Справа № 360/4701/21
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2021-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

30 вересня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/4701/21

Головуючий суддя Луганського окружного адміністративного суду Пляшкова К.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом адвоката Скиртача Сергія Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 02 вересня 2021 року надійшла позовна заява адвоката Скиртача Сергія Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі відповідач, ГУПФУ в Луганській області) з такими вимогами:

1) визнати протиправною бездіяльність відповідача, що полягає в незарахуванні позивачу до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії по Списку № 1, періодів роботи на шахті «Партизанська» виробничого об`єднання «Антрацит» з 26 травня 1986 року по 19 лютого 1996 року та з 14 травня 1996 року по 30 березня 1997 року; ППП «Плутон» з 27 травня 1997 року по 17 травня 1998 року; ТОВ «Плутон-2» з 18 травня 1998 року по 27 грудня 1998 року; Державному ВАТ «Шахта ім. В.В. Вахрушева» державної холдингової компанії «Ровенькиантрацит» з 28 грудня 1998 року по 19 лютого 2001 року протиправною;

2) зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до пільгового стажу за Списком № 1 періоди роботи на шахті «Партизанська» виробничого об`єднання «Антрацит» з 26 травня 1986 року по 19 лютого 1996 року та з 14 травня 1996 року по 30 березня 1997 року; ППП «Плутон» з 27 травня 1997 року по 17 травня 1998 року; ТОВ «Плутон-2» з 18 травня 1998 року по 27 грудня 1998 року; Державному ВАТ «Шахта ім. В.В. Вахрушева» державної холдингової компанії «Ровенькиантрацит» з 28 грудня 1998 року по 19 лютого 2001 року, здійснивши перерахунок пенсії відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з 01 травня 2021 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач 12 травня 2021 року звернувся до Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (далі Марківське ОУПФУ) із заявою про перерахунок пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1 відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Листом від 18 травня 2021 року № 91-88/Д-21/8-1238/21 Марківське ОУПФУ відмовило позивачу в перерахунок пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», з тих підстав, що до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії по Списку № 1, позивачу не зараховано спірні періоди роботи з повним робочім днем під землею. Марківське ОУПФУ послалося на те, що надані позивачем документи для перерахунку пенсії, що підтверджують наявність необхідного стажу, не можуть бути застосовані, оскільки вони видані підприємствами, що знаходяться на непідконтрольній українській владі території.

Позивач з такою відмовою не згоден, оскільки відповідач мав застосувати «Намібійські винятки», сформовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та ЄСПЛ в контексті оцінки документів, виданих підприємствами в установами, що знаходяться на окупованій території, оскільки має розуміти, що можливість збору доказів на окупованій території може бути істотно обмеженою, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право на пенсійне забезпечення позивача. Використання, виданих на окупованій території документів, не легалізує саму установу, що видали таку довідку.

Представник позивача також зазначає, що Марківське ОУПФУ 16 липня 2021 року ліквідовано в результаті його реорганізації, правонаступником є ГУПФУ в Луганській області.

З урахуванням зазначеного, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою від 07 вересня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (арк. спр. 31-32).

Від ГУПФУ в Луганській області, який є правонаступником Марківського ОУПФУ, 24 вересня 2021 року надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з таких підстав (арк. спр. 36-40).

За заявою позивача від 11 жовтня 2018 року рішенням Марківського ОУПФУ від 18 жовтня 2018 року № 79 позивачу призначено пенсію відповідно до статті 114 Закону № 1058-IV, загальний стаж склав 36 років 05 місяців 21 день, пільговий стаж роботи за Списком № 1 08 років 02 місяці 01 день.

Позивач звернувся до відповідача за перерахунком пенсії відповідно до статті 8 Закону № 345-VI із заявою довільної форми від 12 травня 2021 року, зарахувавши спірний період роботи до пільгового стажу за Списком № 1 згідно з записами в трудовій книжці. За результатами розгляду заяви Марківське ОУПФУ листом від 18 травня 2021 року № 91-88/Д-21/8-1238/21 відмовило позивачу в перерахунку пенсії із зазначенням підстав неврахування спірних періодів роботи до пільгового стажу за Списком № 1.

