Справа № 219/6439/21
Суддя: Погрібна Н. М.
Дата ухвалення: 2021-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 219/6439/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2021 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області в складі головуючого судді Погрібної Н.М., за участю секретаря Захарчук М.В., без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ДП18 № 603428 від 17.06.2021 р.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 17.06.2021 р. інспектором взводу № 2 роти № 6 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в Харківській області Топоренко І.А. складено відносно позивача постанова серії ДП18 № 603428 від 17.06.2021 р. про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП України та накладено штраф в сумі 1700 грн. З вищевказаної постанови вбачається, що позивач 17.06.2021 р., о16 год. 18 хв., керуючи транспортним засобом марки Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в смт. Манченки Харківської області на а/д М03 450 км, рухався зі швидкістю 103 км/год. при дозволеній в населеному пункті 50 км/год. на 53 км/год., чим порушив п. 12.4 ПДР України, що зафіксовано приладом TRUCAM 000755. В вищевказаною постановою незгодний, оскільки він рухався зі швидкістю 100 км/год. не в населеному пункті, при цьому на ділянці дороги не було встановлено знаку про в`їзд в населений пункт Манченки, поліцейський не врахував його клопотання щодо необхідності звернутись до адвоката за захистом своїх прав, перед розглядом справи не представився, не оголосив, яка справа розглядається, хто притягається до адміністративної відповідальності, лише зачитав йому права і обов`язки, не вислухав позивача, не з`ясував обставин справи. Вважає, що вищевказана постанова винесена безпідставно та підлягає скасуванню.

Ухвалою судді від 08.07.2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач ОСОБА_1 , будучи повідомленим про дату та час судового засідання, в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Представник відповідача, будучи повідомлений про дату та час судового засідання, в судове засідання не з`явилася, надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що повністю заперечує проти позову, оскільки позивачем не надано необхідних належних та допустимих доказів, якими він мотивує обставини, викладені в позовній заяві, не надано доказів порушення процедури розгляду справи. Спірна постанова винесена законно на підставі отриманих доказів за допомогою лазерного вимірювача швидкості TRUCAM 000755, який дозволений у використанні при фіксуванні порушень ПДР, а саме швидкісного режиму. Поліцейським позивачу були роз`яснені права, останній не заявляв клопотання щодо залучення адвоката та відкладення розгляду справи. Позивачем не заперечується факт керування 17.06.2021 р. транспортним засобом зі швидкістю 100 км/год. Дорожні знаки 5.45 (початок населеного пункту Манченки) та 5.70 (фото-відеофіксація порушення ПДР) розташовані відповідно до ДСТУ «Безпека дорожнього руху. Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування» з правого краю автомобільної дороги, добре видні водіям. Ці обставини підтверджуються відеозаписом розташування зазначених дорожніх знаків. Отже, водій при керуванні автомобілем зобов`язаний дотримуватись вимог ПДР України, тому твердження позивача щодо відсутності дорожнього знаку 5.45 «Початок населеного пункту Манченки» є безпідставними та необґрунтованими. Оскаржувана постанова винесена відповідно до КУпАП та розгляд справи відбувався з дотриманням процедури визначеної КУпАП.

Позивачем надано відповідь на відзив, з яких вбачається, що 17.06.2021 р. дорожні знаки 5.45 та 5.70 були відсутні. При цьому, відео, яке було надано відповідачем до суду, датується 14.06.2021 р., тобто за кілька днів до його зупинки 17.06.2021 р. Позивачем було заявлено клопотання про правову допомогу, проте відповідач проігнорував таке клопотання та склав постанову. Також, вважає, що відео з бодікамери не є належним доказом, оскільки відображає лише фрагменти подій.

У зв`язку із неявкою сторін у судове засідання, у відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши законодавство України, яким врегульовано спірні правовідносини, суд дійшов до наступного.

В ході судового розгляду встановлено, що 17.06.2021 р. поліцейським батальйону № 2 роти № 2 управління патрульної поліції в Харківській області лейтенантом поліції Топоренком Іваном Анатолійовичем винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 603428 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення п. 12.4 ПДР за ч. 4 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 гривень.

Згідно постанови серії ДП18 № 603428 від 17.06.2021 року ОСОБА_1 за адресою смт. Манченки Харківської області на а/д М03 450 км, керуючи транспортним засобом Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 103 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 53 км/год.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Аналогічні норми містяться в ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію».

