Справа № 440/3005/19
Суддя: К.І. Клочко
Дата ухвалення: 2021-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про накладення штрафу

24 вересня 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/3005/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого Клочка К.І.,

за участю секретаря судового засідання - Вязун К.І.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Донченка О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю у справі №440/3005/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Національного банку України про зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2019 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2019 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Верховного Суду України від 06.08.2020 рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2019 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2019 року в справі №440/3005/19 скасовано. Прийнято нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Зобов`язано Національний банк України повторно розглянути запит ОСОБА_1 на отримання публічної інформації від 22 липня 2019 року з дотриманням вимог Закону України "Про доступ до публічної інформації".

21.08.2020 до суду надійшла заява ОСОБА_1 про винесення окремої ухвали у справі №440/3005/19.

Окремою ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 31.08.2020, яка залишена без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 02.12.2020, заява ОСОБА_1 від 21.08.2020 про винесення окремої ухвали у справі №440/3005/19 задоволена частково. Визнано протиправними дії Національного банку України щодо відмови повторно розглянути запит ОСОБА_1 від 22.07.2019 на виконання рішення суду у справі 440/3005/19 з дотриманням вимог Закону України "Про доступ до публічної інформації". Зобов`язано Національний банк України вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону, а саме невиконанню постанови Верховного Суду України від 06.08.2020 у справі №440/3005/19. Зобов`язано Національний банк України протягом тридцяти календарних днів з дня отримання окремої ухвали надати відповідь до Полтавського окружного адміністративного суду про вжиті заходи щодо усунення встановлених судом порушень.

25 вересня 2020 року до Полтавського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду та винесення окремої ухвали у справі №440/3005/19 .

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 05.01.2021 заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі №440/3005/19 задоволено частково. Встановлено судовий контроль за виконанням постанови Верховного Суду від 06.08.2020 у справі №440/3005/19. Зобов`язано Національний банк України подати протягом тридцяти днів з дати отримання цієї ухвали звіт про виконання постанови Верховного Суду від 06.08.2020 у справі №440/3005/19. Роз`яснено Національному банку України, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 13.04.2021 ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 05.01.2021 залишено без змін.

26 квітня 2021 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про визнання дій протиправними (подана у порядку статті 383 КАС України) та встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі №440/3005/19 в порядку частини шостої статті 383 КАС України, статті 249 КАС України.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 10.08.2021 заяву ОСОБА_1 про визнання дій протиправними (подану у порядку статті 383 КАС України) та встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі №440/3005/19 задоволено частково. Визнано протиправними дії Національного банку України щодо відмови повторно розглянути запит ОСОБА_1 від 22 липня 2019 року на виконання рішення суду у справі №440/3005/19 з дотриманням вимог Закону України "Про доступ до публічної інформації". Зобов`язано Національний банк України надати ОСОБА_1 знеособлену копію рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 квітня 2019 року у справі №826/7432/17 із видаленням з неї будь-яких персональних даних і банківської таємниці.

Позивач вважаючи не виконаною постанову Верховного Суду від 06.08.2020 у справі №440/3005/19 звернувся до суду із заявою від 11.08.2021 в порядку статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України щодо встановлення судового контролю у справі шляхом накладення на Голову Національного банку України ОСОБА_2 штрафу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб за невиконання постанови Верховного Суду від 6 серпня 2020 року і неподання звіту про виконання цієї постанови згідно із ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 5 січня 2021 року у справі 440/3005/19.

Крім того, 30.08.2021 судом отримано ще одну заяву ОСОБА_1 , подану в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, у якій заявник просить суд ухвалити окрему ухвалу в порядку статті 249 Кодексу адміністративного судочинства України визнавши протиправними дії Національного банку Україну у вигляді відмови повторно розглянути запит ОСОБА_1 від 22 липня 2019 року на виконання рішення суду у справі 440/3005/19 з дотриманням вимог Закону України "Про доступ до публічної інформації", яка викладена в листі від 28 серпня 2021 року №18-0005/79543 та вказавши Національному банку України на такий спосіб вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону, як обов`язок повторно розглянути запит від 22 липня 2019 року з дотриманням вимог Закону України "Про доступ до публічної інформації" і надати знеособлену копію рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 квітня 2019 року у справі №826/7432/17 із видаленням з неї будь-яких персональних даних і банківської таємниці.

Заяви ОСОБА_1 від 10.08.2021 та 30.08.2021 обґрунтовані тим, що, на думку позивача, Національний банк України не виконав постанову Верховного Суду від 06.08.2020 у справі №440/3005/19.

Зазначені заяви ОСОБА_1 призначені до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції на 10:00 24.09.2021.