Так при призначенні пенсії пільговий стаж позивача обраховано за даними індивідуальних відомостей про застраховану особу Пенсійного фонду України (форма ОК-5) та складає 08 років 02 місяці 01 день. Спірний стаж не зарахований до пільгового стажу за Списком № 1, оскільки трудова книжка не є основним документом, що підтверджує стаж роботи в шкідливих умовах праці, спеціальний стаж або пільговий, оскільки в ній відсутні відомості про фактори, які визначають право на пенсію на пільгових умовах. Записи в трудовій книжці підтверджують лише період знаходження працівника в трудових відносинах з підприємством, а не тривалість роботи в шкідливих умовах, тому такий стаж згідно з Порядком № 637 має підтверджуватися уточнюючими довідками, а також виписками із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці.

На підтвердження спірних періодів роботи позивачем надано документи, видані підприємствами неіснуючих територіальних утворень, які розташовані на території, де органи української влади не здійснюють свої повноваження, тому такі документи є недійсними на території України та не створюють жодних правових наслідків.

Крім того відповідач зауважив, що у відповідності до приписів статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пункту 1 Порядку № 22-1 позивач із заявою встановленої форми для перерахунку пенсії до Марківського ОУПФУ не звертався. Відповідь-роз`яснення пенсійного органу на звернення позивача щодо роз`яснення права на перерахунок призначеної пенсії не є тотожним рішенню, яке пенсійний орган в межах своїх дискреційних повноважень повинен прийняти при особистому зверненні позивача з заявою у відповідності до вищезазначених правових норм.

Також відповідач зауважує, що до пільгового стажу позивача за Списком № 1 вже зарахований період його роботи з 01 січня 2000 по 19 лютого 2001 року, тому підстав для його повторного зарахування не має.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив таке.

З копій виданих на ім`я позивача паспорта громадянина України, довідки про присвоєння ідентифікаційного номера встановлено такі дані про позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 (арк. спр. 14-15).

Позивач звернувся до Марківського ОУПФУ із заявою від 11 жовтня 2018 року за призначенням пенсії, за результатами розгляду якої рішенням Марківського ОУПФУ від 18 жовтня 2018 року № 79 позивачу призначено пенсію відповідно до статті 114 Закону № 1058-IV, загальний стаж склав 36 років 05 місяців 21 день, пільговий стаж роботи за Списком № 1 08 років 02 місяці 01 день (арк. спр. 42, 48 зворот).

Розрахунок стажу до вказаного рішення про призначення пенсії не наданий, тому суд позбавлений можливості встановити, який період роботи позивача зарахований до його загального страхового стажу та до пільгового стажу за Списком № 1.

Позивач звернувся до Марківське ОУПФУ із заявою від 12 травня 2021 року про перерахунок пенсії відповідно до статті 8 Закону № 345-VI з зарахуванням до його пільгового стажу за Списком № 1 періодів роботи на шахті «Партизанська» виробничого об`єднання «Антрацит» з 26 травня 1986 року по 19 лютого 1996 року та з 14 травня 1996 року по 30 березня 1997 року; ППП «Плутон» з 27 травня 1997 року по 17 травня 1998 року; ТОВ «Плутон-2» з 18 травня 1998 року по 27 грудня 1998 року; Державне ВАТ «Шахта ім. В.В. Вахрушева» державної холдингової компанії «Ровенькиантрацит» з 28 грудня 1998 року по 19 лютого 2001 року (арк. спр. 49).

Як вказано в заяві, для перерахунку пенсії позивачем надано копії паспорту та трудової книжки, довідки від 16 липня 2015 року № № 713-717, копія наказу від 15 червня 1994 року № 51, довідки від 14 травня 2015 року № № 351-352, копія наказу від 20 червня 1997 року № 258, копії яких також надані в матеріали справи (арк. спр. 20-24, 49 зворот-54).

