Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області.

Згідно з даними ІС «Податковий блок», отриманої інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлено, що ОСОБА_1 було здійснено внесок в статутний капітал ТОВ «ЛІССА-С» у розмірі 200000,00 грн.

В свою чергу, перевіркою дотримання встановленого порядку подання у випадках, коли згідно з нормами Кодексу таке подання є обов`язковим, податкових декларацій про майновий стан і доходи встановлено, що фізичною особою - платником податку ОСОБА_1 за період, що перевірявся податкові декларації про майновий стан і доходи до контролюючого органу за місцем мешкання, не надавались.

Враховуючи вищенаведене, в акті зазначено, що джерело походження коштів, необхідних для внесення в статутний капітал підприємства у загальній сумі 200000,0 грн не підтверджено документально.

В акті зазначено, що з метою з`ясування джерела отриманого доходу, необхідного для здійснення внеску у статутний капітал ТОВ «ЛІССА-С» та надання пояснень фізичній особі ОСОБА_1 направлений запит від 27.06.2017 року № 3025/15-32-13-01-07, однак, рекомендований лист з повідомленням про вручення був повернутий 19.08.2017 року за закінченням терміну зберігання.

В ході проведення перевірки, з урахуванням відомостей про отримання ОСОБА_1 у перевіряємий період доходів у вигляді заробітної плати, з яких утриманий податок на доходи фізичних осіб, контролюючим органом встановлено заниження позивачем оподатковуваного доходу за 2014 рік в сумі 164048,75 грн. та, відповідно, несплату позивачем податку на доходи фізичних осіб у розмірі 31076,80 грн.

На підставі акту перевірки від 23.11.2017 року № 1684/15-32-13-05- Головним управлінням ДФС в Одеській області прийнято податкові повідомлення-рішення від 26.01.2018 року:

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування на загальну суму 38 846 грн.: за податковим зобов`язанням - на суму 31076,80 грн. та за штрафними санкціями - на суму 7769,20 грн.,

- № , яким до позивача застосовано штрафні санкції на суму 170 грн. на підставі п.п. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 та п. 120.1 ст. 120 ПК України.

Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач оскаржив їх до суду першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем у справі не доведено належними та допустимими доказами внесення позивачем у 2014 році до статутного капіталу ТОВ «ЛІССА-С» при його утворенні 200 000 грн. та необхідності подання податкової декларації про майновий стан та доходи за 2014 рік. Суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки висновки Акту перевірки, на підставі якого прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення ґрунтуються саме на тому, що позивачем здійснено внесок в статутний капітал ТОВ «ЛІССА-С» у розмірі 200 тис грн у 2014 році при його утворенні та необхідність подання декларації за 2014 рік з метою зазначення джерела походження коштів, необхідних для внесення в статутний капітал підприємства, тоді як вказані обставини не доведені у встановленому законом порядку, то прийняті на підставі його висновків податкові повідомлення-рішення є неправомірними та підлягають скасуванню.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне:

Відповідно до ст. 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний, зокрема, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Підпунктом 49.18.4 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України передбачено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

Розділом IV Податкового кодексу України регламентовано порядок та строки сплати податку на доходи фізичних осіб, визначено платників вказаного податку, об`єкти справляння податку та його ставки.

Так, згідно п.п. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162 ПК України, платниками податку є, зокрема, фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Об`єктом оподаткування резидента, відповідно до п. 163.1 ст. 163 ПК України є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Згідно п. 164.1 ст. 164 ПК України, базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.

Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.

Загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно із статтею 178 цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються, зокрема, інші доходи, крім зазначених у статті 165 цього Кодексу.

Ставка податку, згідно п. 167.1 ст. 167 ПК України, становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри.

Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, до суми такого перевищення застосовується ставка 17 відсотків.

Платники податку, які подають податкові декларації за податковий (звітний) рік згідно із статтями 177 і 178 цього розділу, застосовують ставку податку 17 відсотків до частини середньомісячного річного оподатковуваного доходу, що перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Розмір середньомісячного річного оподатковуваного доходу розраховується як сума загальних місячних оподатковуваних доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, поділена на кількість календарних місяців, протягом яких платником податку було одержано такі доходи у податковому (звітному) році, за який здійснюється декларування.

Встановлені в абзацах першому та одинадцятому цього пункту ставки податків не застосовуються до доходів, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті.

Положеннями п.п. 168.2.1 п. 168.2.1 ст. 168 ПК України визначено, що платник податку, що отримує доходи від особи, яка не є податковим агентом, та іноземні доходи, зобов`язаний включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу та подати податкову декларацію за наслідками звітного податкового року, а також сплатити податок з таких доходів.

Особою, яка не є податковим агентом, вважається нерезидент або фізична особа, яка не має статусу суб`єкта підприємницької діяльності або не є особою, яка перебуває на обліку у контролюючих органах як особа, що провадить незалежну професійну діяльність.

Статтею 176 ПК України регламентовано забезпечення виконання податкових зобов`язань

Так, п. 176.1 ст. 176 ПК України встановлено, що платники податку зобов`язані:

а) вести облік доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі якщо такий платник податку зобов`язаний відповідно до цього розділу подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податкову знижку.