В судовому засіданні заявник вимоги заяв підтримав.

Представник відповідача проти задоволення заяв заперечував, посилаючись на те, що Національний банк України вчинив усі можливі дії щодо розгляду запиту ОСОБА_1 про надання публічної інформації, проте не може надати запитуване позивачем рішення суду з огляду на винесення його у закритому судовому засіданні. Водночас, визначати які частини рішення можна оприлюднювати відповідач не може.

Суд, встановлюючи наявність підстав для судового контролю у цій справі виходить з наступного.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до частин першої та другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з положеннями статті 9 Конституції України та статтями 17, частиною п`ятою статті 19 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

У пункті 40 рішення Європейського Суду з прав людини по справі "Горнсбі проти Греції" суд наголосив, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

А в рішеннях Європейського суду з прав людини (у справах "Алпатов та інші проти України", "Робота та інші проти України", "Варава та інші проти України", "ПМП "Фея" та інші проти України"), визначено, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя.

Згідно зі статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Згідно з частинами 1, 2, 4 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, статтею 382 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено процесуальний механізм реалізації конституційного принципу обов`язковості судового рішення у формі встановлення судового контролю за виконанням рішення суду шляхом подання відповідачем-суб`єктом владних повноважень звіту про виконання судового рішення.

При цьому встановлення судового контролю є допустимим і після ухвалення судового рішення справі.

Такий висновок узгоджується із позицією Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 у справі №800/592/17.

Закон не встановлює, з яких підстав на суб`єкта владних повноважень може бути покладено такий обов`язок. За змістом норм статті 129-1 Конституції України, статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України та статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" щодо обов`язковості судового рішення такою підставою є обставини, які ставлять під сумнів виконання суб`єктом владних повноважень судового рішення.

Такий висновок узгоджується із позицією Верховного Суду в ухвалі від 02.04.2020 у справі №9901/598/19.

Суд зазначає, що згідно зі статтею 2 цього Закону України "Про доступ до судових рішень" рішення суду проголошується прилюдно, крім випадків, коли розгляд справи проводився у закритому судовому засіданні. Кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом.

Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Судові рішення також можуть публікуватися в друкованих виданнях із додержанням вимог цього Закону.

Якщо судовий розгляд відбувався у закритому судовому засіданні, судове рішення оприлюднюється з виключенням інформації, яка за рішенням суду щодо розгляду справи у закритому судовому засіданні підлягає захисту від розголошення.

Як визначив Верховний Суд України у своїй постанові від 06.08.2020 у справі № 440/3005/19 запровадження обмеження доступу до конкретної інформації за результатами розгляду запиту на інформацію допускається лише за умови застосування вимог пунктів 1-3 частини другої статі 6 Закону.

Так, статтею 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначено, що інформацією з обмеженим доступом є: конфіденційна інформація; таємна інформація; службова інформація.

Обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Обмеженню доступу підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений.

Ці вимоги є "трискладовим тестом", який повинна пройти публічна інформація для визначення її відкритою чи обмеженою. Доступ до інформації може бути обмежено за умови додержання сукупності всіх трьох підстав.

Таким чином, передумовою для встановлення відкритості чи обмеження інформації є застосовування до такої інформації "трискладового тесту".

Відсутність висновку розпорядника інформації щодо наявності хоча б однієї з трьох складових "трискладового тесту" означає, що відмова у доступі до публічної інформації є необґрунтованою.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.01.2020 у справі № 806/1959/16 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.12.2019 у справі № 9901/249/19.

На виконання ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 05.01.2021 у справі № 440/3005/19 про надання звіту Національним банком України надіслано суду відповідь про вжиті заходи щодо усунення встановлених судом порушень за вих. № 18-0012/35382 від 23.04.2021, у якій суд повідомлено про направлення ОСОБА_1 листа № 18-005/35346 від 23.04.2021 /т. № 3, а.с. 28-29/.

У зазначеному листі Національного банку України, зокрема, повідомлено про відсутність підстав для надання запитуваної позивачем інформації, що встановлено за допомогою "трискладового тесту".

Так, щодо першої складової "трискладового тесту" відповідачем зазначається, що обмеження доступу до запитуваної інформації здійснюється виключно інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи кримінальним правопорушенням для захисту репутації або прав інших людей, адже розкриття змісту рішення суду може мати непередбачувані наслідки для клієнтів АТ КБ "Приватбанк" та для країни в цілому, враховуючи надто велику кількість клієнтів АТ КБ "Приватбанк".

Щодо другої складової "трискладового тесту" відповідачем зазначено, що розкриття банківської таємниці, яка міститься в запитуваному рішенні суду, може завдати шкоди відповідним юридичним та фізичним особам, які є клієнтами АТ КБ "Приватбанк".