Листом від 18 травня 2021 року № 91-88/Д-21/8-1238/21 Марківське ОУПФУ надало позивачу роз`яснення, що спірні періоди не зараховано до пільгового стажу з тих підстав, що надані позивачем 12 травня 2021 року довідки видані підприємствами неіснуючих територіальних утворень, які розташовані на території, де органи української влади не здійснюють свої повноваження, тому такі документи є недійсними на території України та не створюють жодних правових наслідків (арк. спр. 16-17, 55).

Дослідженням копії трудової книжки позивача від 18 серпня 1983 року серії НОМЕР_2 встановлено, що в ній наявні такі записи за спірний період:

шахта «Партизанська» виробничого об`єднання «Антрацит»

запис № 6 від 26 травня 1986 року прийнятий на посаду електрослюсаря підземного з повним робочим днем під землею, наказ від 23 травня 1986 року № 217к;

запис без номера та без дати згідно з атестацією робочих місць підтверджено право на пенсію на пільгових умовах за Списком № 1, наказ № 51;

запис № 7 від 19 лютого 1996 року звільнений за власним бажанням, наказ від 19 лютого 1996 року № 33к;

запис № 10 від 14 травня 1996 року прийнятий електрослюсарем підземним з повним робочим днем під землею, наказ від 634к;

запис № 11 від 30 березня 1997 року звільнений у зв`язку із закінченням строку трудової угоди, наказі від 28 березня 1997 року № 373к;

Приватне промислове підприємство «Плутон»

запис № 14 від 27 травня 1997 року прийнятий підземним електрослюсарем з повним робочим днем під землею, наказ від 27 травня 1997 року № 78;

запис № 15 від 18 травня 1998 року звільнений за переведенням до ТОВ «Плутон-2», наказ від 18 травня 1998 року № 31к;

Товариство з обмеженою відповідальністю «Плутон-2»

запис № 16 від 15 травня 1998 року прийнятий підземним електрослюсарем з повним підземним робочим днем, наказ від 18 травня 1998 року № 6к;

запис № 17 від 31 грудня 1998 року звільнений, наказ від 31 грудня 1998 року № 69к;

Шахта «ім. В.В. Вахрушева» державної холдингової компанії «Ровенькиантрацит»

запис № 18 від 28 грудня 1998 року прийнятий підземним електрослюсарем з повним робочим днем під землею, наказ від 28 грудня 1998 року № 693к;

запис № 19 від 20 червня 1997 року робоче місце атестоване за умовами праці за Списком № 1, наказ від 20 червня 1997 року № 285;

запис № 20 від 23 травня 2001 року звільнений за власним бажанням, наказ від 23 травня 2001 року № 323к (арк. спр. 20-24).

Згідно з копіями довідок Відокремленого підрозділу «Шахти «Партизанська» Державного підприємства «Антрацит» від 16 липня 2015 року № № 713-717 ОСОБА_1 в період з 26 травня 1986 року по 19 лютого 1996 року працював повний робочий день на підземних роботах на шахті «Партизанська» виробничого об`єднання «Антрацит» та виконував гірничі роботи з повним робочим днем під землею за посадою електрослюсар підземний, що передбачена за Списком 1 розділом 1 підрозділом 1 постанови КМУ від 11.03.1994 № 162. Також вказані довідки містять інформацію про кількість підземних днів, отримувану позивачем в цьому періоді заробітну плату (арк. спр. 49 зворот-51).

Копією наказу шахти «Партизанська» виробничого об`єднання «Антрацит» від 15 червня 1994 року № 51 про результати атестації робочих місць за умовами переліку посад та професій на шахті, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджено перелік робочих місць, виробництв, робіт, професій та посад, для яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1, зокрема, електрослюсарі підземні (арк. спр. 52).