Суд зазначає, що предметом судового розгляду за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху.

Відповідно до пункту 1.1 Правил дорожнього руху України - ці правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно пункту 1.9 Правил дорожнього руху України особи, які порушують правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

п. 12.4 Правил дорожного руху України передбачено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год. (п. 12.4 із змінами, внесеними згідно з Постановою КМУ № 883 від 10.11.2017 р.).

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п. 12.4 ПДР України. За порушення даного пункту ПДР передбачена відповідальність за ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожного руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

У відповідності до п. 1.3 Правил дорожнього руху України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, вищезазначена норма має певний перелік доказів, які підтверджують відсутність або наявність адміністративного правопорушення та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В якості доказу перевищення швидкості руху Інспектор надав фото та відеозапис з приладу TruCamLTI20/20 (серійний номер ТС000755), на якому зафіксовано привищення швидкості руху транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , що спростовує зазначені доводи позивача у позовній заяві.

Факт правопорушення підтверджується постановою у справі про адміністративне правопорушення, винесеній компетентною службовою особою в межах своїх повноважень, фотознімками приладу ТгиСаm LТІ 20/20, на яких зафіксований факт правопорушення та відео.

Як видно з долученого відповідачем до відзиву відеозапису та постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 603428 від 17.06.2021 року, вона відповідає вимогам чинного законодавства, працівником поліції при ухвалені даної постанови було роз`яснено позивачу його права та обов`язки, а також надані всі необхідні докази вчинення адміністративного правопорушення, а саме матеріали відеофіксації правопорушення, а тому позивач ОСОБА_1 дійсно вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Таким чином, суд розцінює невизнання позивачем ОСОБА_1 порушення ПДР України, як засіб уникнути ним адміністративної відповідальності та покарання у вигляді штрафу. Не визнання вини не спростовує постанову працівника поліції, яка складена на місці скоєння правопорушення, одразу після його виявлення. З копії постанови та відеозапису, вбачається, що ОСОБА_1 було роз`ясненено його права та обов`язки передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Як вбачається із матеріалів справи, постанова про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 603428 від 17.06.2021 року, винесена уповноваженою на те посадовою особою, за формою і змістом відповідає вимогам ст.ст. 255, 256, 283 КУпАП та з дотриманням вимог ст. 276 КУпАП та Рішення Конституційного суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015.

На підтвердження достовірності показу приладу TruCam LTI 20/20 (cерійний номер ТС000755), суду надано свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/20579, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 01.12.2020 р. та чинного до 01.12.2021 р., згідно якого вказано, що лазерний вимірювач швидкості ТЗ TruCam LTI 20/20 (cерійний номер ТС000755), є придатним до застосування, копія експертного висновку № 04/02/03-3008 від 27.09.2018 р., копія сертифікату про затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 р.

Наведеними доказами, також підтверджується правомірність використання приладу TruCam LTI 20/20 працівниками поліції.

Доказів на спростування того, що в діях позивача відсутнє порушення ПДР, зокрема, здійснення руху з дозволеною на спірній ділянці дороги швидкості руху, останнім не надано.

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на спростування обставин, що викладені в оспорюваній постанові, навпаки судом оглянуто диск з відеозаписом, адреси прив`язки розтшування дорожніх знаків 5.45 та 5.46 на автомобільних дорогах загального користування державного значення Харківської області, які надані суду відповідачем та підтверджує обставини порушень п. 12.4 ПДР України.

Отже, за наявності порушень позивачем п.12.4 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 4 ст.122 КУпАП та у зв`язку з чим на нього було накладено уповноваженою особою адміністративне стягнення, у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн.

З огляду на викладене, враховуючи наявні у справі докази, суд вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 603428 від 17.06.2021 року винесена відносно позивача уповноваженою посадовою особою та відповідає вимогам закону, а відтак вимоги позову є необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. 14 Законом України «Про дорожній рух», ст.ст. 9, 251, 252, 288, 289, 293 КУпАП України, ст. ст. 2, 5-10, 72-77, 90,122, 159, 229, 241-246, 255, 286, 295 КАС України, суд,

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 , іпн НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , до Департаменту патрульної поліції, , адреса знаходження: м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Першого апеляційного адміністративного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Н.М. Погрібна