Справа № 504/2700/21
Суддя: Добров П. В.
Дата ухвалення: 2021-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 504/2700/21
провадження № 2-а/504/55/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2021смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Доброва П.В.,

при секретарі Данько Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с.м.т. Доброслав Одеської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Доброславської селищної ради Одеського району Одеської області по зупинення дії постанови №17 від 27.07.2021 року,-

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулася із адміністративним позовом до Комінтернівського районного суду Одеської області із позовом до Доброславської селищної ради Одеського району Одеської області по зупинення дії постанови №17 від 27.07.2021 року та, з урахуванням наданої доповненої позовної заяви просить зупинити дію Постанови №17 від 27.07.2021 року, зобов`язати управління по благоустрою Доброславської об`єднаної територіальної громади прибрати присадибну територію, де знаходиться трансформатор ДТЕК, притягнути до відповідальності осіб, які, керуючись службовими повноваженнями, знущаються над мешканцями села Трояндове, вимагаючи останніх виконувати обов`язки, передбачені для управління по благоустрою та зобов`язати сплатити моральну та матеріальну шкоду, надану вказаним протоколом та місцевими постановами, які прямо порушують права громадян.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 10.08.2021 року позовну заяву залишено без руху та наданий строк для усунення недоліків, які були виправлені в наданий строк.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 26.08.2021 року відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Доброславської селищної ради Одеського району Одеської області по зупинення дії постанови №17 від 27.07.2021 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що адміністративною комісією Доброславської селищної ради Одеського району Одеської області винесено постанову №17 від 27.07.2021 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП та накладення штрафу у розмірі 340 гривень. У відповідності до постанови позивач допустила порушення, а саме не викосила бур`яни біля присадибної ділянки, не приймає заходів для наведення санітарного належного стану присадибної ділянки.

Позивач вважає вказану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки в діях позивача відсутній склад правопорушення, при винесенні оскаржуваної постанови були допущені процесуальні порушення, що стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом.

Відповідач проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Зокрема зазначив, що позивача правомірно було притягнуто до адміністративної відповідальності у відповідності до положень ст. 152 КУпАП, оскільки відповідно до п. 2 розділу Х «Вимоги до здійснення благоустрою та утримання прибудинкової території» Типових правил благоустрою території населеного пункту затверджених Наказом Міністерства регіонального розвитку. Будівництва та житлово-комунального господарства України 27.11.2017 року за №310: «Благоустрій присадибної ділянки та прилеглої до присадибної ділянки території здійснюється власником або користувачем цієї ділянки». Також, представник Доброславської селищної ради зазначає, що власник або користувач земельної ділянки можуть укладати з органом місцевого самоврядування договір про утримання території загального користування, прилеглої до його присадибної ділянки та в такому випадку благоустроїм займається саме цей орган.

Представник Доброславської селищної ради Одеського району Одеської області вважає відповідача неналежним відповідачем, оскільки предметом позову не є рішення виконавчого комітету ради, порядок оскарження якого визначено ст. 288 КУпАП.

В судове засідання позивач не з`явилась, про час та дату судового засідання повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та дату засідання повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги не визнав з підстав, викладених у відзиві.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 13 липня 2021 року інспектором з благоустрою Доброславської селищної ради Одеського району Одеської області Проценко С.Д. складено протокол на ОСОБА_1 , відповідно до якого 13 липня 2021 року о 11 год. 00 хв. за адресою АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 порушила правила благоустрою, а саме на присадибній ділянці та біля неї не викошені бур`яни, не прийнято заходів щодо приведення цієї ділянки до належного санітарного стану, чим порушила вимоги ст. 152 КУпАП. Як вбачається з вказаного протоколу, правопорушник з його змістом ознайомився, що підтверджується підписом останньої.

Вказаний протокол було направлено для розгляду Голові адміністративної комісії при виконавчому комітеті Доброславської селищної ради Одеського району Одеської області.

Постановою адміністративної комісії при виконавчому комітеті Доброславської селищної ради Одеського району Одеської області про накладення адміністративного стягнення №17 від 27.07.2021 року було накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 340,00 гривень.

Підставою для притягнення до адміністративної відповідальності стало те, що позивач 13 липня 2021 року о 11 год. 00 хв. порушила вимоги ст. 152 КУпАП, пункту 2 розділу Х «Вимоги до здійснення благоустрою та утримання прибудинкової території» Типових правил благоустрою території населених пунктів затверджених Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 27.11.2017 року за № 310, пункту 2 розділу Х «Вимоги до здійснення благоустрою та утримання прибудинкової території» Правил благоустрою території населених пунктів Доброславської селищної ради затверджених рішенням сесії Доброславської селищної ради Одеського району Одеської області за № 63 VІІІ від 18.02. 2021 року, а саме: не викосила бур`яни, не приймає заходів щодо наведення належного санітарного стану присадибної ділянки.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством. (ст. 1 КУпАП).

В ст. 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Згідно із ч. 2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як зазначив Пленум Вищого адміністративного суду України у постанові від 06 березня 2008 року №2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам.

