Справа № 420/13989/21
Суддя: Глуханчук О.В.
Дата ухвалення: 2021-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Глуханчука О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та Пенсійного фонду України про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

06 серпня 2021 року до суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та Пенсійного фонду України, у якому позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 06 від 24.11.2020 щодо нарахування судді у відставці ОСОБА_1 довічного грошового утримання в розмірі 58% грошової суддівської винагороди судді, працюючого на відповідній посаді;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати судді у відставці ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді стаж, який дає право на призначення та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, в розмірі 90%, виходячи з фактичного стажу 39 років 5 місяців 2 дні;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеської області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судці у відставці ОСОБА_1 (рнокпп - НОМЕР_1 ,) у розмірі 90% грошового утримання працюючого судді Одеського апеляційного суду на підставі довідки Одеського апеляційного суду від 10.03.2020 року за вих. № 06-21/301/2020, виходячи з розміру 236 475,00 грн., починаючи з 19 лютого 2020 року, з урахуванням раніше виплачених сум щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання;

стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області () на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 908, 00 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що він ОСОБА_1 є суддею у відставці Апеляційного суду Одеської області та перебуває на обліку в Малиновському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в місті Одесі, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України з 10 вересня 2019 року.

Позивач вказує, що з 26.09.2016 року він отримував щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90% суддівської винагороди, призначеної відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VI, в редакції чинної на час виходу у відставку.

10.03.2020 року, отримавши в Одеському апеляційному суді довідку від 10.03.2020 року №06-21/301/2020 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці станом на 01 січня 2020 року та 13.03.2020 року, позивач звернувся до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Одесі для здійснення перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці за цією довідкою. Однак, позитивної відповіді не отримав, оскільки рішенням Відділу з питань перерахування пенсій №9 управління застосування пенсійного законодавства УПФУ №858506 від 17.03.2020 року відмовлено у перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки від 10.03.2020 року №06-21/301/2020.

Як зазначає позивач, за результатами судового оскарження ним відмови управління Пенсійного фонду України щодо перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки від 10.03.2020 року №06-21/301/2020, П`ятий апеляційний адміністративний суд постановою від 12 листопада 2020 року по справі №420/5637/20, змінивши рішення суду першої інстанції, зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1 , на підставі довідки Одеського апеляційного суду від 10.03.2020 року №06-21/301/2020 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в порядку, визначеному ст.142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 1402-VIII від 02.06.2016 , починаючи з 19.02.2020 року.

Проте, як вказує позивач, на виконання рішення суду по справи №420/5637/20, відповідач при перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання рішенням № 06 від 24.11.2020 року, яке позивач отримав у березні 2021 року, зменшив з 90% до 58% розмір грошового утримання судді у відставці.

Не погоджуючись з діями відповідача щодо зменшення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 90 % на 58 % грошового утримання працюючого на відповідній посаді судді, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Позивач зазначає, що дії відповідача призвели до втрати ним частини доходів.

Позивач вказує, що за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Свої доводи позивач обґрунтовує тим, що рішенням Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020 скасовано норму про те, що судді у відставці можуть отримувати довічне утримання за новими розрахунками лише через три роки, після вдалого проходження ними кваліфікаційного оцінювання.

Рішенням КСУ усунено різні підходи для порядку обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці і воно повинно обчислюватися виходячи з вимог ч.3 ст.142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII, згідно якої «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судці у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді».

З огляду на зазначену норму, позивач вважає, що при наявності стажу понад 39 років, розмір його довічного грошового утримання складає 90% від винагороди працюючого на відповідній посаді судді, а дії відповідача щодо зменшення відсоткового значення розміру грошового утримання з 90 % до 58 % - протиправними, та такими, що порушують його права.

Процесуальний рух справи

Ухвалою суду від 11 серпня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення сторін (у письмовому провадженні), відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України.

Ухвалою суду від 12 серпня 2021 року адміністративний позов залишено без руху після відкриття провадження у справі, відповідно до ст. 171 КАС України, у зв`язку з його невідповідністю приписам п. 4 ч. 5 ст. 160 КАС України.

У відповідності з п. 4 ч. 5 ст. 160 КАС України у позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Вказаний адміністративний позов одночасно поданий до двох відповідачів: Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та Пенсійного фонду України, однак всупереч п. 4 ч. 5 ст. 160 КАС України, у позовній заяві не було визначено зміст позовних вимог до відповідача - Пенсійного фонду України.