Щодо третьої складової відповідачем зазначено, що розкриття банківської таємниці, яка міститься в запитуваному рішенні суду може завдати шкоди значній частині населення України, тому є підстави вважати, що шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Аналізуючи зміст відповіді Національного банку України від 23.04.2021 суд дійшов висновку, що відповідачем не виконано вимоги Верховного Суду щодо застосування "трискладового тесту", адже висновки відповідача про можливість завдання шкоди наданням запитуваного рішення та переважність такої шкоди над суспільним інтересом в її отриманні є припущеннями відповідача, які не підтверджені належними доказами. Зокрема, з вищевказаної відповіді Національного банку України не зрозуміло яка саме шкода буде завдана наданням позивачу запитуваної ним публічної інформації.

З огляду на зазначене, посилання відповідача на лист № 18-005/35346 від 23.04.2021, як доказ виконання постанови Верховного Суду від 06.08.2020 у цій справі судом не приймається.

Стосовно надання Національним банком України звіту про виконання судового рішення від 30.08.2021 за вих. № 18-008/79882 суд зазначає наступне.

Як вбачається зі змісту зазначеного звіту, Національним банком України 28.08.2021 надіслано ОСОБА_1 знеособлену копію рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.04.2019 у справі № 826/7432/17 із видаленням з рішення інформації, яка містить персональні дані відповідних фізичних осіб, а також банківську таємницю, що відповідає способу виконання рішення суду у цій справі, визначеному ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 10.08.2021.

Разом з тим, як вбачається з наданого відповідачем витягу з рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.04.2019 у справі № 826/7432/17, він містить лише частину вступної та частину резолютивної частини цього рішення та не містить взагалі описової та мотивувальної частини рішення.

Надання такої частини запитуваного рішення, на думку суду, не є доказом виконання постанови Верховного Суду від 06.08.2020 у справі №440/3005/19 щодо зобов`язання Національного банку України повторно розглянути запит ОСОБА_1 на отримання публічної інформації від 22 липня 2019 року з дотриманням вимог Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Відтак, підстави для прийняття звіту Національного банку України про виконання постанови Верховного Суду від 06.08.2020 у справі №440/3005/19 відсутні.

Щодо визнання протиправними дій відповідача та винесення окремої ухвали в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України суд зазначає таке.

Частиною першою статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Питання визнання дій Національного банку України протиправними щодо відмови повторно розглянути запит ОСОБА_1 від 22.07.2019 на виконання рішення суду у справі №440/3005/19 з дотриманням Закону України "Про доступ до публічної інформації" розглядалося Полтавським окружним адміністративним судом раніше та відповідно було прийнято окрему ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 31.08.2020, яка залишена без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 02.12.2020, якою заява ОСОБА_1 від 21.08.2020 про винесення окремої ухвали у справі №440/3005/19 задоволена частково. Визнано протиправними дії Національного банку України щодо відмови повторно розглянути запит ОСОБА_1 від 22.07.2019 на виконання рішення суду у справі 440/3005/19 з дотриманням вимог Закону України "Про доступ до публічної інформації". Зобов`язано Національний банк України вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону, а саме невиконанню постанови Верховного Суду України від 06.08.2020 у справі №440/3005/19. Зобов`язано Національний банк України протягом тридцяти календарних днів з дня отримання окремої ухвали надати відповідь до Полтавського окружного адміністративного суду про вжиті заходи щодо усунення встановлених судом порушень.

Крім того, дії Національного банку України щодо виконання рішення Верховного Суду у цій справі визнавалися протиправними і ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 10.08.2021 за заявою позивача.

Таким чином, з огляду на факт вирішення вищевказаного питання за заявою ОСОБА_1 в межах справи №440/3005/19 та враховуючи те, що винесення окремих ухвал не призвело до виконання рішення у цій справі, суд не вбачає обґрунтованих підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 від 30.08.2021 в порядку статті 383 КАС України.

Також відсутні підстави для задоволення заяви позивача від 30.08.2021 в частині встановлення способу виконання рішення суду у цій справі з огляду на те, що такій спосіб вже встановлено ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 10.08.2021 за заявою позивача.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів виконання постанови Верховного Суду від 06.08.2020 у справі №440/3005/19, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для встановлення нового строку для подання звіту про виконання постанови та накладення штрафу на керівника Національного банку України, відповідального за виконання рішення.

При цьому, суд звертає увагу на те, що поважних причин невиконання рішення суду у цій справі відповідач не повідомив, а суд не виявив; можливістю продовження процесуального строку в порядку статті 102 Кодексу адміністративного судочинства України відповідач не скористався та не звертався до суду із клопотанням щодо продовження строку подання звіту про виконання рішення.