Згідно з копіями довідок Відокремленого підрозділу «Шахтоуправління Ясенівське» Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Ровенькиантрацит» від 14 травня 2015 року № № 351-352 ОСОБА_1 в період з 28 грудня 1998 року по 23 травня 2001 року працював повний робочий день під землею на шахті «ім. В.В. Вахрушева» та виконував гірничі роботи з повним робочим днем під землею за посадою електрослюсар підземний, що передбачена Списком 1 розділом 1 підрозділом 1 пунктом 1010100а постанови КМУ від 11.03.1994 № 162 (арк. спр. 53).

Копією наказу відкритого акціонерного товариства «Шахта ім. В.В. Вахрушева» Державної холдингової компанії «Ровенькиантрацит» від 20 червня 1997 року № 285 про результати атестації робочих місць за умовами праці затверджено перелік робочих місць, виробництв, робіт, професій та посад, зокрема, електрослюсарі підземні, для яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1, зокрема, електрослюсарі підземні (арк. спр. 54).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої, другої статті 5 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. […].

Частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Абзацами 9, 10 частини 3 статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом. За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Статтею 44 Закону № 1058-IV визначено, що:

- заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально (частина перша);

- заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку (частина друга);

- органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (частина третя).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Частиною четвертою статті 45 Закону № 1058-IV визначено, що перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки:

у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа;

у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

Згідно з частиною п`ятою статті 45 Закону № 1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Частиною першою статті 114 Закону № 1058-IV визначено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Абзацами першим та другим пункту 2 розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058-IV визначено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Відповідно до статті 1 Закону України від 02.09.2008 № 345-VI «Про підвищення престижності шахтарської праці» (далі - Закон № 345-VI) дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

Відповідно до статті 8 Закону № 345-VI мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788-XII) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Статтею 62 Закону № 1788-XII визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок № 383).

Зазначений Порядок № 383 регулює застосування Списків під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Зазначена постанова набула чинності з 21.08.92. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.92, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації (пункт 4.1 Порядку № 383).

Відповідно до пункту 4.3 Порядку № 383 у разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць, до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.

Відповідно до пункту 1 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами правці, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442 (набула чинності 21.08.1992) (далі Порядок № 442), атестація робочих місць за умовами праці (надалі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Згідно приписів пункту 3 Порядку № 442 атестація проводиться згідно з цим Порядком та методичними рекомендаціями щодо проведення атестації робочих місць за умовами праці, що затверджуються Мінсоцполітики і МОЗ.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 442 атестація робочих місць за умовами праці (далі - атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.

Відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінсоцполітики разом з МОЗ (пункт 8 Порядку № 442).

Пунктом 10 Порядку № 442, окрім іншого, передбачено, що результати атестації використовуються при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли і трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, встановлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Порядок № 22-1).

Згідно з пунктом 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Відповідно до абзацу шостого пункту 1.9 розділу І Порядку № 22-1 днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, припиненням перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отриманням пенсії за місцем фактичного проживання, продовженням виплати пенсії за довіреністю, виплатою частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплатою пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведенням виплати пенсії за новим місцем проживання, у зв`язку із працевлаштуванням (звільненням), початком (припиненням) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами (у разі подання заяви через вебпортал - дата реєстрації заяви зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).

Підпунктом 2 пункту 2.1 розділу II Порядку № 22-1 визначено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, зокрема документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, орган, що призначає пенсію, додає довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Абзацом першим пункту 2.7 розділу II Порядку № 22-1 встановлено, що до заяви про перерахунок пенсії у зв`язку з урахуванням страхового стажу (заробітної плати) після призначення пенсії, у зв`язку зі зміною кількості членів сім`ї, а також в інших випадках, які спричиняють збільшення чи зменшення розміру пенсії, надаються документи, передбачені підпунктами 2-4 пункту 2.1, пунктом 2.6 цього розділу.