27 серпня 2021 року позивачем через канцелярію суду подано заяву про усунення недоліків позову, відповідно до якої позовні вимоги викладені у такій редакції:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №06 від 24.11.2020 року щодо нарахування судді у відставці ОСОБА_1 довічного грошового утримання в розмірі 58% грошової суддівської винагороди судді, працюючого на відповідній посаді;

зобов`язати Пенсійний фонд України здійснити виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 90% грошового утримання працюючого судді Одеського Апеляційного суду Одеської області сума якого складає 236 475,00 грн., виходячи із вказаного розміру суддівської винагороди та стажу;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати судді у відставці ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді стаж, який дає право на призначення та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, в розмірі 90%, виходячи з фактичного стажу 39 років 5 місяців 2 дні;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеської області дійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 90% грошового утримання працюючого судді Одеського апеляційного суду на підставі довідки Одеського апеляційного суду від 10.03.2020 року за вих. № 06-21/301/2020, виходячи з розміру 236 475,00 гри., починаючи з 19 лютого 2020 року, з урахуванням раніше виплачених сум щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання;

стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 908, 00 грн. (дев`ятсот вісім гривень).

Ухвалою суду від 31 серпня 2021 року прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 про уточнення позовних вимог у справі №420/13989/21. Залучено до участі у справі № 420/13989/21 у якості другого відповідача Пенсійний фонд України (01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 9).

Позиції відповідачів

30 серпня 2021 року до суду через канцелярію надійшов відзив на позовну заяву від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Відповідно до відзиву, відповідач проти задоволення позову заперечує.

Головне управління не погоджується з вимогами, викладеними у позовній заяві з огляду на наступне.

Відповідач вказує, що до стажу роботи судді зараховується робота на посадах, визначених статтею 137 Закону №1402-УІІІ, а саме на посадах:

- судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;

- члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

- судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Як зазначає відповідач, на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2020 року у справі №420/5637/20, Головним управлінням здійснено перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 року на підставі довідки Одеського апеляційного суду від 10.03.2020 року за вих. № 06-21/301/2020, виходячи з відсоткового розміру суддівської винагороди у 58% відповідно до вимог Закону №1402-VIII.

Головне управління вважає помилковим посилання позивача на те, що перерахунок має бути здійснений у розмірі 90 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, виходячи з наступного.

В обґрунтування визначення відсоткового значення суддівської винагороди у 58% від винагороди працюючого на відповідній посаді судді, відповідач посилався на приписи ч. 3 ст. 142 Закону №1402-VIII, згідно яких щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Відповідач вказує, що згідно положень ст. 137 Закону №1402-VIII, стаж на посаді судді позивача становить 24 роки, відтак відсотковий розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 58 %.

Окрім того, у відзиві на позовну заяву відповідач посилався на порушення позивачем строку звернення до суду з позовом щодо оскарження рішення про перерахунок грошового утримання № 06 від 24.11.2020, встановленого ст.122 КАС України, яка передбачає шестимісячний строк звернення до суду з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав.

Відповідач зазначив, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому її розмір відомий позивачеві. Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Таку думку висловив Верховний Суд у постанові від 31.03.2021 по справі 240/12017/19.

За таких обставин, відповідач вважає, що позовні вимоги стосуються перерахунку щомісячного довічного грошового утримання на підставі рішення № 06 від 24.11.2020 року, відтак з цієї дати почався відлік шестимісячного строку звернення до суду, який сплинув на дату подання цього позову.

15 вересня 2021 року до суду надійшов відзив від Пенсійного фонду України.

Відповідно до відзиву, Пенсійний фонд України не погоджується з позовними вимогами ОСОБА_1 .

Доводи Пенсійного фонду обґрунтовані наступним:

- згідно пункту 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 № 280 (далі - Положення №280), Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню;

- постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2020 № 1279 внесено зміни до підпункту 4 пункту 4 Положення № 280, згідно з якими Пенсійний фонд України забезпечує своєчасне та у повному обсязі фінансування виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством проводяться за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством;

- згідно з Порядком №312, у редакції постанови КМУ № 1279, асигнування з державного бюджету, які виділяються для забезпечення пенсійних виплат, і кошти Пенсійного фонду України, що надходять на видатковий рахунок, Пенсійний фонд України розподіляє та спрямовує на фінансування пенсій та інших виплат, які згідно із законодавством проводяться за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством, а також видатків головним управлінням Пенсійного фонду України згідно з потребою;

- таким чином, Пенсійний фонд України здійснює фінансування пенсій шляхом розподілу коштів, що надходять на його видатковий рахунок. Спеціальних підрозділів, які безпосередньо виплачують пенсію одержувачам, в Пенсійному фонді України не створено.

- повноважень формувати виплатні документи (списки на виплату пенсій, відомості тощо) шляхом включення до них нарахованих конкретним одержувачам сум пенсії та підписувати їх Пенсійний фонд не має;

- відповідно до ст. 52 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ пенсії виплачуються органами Пенсійного фонду України через установи відкритого акціонерного товариства Державний ощадний банк України за місцем фактичного проживання пенсіонера на підставі відповідних документів, що оформляються органом Пенсійного фонду України;

- повноваження Пенсійного фонду України та головних управлінь ПФУ щодо виплати пенсій згідно із Законом № 2262 (крім пенсіонерів з числа військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей), розмежовані наступним чином:

Пенсійний фонд України забезпечує фінансування виплати пенсій за виплатними документами, сформованими головними управліннями Фонду в областях та місті Києві. Централізоване перерахування коштів (фінансування) не є персоналізованим, не передбачає індивідуального визначення суми виплати кожному одержувачу та лише спрощує процедуру проходження коштів від Фонду до банку (пошти);

головні управління Фонду в областях та місті Києві здійснюють виплату пенсій шляхом обчислення розмірів пенсійних виплат кожному одержувачу, а також оформлення, підписання в установленому порядку та подання AT Ощадбанк виплатних документів (списків на зарахування пенсії на поточні (карткові) рахунки одержувачів).