б) отримувати та зберігати протягом строку давності, встановленого цим Кодексом, документи первинного обліку, в тому числі на підставі яких визначаються витрати при розрахунку інвестиційного прибутку та формується податкова знижка платника податку;

в) подавати податкову декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обов`язковим.

Згідно п. 179.1 ст. 179 ПК України, платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

При цьому, пунктом 179.7 статті 179 ПК України передбачено, що фізична особа зобов`язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену в поданій нею податковій декларації.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з акту перевірки, донарахування позивачу грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у вигляді податкового зобов`язання та штрафних санкцій, а також застосування штрафних санкцій за неподання у встановлені строки податкової декларації з податку на доходи фізичних осіб здійснено контролюючим органом у зв`язку із внесенням ОСОБА_1 у 2014 році до статутного капіталу ТОВ «ЛІССА-С» грошової суми у розмірі 200 000 грн., походження якої, як вважає відповідач, не підтверджено документально. Вказане стало підставою для висновку контролюючого органу про заниження позивачем загального річного оподатковуваного доходу, який з урахуванням сум виплаченої позивачу у 2014 році заробітної плати, з якої сплачено податок на доходи фізичних осіб, склав 164 048,75 грн., та не сплати з вказаного доходу податку на доходи фізичних осіб.

В свою чергу, як вірно встановлено судом першої інстанції, будь-яких доказів у підтвердження внесення позивачем саме у 2014 році до статутного капіталу ТОВ «ЛІССА-С» грошової суми у розмірі 200 000 грн., та, відповідно, виникнення у нього обов`язку щодо декларування отриманого доходу та сплати податку на доходи фізичних осіб за 2014 рік, відповідачем не надано.

Висновки податкового органу про заниження ОСОБА_1 податку на доходи фізичних осіб за 2014 рік та порушення порядку подання податкової декларації за 2014 рік ґрунтується лише на відомостях з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо дати заснування ОСОБА_1 товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІССА-С».

В свою чергу, заперечуючи проти вказаних вище висновків податкового органу, позивач вказав на те, що грошові кошти в сумі 200 000 грн. внесені до статутного капіталу ТОВ «ЛІССА-С» лише у 2016 році, у підтвердження чого надав фінансові звіти суб`єкта малого підприємництва ТОВ «ЛІССА-С» за 2014 та 2015 роки та за І квартал 2016 року, відповідно до яких у рядку «Неоплачений капітал» розділу І «Власний капітал» міститься інформація про те, що на кінець звітного періоду в підприємстві обліковується неоплачений капітал на суму 200 000,00 грн.

Також судом встановлено, що у звіті за II квартал 2016 року у рядку «Неоплачений капітал» розділу І «Власний капітал» зазначено, що на початок звітного періоду, в підприємстві обліковується неоплачений капітал на суму 200 000,00 грн, а станом на кінець звітного періоду неоплаченого капіталу у підприємства не існує.

Таким чином надані позивачем докази спростовують висновки контролюючого органу щодо факту внесення ОСОБА_1 у 2014 році до статутного капіталу ТОВ «ЛІССА-С» грошової суми у розмірі 200 000 грн., походження якої, як вважає відповідач, не встановлено та про порушення порядку подання ним подання податкової декларації з податку на доходи фізичних осіб за 2014 рік, оскільки такий обов`язок у позивача у 2014 році не виник.

Крім того, у підтвердження походження грошових коштів, які були внесені до статутного капіталу ТОВ «ЛІССА-С» позивачем до суду був наданий договір про надання поворотної фінансової допомоги від 25.04.2016 року, укладений з ТОВ «Алконост-2000» на суму 120 000 грн., а також розписку про фактичне отримання 25.04.2016 року позивачем від товариства вказаної суми коштів готівкою. Крім того, позивачем були надані розписки, складені директором ТОВ «Алконост-2000» Федоровим О.О. від 23.12.2016 року, від 25.12.2017 року та від 24.12.2018 року про отримання від ОСОБА_1 грошових коштів, які повертались на виконання договору про надання поворотної фінансової допомоги від 25.04.2016 року.

Колегія суддів погоджується з думкою суду першої інстанції про те, що оскільки висновки контролюючого органу про заниження позивачем податку на доходи фізичних осіб за 2014 рік та порушення позивачем обов`язку щодо подання податкової декларації з податку на доходи фізичних осіб за 2014 рік ґрунтуються виключно на тому, що позивачем саме у 2014 році здійснено внесок в статутний капітал ТОВ «ЛІССА-С» грошових коштів в розмірі 200 000 грн., походження яких, за твердженням податкового органу, не підтверджено документально, що спростовано позивачем в ході розгляду даної справи в суді, то прийняті на підставі акту перевірки від 23.11.2017 року № 1684/15-32-13-05- податкові повідомлення-рішення від 26.01.2018 року № та № не можуть вважатись правомірними та підлягають скасуванню.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому, відповідно до ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 327, 328 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 червня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню в касаційному порядку, відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України, не підлягає.

Суддя-доповідач: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик

Суддя: О.А. Шевчук