Справа № 200/9301/21
Суддя: Крилова М.М.
Дата ухвалення: 2021-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2021 р. Справа№200/9301/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Крилової М.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

26 липня 2021 року до Донецького окружного адміністративного суду, засобами поштового зв`язку, надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про:

- визнання протиправними дії, щодо не виплати щомісячних страхових виплат за період з 01.07.2014 по 31.10.2019;

- зобов`язання виплатити щомісячні страхові виплати за період з 01.07.2014 по 31.10.2019.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач всупереч Конституції України, Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» не виплатив страхових виплат позивачу з дня припинення такої виплати та не повідомив про підстави припинення. Позивач вважає дії відповідача щодо невиплати заборгованості по страховим виплатам протиправними, у зв`язку з чим, звернувся до суду з даним позовом.

29 вересня 2021 року на адресу суду, засобами поштового зв`язку, надійшов відзив на позовну заяву. В обгрунтування своєї позиції відповідач вказав, що з 01 листопада 2019 року позивач перебуває на обліку у Волноваському відділення ФСС України в Донецькій області. Вказує, що позивач мешкає на тимчасово окупованій території, що не суперечить Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», про те не надає право автоматично отримувати на підконтрольній території страхові виплати без виконання законодавчо встановлених вимог. Також зазначив, що у період з 01.07.2014 року по 31.10.2019 року позивач до Фонду із заявою про продовженням страхових виплат не звертався, а отже страхові виплати не нараховувались і відсутня будь-яка заборгованість за даний період. Просить відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 02 серпня 2021 року позовну заяву залишено без руху, у зв`язку із поданням позову без дотримання вимог, встановлених статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою суду від 30 серпня 2021 року відкрито провадження по справі, розгляд справи вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, поновлено строк звернення до суду, витребувано копії та докази.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив на нього, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 виданий Київським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області 22 квітня 1999 року. Має статус внутрішньо переміщеної особи, що підтверджується довідкою від 01 лютого 2017 року № .

У червні 2021 року позивач ,через свого представника, звернувся до управління виконавчої дирекції ФСС України в Донецькій області, щодо надання інформації.

14 червня 2021 року листом відповідача №01-04/15/1190 представника позивача було повідомлено, що у зв`язки з тим, що ОСОБА_1 не звертався до будь-якого відділення управління, нараховані суми страхових виплат до листопада 2019 року відсутні.

Постановою Волноваського відділення управління Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 21 грудня 2019 року № 0542/4737/4737/37 ОСОБА_1 продовжено раніше призначену щомісячну грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку. Виплати провадити з 01 листопада 2019 року.

Згідно з довідкою щодо нарахування та виплати щомісячних страхових виплат ОСОБА_1 у період з липня 2014 року по жовтень 2019 року страхові виплати не нараховувалась та не виплачувались.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Питання щодо страхових виплат врегульовані Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 1105-XIV).

Статтею 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено, що страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Страхові виплати складаються із:

1) страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата);

2) страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого);

3) страхової виплати дитині, яка народилася з інвалідністю внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності;

4) страхових витрат на медичну та соціальну допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону № 1105-XIV страхові виплати провадяться щомісячно в установлені Фондом дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду:

1) потерпілому - з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання;

2) особам, які мають право на виплати у зв`язку зі смертю годувальника, - з дня смерті потерпілого, але не раніше дня виникнення права на виплати.

Частинами 5 та 6 ст. 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено, що страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком, а фінансування додаткових витрат згідно з цим Законом - протягом строку, на який визначено потребу в них.

Страхові виплати провадяться протягом строку, встановленого МСЕК або ЛКК. Строк проведення страхових виплат продовжується з дня їх припинення і до часу, встановленого при наступному огляді МСЕК або ЛКК, незалежно від часу звернення потерпілого або заінтересованих осіб до Фонду. При цьому сума страхових виплат за минулий час виплачується за умови підтвердження МСЕК втрати працездатності та причинного зв`язку між настанням непрацездатності та ушкодженням здоров`я.