Згідно з пунктом 4.1 розділу ІV Порядку № 22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Згідно з абзацами другим, третім, четвертим, шостим пункту 4.3 розділу ІV Порядку № 22-1 рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії приймається без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Згідно з абзацом першим пункту 4.7 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку, що у разі звернення пенсіонера з заявою про перерахунок пенсії та надання необхідних документів, уповноважений орган Пенсійного фонду України має за результатами розгляду такої заяви прийняти мотивоване рішення про перерахунок або про відмову в перерахунку пенсії. При цьому, рішення про відмову в перерахунку пенсії має містити зазначення причин відмови та порядку його оскарження.

Аналогічний за змістом правовий висновок викладено Верховним Судом в постанові від 21 грудня 2020 року в справі № 229/4165/17.

Судом встановлено, що Марківським ОУПФУ за заявою позивача від 12 травня 2021 року про перерахунок пенсії жодного рішення не прийнято, відповідь на заяву надано листом від 18 травня 2021 року № 91-88/Д-21/8-1238/21, що свідчить про недотримання органом Пенсійного фонду України встановленого законодавством порядку вирішення питання про перерахунок пенсії, а саме порушення положень частини п`ятої статті 45 Закону № 1058-IV та пункту 4.3 Порядку № 22-1.

Твердження відповідача щодо недотримання позивачем встановленого порядку звернення за перерахунком пенсії, оскільки він не звертався до відповідача із заявою встановленого зразка, а відповідачем остаточне рішення стосовно розгляду заяви позивача про перерахунок його пенсії не приймалося, суд відхиляє як безпідставні та необґрунтовані, оскільки зміст заяви позивача очевидно дає змогу оцінити намір заявника, містить всю необхідну інформацію, а відповідач в листі від 18 травня 2021 року № 91-88/Д-21/8-1238/21 не зазначав про неналежну форму та зміст заяви позивача про перерахунок пенсії.

Суд також вважає за необхідне зауважити, що відмовивши позивачу в розгляді його заяви по суті, відповідач допустив надмірний формалізм, наслідком чого стало порушення прав та інтересів позивача, як пенсіонера (верстви населення, яка навпаки потребує особливої уваги з боку держави в частині дотримання конституційних гарантій).

Аналогічний за змістом правовий висновок викладено Верховним Судом в постанові від 27 листопада 2019 року в справі № 748/696/17.

За наведеного правового регулювання та встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що відповідач безпідставно не прийняв вмотивоване рішення за заявою позивача про перерахунок пенсії.

Щодо наведених в листі від 18 травня 2021 року № 91-88/Д-21/8-1238/21 мотивів незарахування до пільгового стажу за Списком № 1 спірних періодів, суд зазначає таке.

Так, Марківське ОУПФУ відмовило в зарахуванні до пільгового стажу за Списком № 1 періодів роботи позивача на шахті «Партизанська» виробничого об`єднання «Антрацит» з 26 травня 1986 року по 19 лютого 1996 року та з 14 травня 1996 року по 30 березня 1997 року; на Державному ВАТ «Шахта ім. В.В. Вахрушева» державної холдингової компанії «Ровенькиантрацит» з 28 грудня 1998 року по 19 лютого 2001 року з тих підстав, що надані позивачем довідки від 16 липня 2015 року № № 713-717, копія наказу від 15 червня 1994 року № 51, довідки від 14 травня 2015 року № № 351-352, копія наказу від 20 червня 1997 року № 258 видані підприємствами, не зареєстрованими на території України.

Однак, суд не погоджується з такими твердженнями органу Пенсійного фонду України та вважає за необхідне зазначити, що у 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). «Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді Європейського суду з прав людини, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать».

При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (пункт 53 рішення у справі «Ковач проти України» від 07.02.2008, пункт 59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19.10.2004, пункт 50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13.01.2011, пункт 54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014 тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів, виданих закладами, що знаходяться на території проведення антитерористичної операції, як доказів, оскільки не прийняття їх призведе до порушень та обмежень прав позивача на соціальний захист та гарантоване йому право на пенсійне забезпечення.