На підставі викладеного, Пенсійний фонд України зазначає, що функції з виплати пенсій є дискреційними повноваженнями головних управлінь Пенсійного фонду України, а поняття фінансування виплати пенсії та виплата пенсії не є тотожними. Після набрання чинності Постановою № 1279 не відбулося передачі Пенсійному фонду України від головних управлінь Фонду повноважень здійснювати виплату нарахованої пенсії.

Таким чином, відповідач вважає, що зобов`язання Пенсійного фонду України здійснити виплату пенсії позивачу виходитиме за межі повноважень останнього.

Також Пенсійний фонд України у своєму відзиві посилався на порушення позивачем строку звернення до суду з позовом про перерахунок пенсії, встановленого ст.122 КАС України, яка передбачає шестимісячний строк звернення до суду з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав.

Інші заяви по суті справи, клопотання учасниками справи не надавались, додаткові докази не надходили.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Статтею 258 КАС України визначено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши подані сторонами заяви по суті справи і докази на їх обґрунтування, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, судом встановлено наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 12 грудня 2016 року вийшов у відставку з посади судді Апеляційного суду Одеської області (з 03 січня 2019 року - Одеського апеляційного суду) та перебуває на обліку в Малиновському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в місті Одесі, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України з 10 вересня 2019 року.

З 26.09.2016 року позивач отримував щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90% суддівської винагороди, призначеної відповідно до Закону України Про судоустрій і статус суддів від 07.07.2010 року №245З-VI, в редакції чинної на час виходу у відставку.

Як вбачається з матеріалів пенсійної справи, у подальшому, позивачу здійснювалися перерахунки щомісячного довічного грошового утримання судді, у тому числі у зв`язку зі зміною правового регулювання розміру посадового окладу судді.

Зокрема, 10 березня 2020 року Одеським апеляційним судом видано ОСОБА_1 для подання до органів ПФУ Довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 06-21/301/2020, відповідно до якої розмір суддівської винагороди, яка має бути врахована при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з 1 січня 2020 року складає 236 475,00 грн. (а.с. 24).

Позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки від 10 березня 2020 року №06-21/301/2020.

Рішенням Головного управління ПФУ в Одеській області №858506 від 17 березня 2020 року позивачу відмовлено у такому перерахунку (а.с. 107).

Позивач оскаржив відмову Головного управління ПФУ в Одеській області у судовому порядку.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2020 року у справі №420/5637/20 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задоволено. Суд вирішив:

Визнати неправомірним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №858506 від 17.03.2020 року про відмову у проведенні перерахунку судді у відставці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці, на підставі довідки Одеського апеляційного суду довідку від 10.03.2020 року №06-21/301/2020 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 19.02.2020 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1 у розмірі 90% від суддівської винагороди на підставі довідки Одеського апеляційного суду довідку від 10.03.2020 року №06-21/301/2020 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 19.02.2020 року.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2020 року, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2020 року змінено. Викладено третій абзац його резолютивної частини у наступній редакції: «Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1 , на підставі довідки Одеського апеляційного суду від 10.03.2020 року №06-21/301/2020 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в порядку, визначеному ст.142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 1402-VIII від 02.06.2016 , починаючи з 19.02.2020 року.».

З матеріалів пенсійної справи позивача судом встановлено, що на виконання рішення суду по справі №420/5637/20, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області здійснено перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 .

24 листопада 2020 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області прийнято протокольне рішення №06 про перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Одеського апеляційного суду від 10.03.2020 року №06-21/301/2020 (на виконання судового рішення 12 листопада 2020 року у справі №420/5637/20).

За результатами перерахунку за протокольним рішенням від 24 листопада 2020 року №06, здійснено перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 року, виходячи з відсоткового розміру 58 % суддівської винагороди працюючого судді.

Згідно вказаного перерахунку:

Страховий стаж (повний) 41 рік 10 місяців 23 дні;

Стаж на посаді судді 24 роки 9 місяців 26 днів;

Загальний процент пенсії від заробітку 58%;

Основний розмір пенсії (у т.ч. з надбавками) 137 155, 50 грн.