Згідно ч. 4 та 7 ст. 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» виплати, призначені, але не одержані своєчасно потерпілим або особою, яка має право на одержання виплат, провадяться за весь минулий час, але не більш як за три роки з дня звернення за їх одержанням.

Якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України "Про оплату праці".

Підстави для припинення виплати страхових виплат визначені ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», згідно з якою страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються:

1) на весь час проживання потерпілого за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови, що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого;

3) якщо з`ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку;

4) якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми;

5) якщо потерпілий ухиляється від медичної чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов`язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню;

6) в інших випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до п. 3 розд. VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» особливості надання соціальних послуг та виплати матеріального забезпечення за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам (громадянам України, які переселилися з тимчасово окупованої території, території проведення антитерористичної операції або зони надзвичайної ситуації) визначаються Кабінетом Міністрів України.

На виконання вказаних положень Закону прийнято, зокрема: постанову Кабінету Міністрів України «Про особливості реалізації прав деяких категорій осіб на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 01 жовтня 2014 року № 531, Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 № 365, постанову Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», Порядок надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для внутрішньо переміщених осіб, що затверджений постановою правління Фонду соціального страхування України від 12 грудня 2018 року № 27.

Разом з тим, посилання відповідача на нормативно-правові акти, які регулюють питання соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам з тимчасово окупованих територій України або району проведення антитерористичної операції, суд вважає неприйнятними, оскільки зазначені підзаконні нормативні акти не регулюють питання щодо здійснення страхових виплат особам, які з районів проведення антитерористичної операції, ООС до теперішнього часу не переселилися та продовжують проживати за своїм постійним місцем проживанням на території, яка не контролюється органами державної влади.

Як вже зазначалося вище, ОСОБА_1 зареєстрований та проживає у м. Донецьк, який з 2014 року не контролюється органами державної влади України. Крім того, судом встановлено, що позивач має статус внутрішньо переміщеної особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Право на отримання позивачем заборгованості по страховим виплатам відповідачем не заперечується.

Отже до позивача підлягають застосуванню норми Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», без особливостей, що передбачені для внутрішньо переміщених осіб.

У відзиві на адміністративний позов відповідач вказав, що ОСОБА_1 перебував на постійному обліку у Донецькому міському відділенні у Київському районі управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області.

При цьому Розпорядженням КМУ від 7 листопада 2014 року № 1085-р місто Донецьк віднесено до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

07 листопада 2014 року КМУ прийняв постанову № 595 «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, а також інших платежів з рахунків, відкритих в органах Казначейства», якою затверджено Тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, а також інших платежів з рахунків, відкритих в органах Казначейства(далі - Тимчасовий порядок).

Згідно з пунктом 2 Тимчасового порядку (зі змінами, внесеними згідно з постановами КМУ від 11 березня 2015 року № 109та від 08 квітня 2015 року № 239) у населених пунктах Донецької та Луганської областей, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, видатки з державного бюджету, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування здійснюються лише після повернення згаданої території під контроль органів державної влади. Казначейське обслуговування місцевих бюджетів за видатками та кредитуванням у населених пунктах на тимчасово неконтрольованій території здійснюється після повернення такої території під контроль органів державної влади.

У зв`язку із припиненням фінансування відділень Фонду на тимчасово окуповані території, та відсутністю звернення потерпілого до відділень Фонду, які здійснюють свої повноваження на території України страхові виплати позивачу припинено.

Проте, суд зазначає, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 лютого 2015 року у справі № 826/18826/14, яка набрала законної сили, пункт 2 Тимчасового порядку визнано незаконним і нечинним з моменту прийняття. Як зазначено в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 16 жовтня 2015 року, пункт 2 Тимчасового порядку порушує право позивачів на отримання належної їм пенсії, інших видів соціальних виплат та допомоги.

Донецькому міському відділенні у Київського району управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на виконання пункту 3 постанови КМУ № 595, переміщено із зони проведення АТО до м. Слов`янська.