Суд також вважає за необхідне зауважити, що надані позивачем уточнюючі довідки у повній мірі узгоджуються з записами в трудовій книжці позивача, тому відповідач при прийнятті рішення щодо перерахунку пенсії позивача мав врахувати наявну в уточнюючих довідках інформацію.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач безпідставно не зараховує до пільгового стажу за Списком № 1 періоди роботи позивача на шахті «Партизанська» виробничого об`єднання «Антрацит» з 26 травня 1986 року по 19 лютого 1996 року та з 14 травня 1996 року по 30 березня 1997 року, та Державне ВАТ «Шахта ім. В.В. Вахрушева» державної холдингової компанії «Ровенькиантрацит» з 28 грудня 1998 року по 19 лютого 2001 року, підтверджені уточнюючими довідками Відокремленого підрозділу «Шахти «Партизанська» Державного підприємства «Антрацит» від 16 липня 2015 року № № 713-717 та Відокремленого підрозділу «Шахтоуправління Ясенівське» Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Ровенькиантрацит» від 14 травня 2015 року № № 351-352.

Що стосується відмови відповідача в зарахуванні до пільгового стажу за Списком № 1 періодів роботи на ППП «Плутон» з 27 травня 1997 року по 17 травня 1998 року; ТОВ «Плутон-2» з 18 травня 1998 року по 27 грудня 1998 року, суд зазначає, що вказаний період роботи позивача підтверджений виключно записами в трудовій книжці позивача.

З аналізу вищезазначених правових норм суд дійшов висновку, що страховий стаж особи за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку (до 01.01.2004) обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду України на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом № 1058-IV, - за даними трудової книжки, після впровадження системи персоніфікованого обліку (після 01.01.2004) - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Після 21 серпня 1992 року основними документами, які підтверджують пільговий стаж - період роботи на відповідних посадах або за професіями, які включені до Списків, є трудова книжка та документи, що підтверджують проведення атестації робочих місць за умовами праці, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, якими можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

При цьому, значення трудової книжки та результатів атестації, як основних документів, що підтверджують пільговий стаж роботи, встановлено статтею 62 Закону № 1788-ХІІ, і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Проте, якщо трудова книжка відсутня або у ній не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Так записами в трудовій книжці позивача підтверджено, що позивач на ППП «Плутон» з 27 травня 1997 року по 17 травня 1998 року; ТОВ «Плутон-2» з 18 травня 1998 року по 27 грудня 1998 року працював електрослюсарем підземним з повним робочим днем під землею.

Однак, такі записи не містять інформації, що вказані підземні роботи відбувалися в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шатах, на будівництві шахт, рудників, копалень.

Також ані суду, ані відповідачу позивачем не надано жодних доказів, що у спірному періоді ППП «Плутон» та ТОВ «Плутон-2» здійснювали діяльність по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, з будівництва шахт і рудників.

Тобто наданими позивачем документами не підтверджено, що у вказаному періоді позивач був працівником, на якого відповідно до статті 1 Закону № 345-VI поширювалася дія цього Закону.

Відповідно, суд погоджується з твердженнями відповідача, що для зарахування періодів роботи позивача на ППП «Плутон» та ТОВ «Плутон-2» до пільгового стажу за Списком № 1 позивачу слід надати довідки цих підприємств (їх правонаступників, архівних установ), в яких має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Що стосується інших обставин, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, суд вважає за необхідне зауважити, що у пункті 25 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» зазначено, що суд зобов`язаний надавати відповідь на кожен із специфічних, доречних та важливих доводів заявника. Виходячи з позиції цього суду, що висловлена в пункті 42 рішення «Бендерський проти України», судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються.