За правилами ч. 1, 2 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до вимог ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з ст.152 КУпАП порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», громадяни у сфері благоустрою зобов`язуються: утримувати в належному стані об`єкти благоустрою (їх частини), що перебувають у їх власності або користуванні, а також прилеглі до цих об`єктів території (тротуари, зелені насадження, огорожі тощо); не порушувати права і законні інтереси інших суб`єктів благоустрою населених пунктів; на об`єктах благоустрою (їх частинах), що перебувають у їх власності або користуванні, регулярно знищувати бур`яни, скошувати траву висотою більше 10 см, проводити боротьбу зі знищення карантинних рослин, залишки рослинності прибираються в день проведення робіт; не допускати складування будівельних матеріалів, побутових відходів, зрізаного гілля, залишків рослинності поза власною земельною ділянкою; допускати на об`єкти благоустрою, що перебувають у їх власності або користуванні, аварійно-рятувальні та інші служби для здійснення заходів щодо запобігання і ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру; відшкодовувати в установленому порядку збитки, завдані порушенням законодавства з питань благоустрою населених пунктів.

Таким чином підставою для вказаної адміністративної відповідальності є невиконання позивачем правил благоустрою.

Позивач обґрунтовував свою незгоду із оскаржуваною постановою, серед іншого, посиланням на докази, які об`єктивно ставлять під сумнів законність складання вказаного протоколу.

Відповідно до ст. 218 КУпАП розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 152 цього Кодексу, покладено на Адміністративні комісії при виконавчих органах селищних рад.

Проте, відповідачем під час судового розгляду не було надано до суду належних та допустимих доказів в підтвердження дотримання вимог щодо складання вказаної адміністративної комісії та «Правил благоустрою території населених пунктів Доброславської селищної ради», затверджених сесією Доброславської селищної ради №634- VІІІ від 18.02. 2021 року. Також, не були надані докази, що саме ОСОБА_1 порушила правила, на які посилається відповідач.

Суб`єкт владних повноважень має діяти виключно в межах та у спосіб, що встановлені відповідним Законом, оскільки він виконує державні функції, і лише держава шляхом законодавчого регулювання визначає його завдання, межі його повноважень та спосіб, у який він здійснює ці повноваження.

Розширене тлумачення суб`єктом владних повноважень способів здійснення своїх повноважень не допускається.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «East/West Alliance Limited проти України» зазначено, що вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля.

У своєму рішенні по справі «Рисовський проти України» ЄСПЛ підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема: на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок; державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків; ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що в даному випадку відповідачем було притягнуто особу до відповідальності без достатніх на те підстав та з порушенням встановленого порядку.

Суд наголошує на тому, що дотримання принципу «ніякого покарання без закону» є однією із основоположних засад верховенства права, гарантованих в т. ч. п. 22 ч. 1 ст.92 Конституції України та ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), яка є частиною національного законодавства в силу статті 9 Конституції України як міжнародний договір, згоду на обов`язковість якого надано Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Конвенції, нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення згідно з національним законом або міжнародним правом. При цьому, поняття «кримінальне правопорушення» має автономне значення, тож відповідно до існуючої практики Суду ст. 7 Конвенції в її кримінально-правовому аспекті може бути застосовною і до адміністративних правопорушень (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Jussila проти Фінляндії», «Lutz проти Німеччини», «Huseyin Turan проти Туреччини»).

Принцип передбачення законом вимагає, аби правопорушення і покарання за їх скоєння були чітко визначені у законі. Поняття «закон» у розумінні статті 7, як і у інших статтях Конвенції передбачає якісні умови, зокрема щодо доступності і передбачуваності (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Cantoni проти Франції», «Kafkaris проти Кіпру»). Якісні умови мають бути виконані в т.ч. і щодо визначення правопорушення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Jorgic проти Німеччини»). Відсутність «якості закону» щодо визначення правопорушення спричиняє порушення статті 7 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Kafkaris проти Кіпру»).

Суд також погоджується з доводами позивача відносно того, що при винесенні оскаржуваної постанови відповідачем були допущені процесуальні порушення.

Так, з метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (ч. 2ст. 33 КУпАП).

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Суд погоджується з аргументами позивача, що відповідач не вчинив будь-якої підготовки до розгляду справи, не дослідив доказів вчинення адміністративного правопорушення, в т.ч. не надав належну оцінку поясненням позивача щодо обставин правопорушення, які були викладені в протоколі про адміністративне правопорушення ДСР №020 від 13.07.2021 року, чим допустив порушення вимог ст. ст. 278, 279 КУпАП. Здійснити підготовку до розгляду справи, дослідити докази вчинення адміністративного правопорушення, в т.ч. надати оцінку поясненням позивача до протоколу є обов`язком саме відповідача.

Відповідно до ч. 2,3 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За наведених обставин постанова про накладення адміністративного стягнення не може бути правомірною, а відтак підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо буде встановлено відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно ч.3 ст. 293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову у справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови може скасувати постанову і закрити справи.

Згідно зі ч. 1-4 ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині скасування постанови є обґрунтованими та доведеними, а тому підлягають задоволенню у зв`язку з відсутністю доказів наявності у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП. Таким чином, постанова №17 від 27.07.2021 року у справі про адміністративне правопорушення, яка була складена адміністративною комісією при виконавчому комітеті Доброславської селищної ради Одеського району Одеської області про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно ч. 7, 9 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Керуючись ст.ст. 2,4,7,9,77, 205,241-246, 268-271, 286 КАС України,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Доброславської селищної ради Одеського району Одеської області по зупинення дії постанови №17 від 27.07.2021 року задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову №17 від 27.07.2021 року відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити за відсутністю події та складу правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП.

В решті інших позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з Доброславської селищної ради Одеського району Одеської області () судовий збір у розмірі 454,00 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів через суд першої інстанції, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя П.В. Добров