Листом від 15 лютого 2021 року №1962-1953/Б-02/8-1500/21, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, на звернення позивача, повідомило про стан виконання судового рішення у справі №420/5637/20, а саме: «На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03.08.2020 та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12.11.2020 по справі № 420/5637/20 проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці з 19.02.2020 при страховому стажі 41 рік 10 місяців (в т. ч. суддівський стаж 24 роки, що становить 58% суддівської винагороди), та розмір на 01.12.2020 становить 137155,50 грн. (236475,00 грн.х58%). Рішення суду виконано в повному обсязі. Зазначений розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці Вам нараховано на грудень 2020 року. Сума доплати за період з 19.02.2020 по 30.11.2020 становить 771144,67 грн. та включена до реєстру судових рішень.» (а.с. 26).

Ознайомившись із позицією відповідача щодо виконання судового рішення у справі №420/5637/20 про перерахунок довічного грошового утримання на підставі довідки Одеського апеляційного суду довідку від 10 березня 2020 року №06-21/301/2020 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 19.02.2020 року, позивач, не погоджуючись зі зменшенням розміру його щомісячного довічного грошового утримання з 90 % на 58 % грошового утримання працюючого на відповідній посаді судді, звернувся до суду з даним позовом.

Позивач вважає, що відповідачем неправомірно здійснено перерахунок його щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 58 % від розміру суддівської винагороди, а не 90% заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді, як це було визначено при виході у відставку

У свою чергу, відповідач, посилаючись на положення ч. 3 ст. 142 Закону № 1402-VIII та суддівський стаж позивача у 24 роки, вважає, що з 19 лютого 2020 року його щомісячне довічне грошове утримання має розраховуватися, виходячи з 58 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Отже, спірні правовідносини у даній справі виникли навколо питання стосовно того, який відсоток суддівської винагороди підлягає застосуванню при здійсненні Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області перерахунку з 19.02.2020 року раніше призначеного ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Одеського Апеляційного суду від 10.03.2020 року №06-21/301/2020 (на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2020 року та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2020 року у справі №420/5637/20).

Вирішуючи спірні правовідносини в межах заявлених позовних вимог, надаючи юридичну кваліфікацію встановленим обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 3 Конституції України, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Статтею 22 Конституції України, зокрема, передбачено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 64 Конституції України гарантовано, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Статтею 126 Конституції України встановлено, що незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України.

Відповідно до ст. 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя.

Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема судоустрій, судочинство, статус суддів.

Так, організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів визначає Закон України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 № 1402-VIII, який забезпечує право кожного на справедливий суд (надалі Закон № 1402-VIII).

Згідно із пунктом 2 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України від 07.07.2010 № 2453-VI Про судоустрій і статус суддів, крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Статтею 142 Закону № 1402-VIII регламентовані питання отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Відповідно до ч. 1 цієї статті, судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року;

2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Згідно з ч. 2 ст. 142 Закону № 1402-VIII, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до ч. 3 ст. 142 Закону № 1402-VIII, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Частиною четвертою та п`ятою цієї ж статті передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до частини третьої статті 135 Закону №1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді становить, зокрема:

судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року

Разом з цим, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Пунктом 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI Про судоустрій і статус суддів. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідних положень Закону №1402-VIII зі змінами.

У вказаному рішенні зазначено, зокрема, що судді, які вже перебувають у відставці та досягли шістдесятип`ятирічного віку, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом № 1402-VIII.

Конституційний Суд України вважає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності. Запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402 різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини першої статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.

У зв`язку з викладеним, Конституційний Суд України рішенням від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020 пункт 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII, яким було передбачено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу, визнав неконституційним.

Згідно з частиною першою статті 91 Закону України від 13.07.2017 № 2136-VIII Про Конституційний Суд України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Статтею 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Отже, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 № 2-р/2020 Закон № 1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

З огляду на викладене, з 19.02.2020, наступного дня з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020 у позивача виникло право (підстава) на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до Закону № 1402-VIII.

Так, постановою від 12 листопада 2020 року по справі №420/5637/20 П`ятий апеляційний адміністративний суд зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1 , на підставі довідки Одеського апеляційного суду від 10.03.2020 року №06-21/301/2020 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в порядку, визначеному ст.142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 1402-VIII від 02.06.2016 , починаючи з 19.02.2020 року.

Що стосується відсотку розміру довічного грошового утримання позивача від суддівської винагороди працюючого судді на рівні 90%, на врахуванні якого наполягає позивач, та який визначений на підставі частини 3 статті 141 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 07.07.2010 року №2453-VI (з урахуванням пункту 4 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року №4-рп/2016), виходячи з наявного суддівського стажу.

Пунктом 4 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року №4-рп/2016 визначено наступне: - частина третя статті 141 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 7 липня 2010 року №2453-VI у редакції Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року №213-VIII, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Натомість застосуванню підлягає частина третя статті 141 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 7 липня 2010 року №2453-VI до внесення змін Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року №213-VIII, тобто у редакції Закону України Про забезпечення права на справедливий суд від 12 лютого 2015 року №192-VIII, а саме: Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

При цьому, за Законом від 07.07.2010 року №2453-VI грошове утримання судді обраховувалось з 15 мінімальних заробітних плат з підвищуючими коефіцієнтами для суддів апеляційної та касаційної інстанції (з урахування пункту 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 04.12.2018 року №11-р/2018).