Вказані вимоги зобов`язують суди при вирішенні справи у кожному конкретному випадку вживати передбачені законом заходи з метою з`ясування всіх обставин у справі, що мають значення для вирішення спору, встановити та надати вичерпну оцінку фактичним обставинам у межах спірних правовідносин з метою з`ясування об`єктивних причин та факторів, що зумовили настання для платника негативних наслідків у вигляді порушеного права, що підлягає захисту, та в достатній мірі висвітлити мотиви прийняття конкретних рішень.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зважаючи на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що відповідач безпідставно не зарахував до пільгового стажу позивача за Списком № 1 період його роботи на шахті «Партизанська» виробничого об`єднання «Антрацит» з 26 травня 1986 року по 19 лютого 1996 року та з 14 травня 1996 року по 30 березня 1997 року, та Державне ВАТ «Шахта ім. В.В. Вахрушева» державної холдингової компанії «Ровенькиантрацит» з 28 грудня 1998 року по 19 лютого 2001 року, чим допустив протиправну бездіяльність. Відповідно, вимоги позивача в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Вимоги представника позивача в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», суд дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права, у межах спірних правовідносин не відповідає фактичним обставинам справи, об`єкту порушеного права, оскільки відповідачем таке рішення не приймалося, достатність пільгового стажу за Списком № 1, з урахуванням періодів роботи на шахті «Партизанська» виробничого об`єднання «Антрацит» з 26 травня 1986 року по 19 лютого 1996 року та з 14 травня 1996 року по 30 березня 1997 року; Державному ВАТ «Шахта ім. В.В. Вахрушева» державної холдингової компанії «Ровенькиантрацит» з 28 грудня 1998 року по 19 лютого 2001 року, для здійснення перерахунку за статтею 8 Закону № 345-VI не встановлювалась, тому суд дійшов висновку, що права позивача порушуються бездіяльністю відповідача щодо неприйняття відповідного рішення.

Тому, з метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім, необхідним та ефективним:

визнати протиправною бездіяльність Марківського ОУПФУ щодо неприйняття рішення за наслідками розгляду заяви позивача від 12 травня 2021 року про перерахунок пенсії;

зобов`язати ГУПФУ в Луганській області прийняти рішення відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, за заявою позивача від 12 травня 2021 року із зарахуванням до пільгового стажу за Списком № 1 періодів роботи на шахті «Партизанська» виробничого об`єднання «Антрацит» з 26 травня 1986 року по 19 лютого 1996 року та з 14 травня 1996 року по 30 березня 1997 року; Державному ВАТ «Шахта ім. В.В. Вахрушева» державної холдингової компанії «Ровенькиантрацит» з 28 грудня 1998 року по 19 лютого 2001 року.

В іншій частині вимоги позивача у межах спірних правовідносин не відповідають об`єкту порушеного права, у зв`язку з чим у задоволенні вказаних вимог належить відмовити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.

У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору (частина восьма статті 139 КАС України).

Позивачем за подання даної позовної заяви сплачено судовий збір у сумі 908,00 грн, що підтверджено квитанцією про сплату судового збору (арк. спр. 48).

Оскільки спір виник внаслідок неправильних дій Марківського ОУПФУ і позовні вимоги підлягають частковому задоволенню внаслідок обрання неналежного способу захисту порушеного права, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 908,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов адвоката Скиртача Сергія Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (місцезнаходження: 93404, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вулиця Шевченка, будинок 9, код за ) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо неприйняття рішення за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 від 12 травня 2021 року про перерахунок пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області прийняти рішення відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, за заявою позивача від 12 травня 2021 року із зарахуванням до пільгового стажу за Списком № 1 періодів роботи на шахті «Партизанська» виробничого об`єднання «Антрацит» з 26 травня 1986 року по 19 лютого 1996 року та з 14 травня 1996 року по 30 березня 1997 року; Державному ВАТ «Шахта ім. В.В. Вахрушева» державної холдингової компанії «Ровенькиантрацит» з 28 грудня 1998 року по 19 лютого 2001 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.О. Пляшкова