Відповідно до постанови правління Фонду соціального страхування України від 10 жовтня 2017 року № 50 «Про затвердження структури органів Фонду» затверджено нову структуру управління виконавчої дирекції Фонду в Донецькій області, яка введена в дію з 01 січня 2018 року.

Повноваження Донецького міськоого відділенні у Київському районі управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області передано Слов`янському відділенню Фонду.

При цьому, суд ураховує, що позивач звернувся про поновлення та виплату заборгованості по страховим виплатам, які згідно постанови відповідача продовжились з 01 листопада 2019 року.

Стосовно тверджень відповідача щодо відсутності звернення позивача до відділень управління не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, оскільки в матеріалах справи міститься постанова про поновлення виплати страхових виплат від 21 грудня 2019 року № 0542/4737/4737/37.

При ухваленні рішення у справі суд, відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, ураховує правові висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі №243/3535/16-ц, в якій Суд дійшов висновку, що позивач сам має право вирішувати про необхідність звернення до органу про продовження соціальних виплат. Відсутність такого звернення не є підставою для відмови в задоволені позову.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 і ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд вважає, що невиплата належної позивачу страхових виплат за минулий період, є протиправною, оскільки не відповідає зазначеним критеріям правомірності.

Суд звертає увагу позивач просить суд визнати протиправними саме дії щодо не виплати йому заборгованості по щомісячним страховим виплатам. З цього приводу слід зазначити, що на відміну від бездіяльності (тобто відсутності обов`язкових до вчинення дій), будь-яка дія є активною поведінкою. Судом не встановлені активні дії відповідача щодо позивача стосовно виплати заборгованості за період з 01.07.2014 року по 31.10.2019 рік. Тому вказане позивачем формулювання позовних вимог є юридично некоректним. Суд виходить з того, що ним встановлена бездіяльність щодо не нарахування та не виплати належних позивачеві сум, яка і підлягає визнанню протиправною у разі задоволення позовних вимог.

Згідно частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного суб`єктами владних повноважень, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

З огляду на викладене, ураховуючи, що позивачу не здійснено нарахування пенсії, суд вважає за необхідне, з метою повного захисту прав і інтересів позивача, з урахування положень статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України та статті 13 Конвенції, задовольнити позовні вимоги шляхом визнання протиправною бездіяльність Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області щодо невиплати ОСОБА_1 щомісячних страхових виплат за період з 01.07.2014 року по 31.10.2019 року та зобов`язання Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області нарахувати та виплатити заборгованість по щомісячним страховим виплатам за період з 01.07.2014 року по 31.10.2019 року.

Отже, позов підлягає частковому задоволенню.

Стосовно тверджень відповідача щодо строку захисту порушеного права, суд зазначає, що згідно частини 7 статті 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України "Про оплату праці".

Оскільки порушення прав позивача на отримання належних сум страхових виплат відбулося з вини органу, що призначає і виплачує страхові виплати, і мало триваючий характер, позивач має право захистити своє порушене право на виплату страхових за минулий час без обмеження будь-яким строком.

При цьому, ухвалою суду від 30 серпня 2021 року позивачу поновлено строк, встановлений для звернення до адміністративного суду з даним позовом.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з такого.

Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Фактично позовні вимоги задоволені, оскільки бездіяльність відповідача щодо невиплати страхових виплат визнана протиправною, а задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідача вчинити певні дії є похідними від першої вимоги, отже присудженню підлягає судовий збір у розмірі, який передбачений сплаті як за одну позовну вимогу немайнового характеру.

Тому, сплачений позивачем судовий збір в сумі 908,00 грн. належить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області щодо невиплати ОСОБА_1 щомісячних страхових виплат за період з 01 липня 2014 року по 31 жовтня 2019 року.

Зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (місцезнаходження: Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Свободи, буд. 5; ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) заборгованість по щомісячним страховим виплатам за період з 01 липня 2014 року по 31 жовтня 2019 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (місцезнаходження: Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Свободи, буд. 5; ) на корсить ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн.. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пункту 3 розділу VІ «Прикінцевих положень» Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя М.М. Крилова