Водночас, чинним Законом України Про судоустрій і статус суддів №1402-VIII від 02.06.2016 року визначені інші вихідні дані для обрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, зокрема:

щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді (ч.4 ст.142 Закону №1402-VIII);

базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року (з підвищуючими коефіцієнтами для суддів апеляційної та касаційної інстанції) (ч.3, 4 ст.135 Закону №1402-VIII).

Питання перерахунку раніше призначеного щомісячного грошового утримання суддів у відставці прямо врегульовано ч. 4 ст. 142 Закону №1402-VIII, де передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Зазначена норма чітка, однозначна, зрозуміла та не вступає в колізію з іншими нормами. Тобто, для виконання вимог ч.4 ст.142 Закону №1402-VIII немає ніякої необхідності у додатковому нормативно-правовому акті чи роз`ясненні.

Конституційний Суд України у рішенні від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020 вказав, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя.

За правовим висновком Верховного Суду, сформульованим у рішенні від 16.06.2020 року по зразковій справі № 620/1116/20 (Пз/9901/5/20), у судді у відставці, який отримує щомісячне грошове утримання у розмірі обчисленому згідно положень Закону № 2453-VI, наявне право (підстава) права (підстави) на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до Закону України №1402-VIII.

Таким чином, для застосування розміру 90 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, про який просить позивач, немає підстав, оскільки зазначений розмір був передбачений Законом України Про судоустрій і статус суддів від 07.07.2010 року №2453-VI.

Однак, з 18.02.2020 року (з моменту проголошення Рішення КСУ №2-р/2020 від 18.02.2020 року) Закон України Про судоустрій і статус суддів від 07.07.2010 року №2453-VI в частині регулювання щомісячного грошового утримання, втратив чинність.

Діючим Законом, передбачені інші розміри суддівської винагороди та розмір відсотків від неї, для нарахування щомісячного грошового утримання.

Суд акцентує увагу на неможливості використовувати для обрахунку щомісячного грошового утримання одночасно складові, які передбаченні для різних формул обрахунку грошового утримання.

Таким чином, оскільки чинним Законом №1402-VIII передбачені інші розміри суддівської винагороди та розмір відсотків від неї для нарахування щомісячного грошового утримання, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для обрахунку щомісячного грошового утримання одночасно за складовими, які передбачені для різних формул обрахунку грошового утримання: розміру щомісячної суддівської винагороди за Законом № 1402-VIII, а розміру відсотку - за Законом № 2453-VI.

Враховуючи викладене, суд вважає, що з 19.02.2020 року щомісячне довічне грошове утримання позивача розраховується за нормами Закону №1402-VIII, у т.ч. порядок визначення відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання, - враховуючи положення ч.3 ст.142 Закону №1402-VIII.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 90% грошового утримання працюючого судді на підставі частини 3 статті 141 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 07.07.2010 року №2453-VI.

При цьому визначення відсотку розміру довічного грошового утримання позивача від суддівської винагороди працюючого судді на підставі норм діючого Закону №1402-VIII не призводить до порушення ст.22 Конституції України, оскільки розмір довічного грошового утримання, на який має право позивач згідно норм Закону №1402-VIII, не є меншим ніж той, який був забезпечений на підставі положень Закону від 07.07.2010 року №2453-VI.

Що стосується здійсненного позивачем розрахунку суддівського стажу позивача для цілей визначення відсоткового розміру його щомісячного довічного грошового утримання, суд зазначає наступне.

Відповідно до наявного у матеріалах справи Розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, підготовленого Апеляційним судом Одеської області, ОСОБА_1 має стаж роботи 39 років 05 місяців 02 дні (а.с. 25).

До вказаного стажу роботу зараховано:

- служба в Радянській армії у період з 11.11.1974 по 04.12.1976 рр. - 2 роки 23 дні;

- навчання в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського (половина строку навчання) у період з 01.09.1977 по 01.07.1981 рр. 1 рік 11 місяців;

- служба в органах внутрішніх справ Одеського облвиконкому у період з 01.08.1981 по 17.04.1986 рр. 4 роки 08 місяців 16 днів;

- робота на посаді народного судді Жовтневого районного суду м. Одеси у період з 06.04.1986 по 08.02.1993 рр. 6 років 10 місяців 02 дні;

- робота в органах внутрішніх справ у період з 09.02.1993 по 01.04.1994 рр. 1 рік 01 місяць 22 дні;

- робота помічником Іллічівського міжрайонного природоохоронного прокурора прокуратури Одеської області у період з 11.04.1994 по 30.11.1994 рр. 07 місяців 20 днів;

- робота на посаді прокурора відділу нагляду за дотриманням природоохоронного законодавства прокуратури Одеської області у період з 01.12.1994 по 18.12.1998 рр. 4 роки 17 днів;

- робота на посаді судді апеляційного суду Одеської області у період з 21.12.1998 по 12.12.2016 рр. 18 років 22 дні.

