Справа № 202/5620/21
Суддя: Марченко Н. Ю.
Дата ухвалення: 2021-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 202/5620/21
Провадження № 2-а/202/71/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2021 року місто Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі головуючої судді Марченко Н.Ю. за участю секретаря судового засідання Терещук Л.І., представників позивача Куцугуб О.Ю., Тіменцевої О.В., відповідача Анісімова В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Індустріального відділу у м. Дніпрі Головного управління ДМС України у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про примусове видворення за межі України громадянина Російської Федерації, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2021 року Індустріальний відділ у м. Дніпрі Головного управління ДМС України у Дніпропетровській області звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому зазначає, що відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином Російської Федерації, прибув на територію України у 1997 року та з того часу територію України не залишав. 16.04.2021 року провідним спеціалістом Індустріального відділу у м. Дніпрі ГУ ДМС України у Дніпропетровській області відносно ОСОБА_1 був складений протокол ПР МДН 001620 про адміністративне правопорушення, передбачене за ч. 1 ст. 203 КУпАП. Відповідач мешкає без реєстрації за різними адресами у м. Дніпрі та ухиляється від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування. Постановою ПР МДН 001620 від 16.04.2021 року на відповідача було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн., який ним сплачено. Крім того, 16.04.2021 року у зв`язку з порушенням правил перебування на території України, з метою забезпечення вимог законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства відносно ОСОБА_1 , Індустріальним РВ у м. Дніпрі ГУ ДМС України у Дніпропетровській області на підставі ст. 26 Закону «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відповідно до положень Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23.04.2012 року № 353/271/150, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 21.05.2012 року за № 806/21119, було прийнято рішення № 8 про примусове повернення до країни походження або третьої країни, яким відповідача зобов`язано залишити територію України у термін до 14.05.2021 року. Рішення про примусове повернення з України від 16.04.2021 року відповідачем не оскаржувалося. Відповідач не виконав рішення про примусове повернення з України, від виконання вказаного рішення ухиляється.

Таким чином, здійснивши в`їзд на територію України у 1997 році разом із матір`ю, яка також є громадянкою Російської Федерації, відповідач з того часу з України не виїжджав, не маючи законних підстав для подальшого перебування в Україні, перейшов на нелегальне становище, із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області не звертався, інформація щодо визнання відповідача біженцем або особи, яка потребує додаткового захисту, відсутня.

За цих підстав Індустріальний відділ у м. Дніпрі Головного управління ДМС України у Дніпропетровській області просить примусово видворити за межі України громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 вересня 2021 року Індустріальному відділу у м. Дніпрі Головного управління ДМС України у Дніпропетровській області був поновлений строк звернення до суду з даним адміністративним позовом, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

В судовому засіданні представники позивача Куцугуб О.Ю. та Тіменцева О.В. позов підтримали.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні з адміністративним позовом погодився, але відзначив, що бажав би повернутися до України. Пояснив, що з 1997 року мешкає м. Дніпрі разом із матір`ю в будинку вітчима, не має документів, необхідних для виїзду до Російської Федерації.

Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Судом установлено, що згідно з протоколом АА 170203 про адміністративне затримання за ч. 2 ст. 262 КУпАП ОСОБА_1 16.04.2021 року був доставлений поліцейським ВП № 2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області до Індустріального районного відділу у м. Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області.

За порушення правил перебування на території України та ухилення від виїзду з території України відносно відповідача співробітниками Індустріального РВ у м. Дніпрі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області 16.04.2021 року був складений протокол ПР МДН 001620 про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 203 КУпАП «Порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні і транзитного проїзду через територію України».

Постановою Індустріального РВ у м. Дніпрі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області ПН МДН 001619 від 16.04.2021 року на відповідача було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 1700 грн., який ним сплачено.

Крім того, 16.04.2021 року за порушення правил перебування на території України відносно громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 Індустріальним РВ у м. Дніпрі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області було прийнято рішення № 8 про примусове повернення до країни походження або третьої країни, яким відповідача зобов`язано залишити територію України у термін до 14.05.2021 року.

Про зазначене рішення позивача відповідач був обізнаний, що підтверджується його власноручною розпискою від 17.04.2021 року.

Відповідно до службової записки № 1201.3.3/39950-21 від 13.09.2021 року громадянин Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та його мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області не зверталися, інформація щодо визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового захисту, відсутня.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 вересня 2021 року, яке на час розгляду цієї справи не набрало законної сили, ухвалено примусово видворити за межі України мати відповідача громадянку Російської Федерації ОСОБА_2 .

Вирішуючи даний адміністративний позов, суд враховує, що правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" № 3773-VI від 22 вересня 2011 року.