Стосовно твердження представника Національного банку України про те, що останній не є розпорядником публічної інформації у вигляді судових рішень, у зв`язку із чим не має можливості визначити яку частину судового рішення можна оприлюднювати, а яку - ні, суд зазначає таке.

По - перше, за висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 06.08.2020 у справі №440/3005/19 Національний банк України є розпорядником запитуваної ОСОБА_1 публічної інформації.

По - друге, за висновками Верховного Суду у постанові від 06.08.2020 презумпція відкритості публічної інформації, визначена статтею 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" покладає на розпорядника публічної інформації обов`язок доведення того факту, що доступ до інформації може бути обмежений із застосуванням "трискладового тесту".

По - третє, відповідачем не надано жодних доказів щодо звернення ним до суду із заявою про роз`яснення судового рішення, встановлення чи зміну способу і порядку його виконання, якщо на думку відповідача постанова Верховного Суду від 06.08.2020 у справі №440/3005/19 є незрозумілою, або існують обставини, що ускладнюють чи унеможливлюють її виконання.

Повноваження голови Національного банку України визначаються статтею 19 Закону України "Про Національний банк України", приписами якої визначено, що голова Національного банку України керує діяльністю Національного банку у межах компетенції, визначеної цим Законом; діє від імені Національного банку і представляє його інтереси без доручення у відносинах з органами державної влади, з банками, фінансовими та кредитними установами, міжнародними організаціями, іншими установами і організаціями; видає акти організаційно-розпорядчого характеру, обов`язкові до виконання усіма службовцями Національного банку, його підприємствами, установами.

Відтак, особою, відповідальною за виконання постанови Верховного Суду від 06.08.2020 у справі № 440/3005/19 є голова Національного банку України - Шевченко Кирило Євгенович.

Відповідно до приписів частини другої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною сьомою статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що сплата штрафу не звільняє від обов`язку виконати рішення суду і подати звіт про його виконання. Повторне невиконання цього обов`язку тягне за собою застосування наслідків, установлених частинами першою і другою цієї статті, але розмір нового штрафу при цьому збільшується на суму штрафу, який було або мало бути сплачено за попередньою ухвалою.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» з 1 січня 2021 року встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі для працездатних осіб - 2270,00 грн.

Визначаючи розмір штрафу, суд дійшов висновку про достатність його застосування у мінімальному розмірі, тобто, на рівні двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи вищенаведене наявні підстави для встановлення Національному банку України нового строку для подання звіту про виконання постанови Верховного Суду від 06.08.2020 у справі №440/3305/19 - тридцять днів з дня отримання цієї ухвали.

На підставі викладеного та керуючись статтями 248, 256, 294, 382, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі №440/3005/19 від 11.08.2021 задовольнити.

У прийнятті звіту Національного банку України про виконання постанови Верховного Суду від 06.08.2020 у справі №440/3005/19 відмовити.

Накласти на голову Національного банку України - Шевченка Кирила Євгеновича (місце роботи: Національний банк України, , місцезнаходження: 38713, м. Київ, вул. Інститутська, 9, рнокпп не відомий) штраф у розмірі 45 400, 00 гривень.

Половину штрафу у розмірі 22 700,00 гривень стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ).

Половину штрафу у розмірі 22700,00 гривень стягнути на користь Державного бюджету України.

Встановити Національному банку України новий строк для подання звіту про виконання постанови Верховного Суду від 06.08.2020 у справі №440/3305/19 - тридцять днів з дня отримання цієї ухвали.

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про винесення окремої ухвали від 30.08.2021 відмовити.

Стягувачі:

- ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 );

- Державна судова адміністрація України (ідентифікаційний код 26255795, місцезнаходження: 01021, м. Київ, Печерський район, вул. Липська, будинок 18/5).

Боржник: голова Національного банку України Шевченко Кирило Євгенович (місце роботи: Національний банк України, , місцезнаходження: 38713, м. Київ, вул. Інститутська, 9, рнокпп не відомий).

Ухвала суду є виконавчим документом.

Строк пред`явлення ухвали до виконання - до 24.09.2024.

Попередити Національний банк України, що сплата штрафу не звільняє від обов`язку виконати рішення суду і подати звіт про його виконання. Повторне невиконання цього обов`язку тягне за собою застосування наслідків, установлених частинами першою і другою статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, але розмір нового штрафу при цьому збільшується на суму штрафу, який було або мало бути сплачено за попередньою ухвалою.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги в порядку, визначеному підпунктом 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або в разі розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 29 вересня 2021 року.

Суддя К.І. Клочко