Відповідач вказує, що згідно положень ст. 137 Закону №1402-VIII, стаж на посаді судді позивача становить 24 роки 9 місяців 26 днів, відтак відсотковий розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 58 %.

Позивач стверджує, що його стаж становить 39 роки 05 місяців та 2 дні.

Судом встановлено, що пенсійним органом при проведенні перерахунку з 19.02.2020 року на підставі довідки Одеського Апеляційного суду від 10.03.2020 року №06-21/301/2020 щомісячного довічного грошового утримання позивача, як судді у відставці, не було враховано до стажу роботи, який дає право на отримання довічного грошового утримання, службу в Радянській армії у період з 11.11.1974 по 04.12.1976 рр., а також половину строку навчання на денній формі юридичного факультету в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського у період з 01.09.1977 по 01.07.1981 рр.

Надаючи оцінку наведеним обставинам справи, суд зазначає наступне.

Абзацом четвертим пункту 34 розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про судоустрій і статус суддів №1402-VIII встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Враховуючи, що позивач обіймав посаду судді Білгород-Дністровського міського суду Одеської області у період з 15.09.1986 по 06.03.2002 рр., визначення стажу роботи на посаді судді здійснюється на підставі положень Закону України Про статус суддів від 15.12.1992 № 2862-XII (далі - Закон № 2862-ХІІ) та Указу Президента України від 10 липня 1995 року № 584/95 Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 43 Закону України Про статус суддів від 15.12.1992 № 2862-XII, кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень. Суддя також має право на відставку за станом здоров`я, що перешкоджає продовженню виконання обов`язків.

За суддею, який перебуває у відставці, зберігається звання судді і такі ж гарантії недоторканності та соціального захисту, як і до виходу у відставку.

До стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років (ч. 4 ст. 43 Закону України Про статус суддів від 15.12.1992 № 2862-XII).

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно до частини першої статті 25 Конституційного Договору від 08 червня 1995 року № 1к/95-ВР між Верховною Радою України та Президентом України Про основні засади організації та функціонування державної влади і місцевого самоврядування в Україні на період до прийняття нової Конституції України Президент України в межах своїх повноважень видає укази і розпорядження, які є обов`язковими для виконання на всій території України, дає їх тлумачення (зазначений Договір був чинний на момент видання Президентом України указу Президента України від 10 липня 1995 року N 584/95 Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів та втратив чинність із набранням чинності Конституції України 28 червня 1996 року).

Пунктом 1 Розділу XV Перехідні положення Конституції України встановлено, що закони та інші нормативні акти, прийняті до набуття чинності цією Конституцією, є чинними у частині, що не суперечить Конституції України.

Приписами статті 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року N 584/95 Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів (стаття втратила чинність 20 березня 2008 року) встановлено, що чинної на час набуття позивачем стажу роботи безпосередньо на посаді судді 10 років, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Крім того, згідно із абзацом 2 пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів (яка діяла одночасно із Законом № 2862-ХІІ; втратила чинність 01 січня 2012 року), доповненим згідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 червня 2008 року № 545, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Необхідність застосування зазначеного підходу при вирішення соціальних справ, з урахуванням обставин справи та законодавства, що регулює саме ці відносини у конкретний період часу, підтверджується, зокрема, позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 09 листопада 2018 року у справі № 599/443/17.

Таким чином, законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Закону України Про судоустрій і статус суддів від 07.07.2010 року № 2453-VI, було передбачено право зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання судді, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу, періоду проходження строкової служби, а також роботу на посадах прокурорів.

Вказані висновки узгоджуються із позицією викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.06.2018 року у справі № 9901/382/18 провадження № 11-319сап18, у постановах Верховного Суду від 02.04.2019 року по справі № 607/8578/17, постанові Верховного Суду України у від 06.07.2016 року у справі № П/800/426/14 та ін.

Матеріалами справи встановлено, що на момент звільнення з посади судді у відставку позивач мав стаж роботи на посаді судді більше 10 років.

Також з матеріалів справи судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних Силах СРСР у період з 11.11.1974 по 04.12.1976 рр.

У матеріалах справи наявний Диплом Серія ЖВ №928773, виданий 27 червня 1981 року, про те, що ОСОБА_1 у 1977 році вступив та у 1981 році закінчив повний курс навчання за спеціальністю «правознавство» у Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського (а.с. 22).

Отже, за встановлених вище обставин справи та нормативного регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку про наявність у позивача права на зарахування до стажу його роботи на посаді судді стажу проходження строкової військової служби з 11.11.1974 по 04.12.1976 рр. та половини строку навчання у Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського у період з 01.09.1977 по 01.07.1981 рр.