Відповідно до ч.1 ст. 26 даного Закону іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, може супроводжуватися забороною щодо подальшого в`їзду в Україну строком на три роки. Строк заборони щодо подальшого в`їзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення. Порядок виконання рішення про заборону щодо подальшого в`їзду в Україну визначає Кабінет Міністрів України.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» один із примірників рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства видається іноземцю або особі без громадянства, стосовно яких воно прийнято. У рішенні зазначаються підстави його прийняття, порядок оскарження та наслідки невиконання. Форма рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства затверджується спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України.

Згідно з ч. 4 ст. 26 Закону рішення про примусове повернення може бути оскаржено до суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Частина 6 ст. 26 Закону передбачає, що контроль за правильним і своєчасним виконанням рішення про примусове повернення іноземця або особи без громадянства здійснюється органом, що його прийняв.

З метою контролю за виконанням іноземцем та особою без громадянства рішення про примусове повернення службові особи органу охорони державного кордону чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції, можуть супроводжувати такого іноземця та особу без громадянства по території України.

Відповідно до ч. 7 ст. 26 Закону у разі прийняття рішення про примусове повернення в паспортному документі іноземця або особи без громадянства скасовується віза і вилучаються документи, що підтверджують законні підстави перебування в Україні.

В силу ч. 8 ст. 26 Закону примусове повернення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, які не досягли 18-річного віку, до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Частина 1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачає, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Іноземцям та особам без громадянства, зазначеним у цій статті, забороняється подальший в`їзд в Україну строком на п`ять років. Строк заборони щодо подальшого в`їзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення та додається до строку заборони в`їзду в Україну, який особа мала до цього.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону рішення суду про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства може бути оскаржено в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч. 8 ст. 30 Закону положення цієї статті не застосовуються до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Статтею 31 Закону визначено перелік обставин, за наявності яких забороняється примусове повернення чи примусове видворення іноземця або особи без громадянства.

Так, іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн, зокрема: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Відповідно до пп. 2 п. 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 року № 150 іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більше як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України. Порядок обчислення зазначеного строку встановлюється МВС.

Згідно пункту 2 розділу І Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом МВС України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, СБУ 23.04.2012 № 353/271/150 (далі - Інструкції) терміни «примусове повернення» та «примусове видворення» означають систему адміністративно-правових заходів, спрямованих на примушування іноземців, які незаконно перебувають в Україні, покинути територію України всупереч їх волі і бажанню.

Відповідно до пунктів 4, 5, 6 розділу І Інструкції іноземці можуть бути примусово повернуті до країни походження чи третьої країни на підставі рішення органу ДМС або органу охорони державного кордону, або органу СБУ про примусове повернення чи примусово видворені на підставі винесеної за позовом цих органів/підрозділів постанови адміністративного суду про примусове видворення.

Підставами для прийняття рішення про примусове повернення іноземців до країни походження або третьої країни є: дії, що порушують законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; дії, що суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку; якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України; затримання іноземців органами охорони державного кордону у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України.

Матеріали справи свідчать про порушення відповідачем законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, зокрема правил перебування в Україні.

При цьому в судовому засіданні не було встановлено наявності обставин, передбачених ст.ст. 30, 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», які забороняють примусове видворення відповідача.

Крім того, відсутні підстави вважати, що відповідач підпадає під захист ст. 3 Протоколу № 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд бере до уваги, що відповідач прибув до України зі своєю матір`ю в 1997 році, тобто з дитинства тривалий час проживає в Україні, де ним була отримана освіта та у них склалися певні усталені соціальні зв`язки, отже відповідач має право на повагу до свого приватного і сімейного життя.

В той же час суд ураховує, що чинним законодавством не передбачено виключень із загальних для всіх іноземців правил перебування на території України і наявність соціальних зв`язків, у тому числі сімейних, не звільняє особу від відповідальності та наслідків вчинення порушення міграційного законодавства України.

Суд відзначає, що позивач після досягнення ним повноліття тривалий час нелегально перебуває на території України і не здійснює будь-яких дій, спрямованих на легалізацію свого проживання та перебування на території України.

Таким чином, приймаючи до уваги, що громадянин Російської Федерації ОСОБА_1 порушує правовий режим знаходження на території України, не виконав у встановлений строк без поважних причин рішення про його примусове повернення до країни походження, не відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту, підстави вважати, що відповідач підпадає під захист статті 3 Протоколу № 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" відсутні, суд вважає наявними підстави для його примусового видворення за межі території України.

За таких обставин адміністративний позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 243-246, 271, 288 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов Індустріального відділу у м. Дніпрі Головного управління ДМС України у Дніпропетровській області (місцезнаходження: м. Дніпро, пр. Слобожанський, 8) до ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) про примусове видворення за межі України громадянина Російської Федерації задовольнити.

Примусово видворити за межі України громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н. Ю. Марченко