Таким чином, невключення до відповідного стажу роботи на посаді судді, зокрема, періоду проходження строкової військової служби та половини строку навчання на денній формі юридичного факультету і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді є неправомірним.

Вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 20 листопада 2018 року у справі № 686/23450/16-а, від 6 березня 2018 року у справі № 308/6953/17, від 19 червня 2018 року у справі № 243/4458/17, від 26.03.2019 у справі №720/454/17, від 30.05.2019 у справі №592/2569/17.

На підставі зарахування до стажу роботи на посаді судді стажу проходження строкової військової служби з 11.11.1974 по 04.12.1976 рр. та половини строку навчання у Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського у період з 01.09.1977 по 01.07.1981 рр., стаж ОСОБА_1 для обрахунку щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці у розумінні Закону України Про судоустрій і статус суддів № 1402-VIII складає повних 28 років 9 місяців та 19 днів.

Що стосується не зарахування до стажу роботи, який дає право на отримання довічного грошового утримання, служби в органах внутрішніх справ Одеського облвиконкому у період з 01.08.1981 по 17.04.1986 рр. 4 роки 08 місяців 16 днів; роботи в органах внутрішніх справ у період з 09.02.1993 по 01.04.1994 рр. 1 рік 01 місяць 22 дні; роботи помічником Іллічівського міжрайонного природоохоронного прокурора прокуратури Одеської області у період з 11.04.1994 по 30.11.1994 рр. 07 місяців 20 днів; роботи на посаді прокурора відділу нагляду за дотриманням природоохоронного законодавства прокуратури Одеської області у період з 01.12.1994 по 18.12.1998 рр. 4 роки 17 днів.

Суд зазначає, що у цій частині суд не виходить за межі позовних вимог та не надає оцінку наведеним обставинам, оскільки для підтвердження вищевказаного стажу дослідженню підлягають інші питання, зокрема документи про трудову діяльність позивача, що не надані до суду, посадові обов`язки на відповідних посадах, інструкції та положення щодо характеру посадових обов`язків, тощо.

Вирішення вказаних питань потребує окремого судового розгляду.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Отже, враховуючи положення ч. 3 ст. 142 Закону № 1402-VIII у редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин, розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 для обрахунку щомісячного довічного грошового утримання, виходячи із його стажу повних 28 років, становить 66 %, з яких: 50 % - за стаж роботи на посаді судді 20 років; 16 % - збільшення за кожен рік на посаді судді понад 20 років (8 років х2=16).

Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, а також необхідність належного захисту порушених прав позивача, суд вважає за можливе, відповідно до ч.2 ст.9 КАС України, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 19.02.2020 року перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 66 % суддівської винагороди судді працюючого на відповідній посаді, виходячи зі стажу роботи на посаді судді 28 повних років, на підставі довідки Одеського апеляційного суду від 10.03.2020 року №06-21/301/2020, з урахуванням раніше виплачених сум щомісячного довічного грошового утримання.

Суд вважає, що саме такий спосіб захисту порушеного права позивача з боку відповідача є належним та достатнім у даному випадку.

Що стосується позовних вимог до Пенсійного фонду України, у яких позивач просить зобов`язати Пенсійний фонд України здійснити виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 90% грошового утримання працюючого судді Одеського Апеляційного суду Одеської області сума якого складає 236 475,00 грн., виходячи із вказаного розміру суддівської винагороди та стажу, суд зазначає наступне.

Згідно з п. 1 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2, Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі головне управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України (далі Фонд).

Відповідно до підпункту 5 пункту 4 Положення №28-2, Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію згідно із Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

16 грудня 2020 року Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову №1279 Деякі питання організації виплати пенсії та грошової допомоги (далі Постанова №1279).

Пунктом 1 вказаної постанови затверджений Порядок виплати і доставки пенсій та грошової допомоги за місцем фактичного проживання одержувачів у межах України організаціями, що здійснюють їх виплату і доставку, а згідно з пунктом 2 внесено зміни до постанов Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 р. № 1596, від 23 липня 2014 р. № 280 та від 11 травня 2017 р. № 312.

Пунктом 3 Постанови №1279 встановлено Пенсійному фонду України до 1 квітня 2021 р. провести підготовчі технічні заходи для забезпечення переходу до централізованого фінансування виплати пенсій.

Пунктом 6 Постанови № 1279 визначено, що ця постанова набирає чинності з 1 квітня 2021 р., крім пункту 3 цієї постанови, який набирає чинності з дня опублікування цієї постанови.

Публікація Постанови № 1279 в офіційному виданні відбулась 23.12.2020 року, отже пункт 3 Постанови №1279 набув чинності 23.12.2020 року.

З 01.04.2021 року Положення про Пенсійний фонд України, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 р. № 280, діє зі змінами, внесеними згідно з Постановою КМ № 1279 від 16.12.2020 року.

Підпунктом 4 пункту 4 Положення про Пенсійний фонд України, визначено, що Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань: 4) розробляє проект бюджету Пенсійного фонду України та подає його Міністрові соціальної політики для внесення в установленому порядку на розгляд Кабінетові Міністрів України, здійснює ефективний розподіл фінансових ресурсів для пенсійного забезпечення, забезпечує своєчасне та у повному обсязі фінансування виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством проводяться за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством, складає звіт про виконання бюджету Пенсійного фонду України.

Відповідно до підпунктів 7, 8 пункту 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за № 41/26486, управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань: призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства; забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством.

З аналізу наведених норм вбачається, що обов`язок щодо виплати пенсії покладається на пенсійний орган, в якому пенсіонер перебуває на обліку, яким в даному випадку є ГУ ПФУ в Одеській області.

Отже, адміністративний позов в частині вимог до Пенсійного фонду України задоволенню не підлягає.

Щодо стосується доводів відповідача стосовно порушення позивачем строку звернення до суду з позовом щодо оскарження рішення про перерахунок пенсії №06 від 24.11.2020 року, встановленого ст.122 КАС України, яка передбачає шестимісячний строк звернення до суду з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

У відповідності з ч. 2 ст. 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що предметом позову є перерахунок пенсії позивача з 19.02.2020 року на підставі довідки Одеського Апеляційного суду від 10.03.2020 року №06-21/301/2020 (на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2020 року та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2020 року у справі №420/5637/20), а підставою цього позову стало зменшення відповідачем під час здійснення перерахунку відсоткового значення розміру суддівської винагороди з 90 % до 58 %.

Відповідачем здійснено вказаний перерахунок шляхом прийняття протокольного рішення № 06 від 24.11.2020 року.

При цьому, як встановлено судом, позивачу рішення № 06 від 24.11.2020 року відповідачем не направлялось.

Листом від 15 лютого 2021 року №1962-1953/Б-02/8-1500/21, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, на звернення позивача, повідомлено про стан виконання судового рішення у справі №420/5637/20, а саме: «На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03.08.2020 та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12.11.2020 по справі № 420/5637/20 проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці з 19.02.2020 при страховому стажі 41 рік 10 місяців (в т. ч. суддівський стаж 24 роки, що становить 58% суддівської винагороди), та розмір на 01.12.2020 становить 137155,50 грн. (236475,00 грн.х 58%). Рішення суду виконано в повному обсязі. Зазначений розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці Вам нараховано на грудень 2020 року. Сума доплати за період з 19.02.2020 по 30.11.2020 становить 771144,67 грн. та включена до реєстру судових рішень.» (а.с. 26).

Що стосується посилання відповідача на постанову Верховного Суду від 31.03.2021 року у справі №240/12017/19 суд зазначає, що обставини у даній справі та справі, на яку посилається відповідач, не є тотожними.

У справі № 240/12017/19 позивач оскаржував відмову пенсійного органу у проведенні перерахунку та виплати йому заборгованості з державної пенсії у розмірі 10 (десяти) мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 100% мінімальної пенсії за віком за період з 01.01.2014 по 02.08.2014 згідно із статтями 50, 54 Закону України від 28.02.1991 № 796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

У даній же справі позивач оскаржує відмову відповідача в перерахунку його пенсії на підставі нової довідки про розмір грошового забезпечення.

Окрім того, слід звернути увагу на приписи ч.3 ст.51 Закону № 2262-XII, згідно якого перерахунок пенсій у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення або у зв`язку із введенням нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством, не проведений з вини органів ПФУ та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Отже, суд відхиляє посилання відповідача на пропуск позивачем шестимісячного строку звернення до суду.

Інших суттєвих доводів та/або доказів щодо обґрунтування правомірності вчинення оскаржуваних дій відповідачем суду не наведено та не надано.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На підставі викладеного, адміністративний позов підлягає частковому задоволенню, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 9 КАС України.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, у відповідності до приписів ст. 139 КАС України, розподіл судових витрат здійснюється на користь позивача у розмірі 908,00 грн., де 908, 00 грн. - ставка судового збору за звернення до суду із цим позовом.

Керуючись ст.ст. 2, 5-9, 72, 74-77, 90, 139, 242-246, 255, 258, 262, 291, 295, 297 КАС України,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та Пенсійного фонду України про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 06 від 24.11.2020 року про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 19.02.2020 року на підставі довідки Одеського апеляційного суду від 10.03.2020 року №06-21/301/2020, у частині розрахунку відсотку довічного грошового утримання ОСОБА_1 у розмірі 58% від суддівської винагороди, працюючого на відповідній посаді судді.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 19.02.2020 року перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 66 % суддівської винагороди судді працюючого на відповідній посаді, на підставі довідки Одеського апеляційного суду від 10.03.2020 року №06-21/301/2020, з урахуванням раніше виплачених сум щомісячного довічного грошового утримання, відповідно до висновків суду.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83; ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 908, 00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Позивач ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ).

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83; ).

Суддя О.В. Глуханчук