Справа № 420/15385/20
Суддя: Єресько Л.О.
Дата ухвалення: 2021-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

27 вересня 2021 року

м. Київ

справа № 420/15385/20

адміністративне провадження № К/9901/33279/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Єресько Л.О.,

суддів: Загороднюка А.Г., Соколова В.М.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 28 січня 2021 року про повернення позову без розгляду та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20 липня 2021 року у справі № 420/15385/20 за позовом ОСОБА_1 до Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання протиправними, безпідставними, не дійсними, не належними до виконання та відміну постанов, зобов`язання вчинити дії,

УХВАЛИВ:

31 грудня 2020 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 про визнання протиправними, безпідставними, не дійсними, не належними до виконання та відміну постанов Білгород-Дністровського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), відшкодування та стягнення коштів, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 05 січня 2021 року адміністративний позов залишено без руху та позивачці надано 10-ти денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання ухвали.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 28 січня 2021 року, залишеною без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20 липня 2021 року, позов повернуто без розгляду.

Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою.

У поданій касаційній скарзі скаржник, з посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Пункт 8 частини 2 статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.

Повертаючи позов без розгляду на підставі пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України суд першої інстанції, з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, виходив з того, що вимоги суду, які викладені в ухвалі від 05 січня 2021 року про залишення позову без руху, є конкретними та зрозумілими, тому мали бути виконані позивачкою у визначений судом строк, чого остання не зробила. Крім того суд зазначив, що надані позивачкою клопотання на виконання ухвали без руху свідчать про те, що вимоги суду для позивачки були зрозумілими, однак неприйнятними для останньої, а доводи, наведені у вказаних клопотаннях зводяться до незгоди з вимогами суду. Водночас суд першої інстанції встановив, що вимоги про подання позовної заяви, викладеною українською мовою, надання довідки органу доходів і зборів про відсутність інших доходів за попередній календарний рік та зазначенням інших причин пропуску строку звернення до суду, а також доказів на обґрунтування їх поважності залишилися невиконаними позивачем, що унеможливило прийняття рішення про відкриття провадження у справі.

Відповідно до статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність, 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Питання про відкриття провадження в адміністративній справі суддя вирішує протягом п`яти днів з дня надходження до адміністративного суду позовної заяви (частина восьма статті 171 КАС України).

Зі змісту ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 05 січня 2021 року слідує, що суд першої інстанції розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, встановив наявність підстав для залишення адміністративного позову без руху, оскільки він поданий із порушенням вимог, встановлених КАС України.

Вказаною ухвалою позов залишено без руху та надано позивачці строк для усунення недоліків шляхом надання до суду належним чином оформленого, обґрунтованого та вмотивованого адміністративного позову, викладеного державною мовою, із чітким визначенням позовних вимог відповідно до процесуальних положень Кодексу адміністративного судочинства України; належним чином засвідчених доказів до позовної заяви у кількості до учасників справи; власного письмового підтвердження позивача про те, що нею не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав; наданням заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду у справі № 420/15385/20 з іншими (у разі наявності таких) обґрунтуваннями та доказами поважності причин пропуску цього строку; доказів сплати позивачем судового збору або доказів незадовільного майнового стану позивача в якості підстави для звільнення її від сплати судового збору.

Зі змісту ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 28 січня 2021 року слідує, що на виконання зазначеної ухвали на адресу суду 25 січня 2021 року надійшов супровідний лист позивачки разом із заявою про виконані дії по виправленню недоліків; клопотання про необхідність уточнення та роз`яснень недоліків про які вказано в ухвалі суду про залишення без руху; заява про звільнення від сплати судового збору та прийняття до уваги важкого майнового стану позивачки; заява про розгляд позовної заяви на російській мові.

Надаючи оцінку вказаному клопотанню суд першої інстанції, з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, виходив з того, що зміст ухвали чітко вказує на недоліки, які наявні у цьому позові, більш того, позивачка як слідує зі змісту більшості клопотань сама вказує на недоліки про які їй вказано в ухвалі суду від 05 січня 2021 року, наприклад про такі як не надання документів на підтвердження звільнення від сплати судового збору (клопотання №13/21), надання позову викладеного українською (державною) мовою (клопотання №14/21).

Крім того, суди виходили з того, що позовні вимоги викладено не конкретно та не чітко в зв`язку з чим це позбавляє суд можливості визначити розмір судового збору за подачу цієї позовної заяви.

При цьому, доказів, визначених в ухвалі від 05 січня 2021 року, що підтверджують незадовільний майновий стан позивачки за попередній календарний рік, нею не надано.

До того ж позивачка також просить розглядати її позовну заяву на російській мові, однак суди звернули увагу, що питання стосовно розгляду позовної заяви російською мовою судом вже розглянуто та в ухвалі суду від 05 січня 2021 року зазначено про необхідність подання адміністративного позову у примірниках для суду та відповідача у відповідності до статті 15 КАС України, частини першої статті 10 Конституції України та статті 14 Закону України «Про засади державної мовної політики» на українській мові.

Вказано, що аналогічний підхід щодо викладення документа процесуального характеру державною (українською) мовою застосовано також Верховним Судом в ухвалі від 15 квітня 2020 року у справі №500/2745/17, а щодо викладення змісту позовних вимог сформовано висновок у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 липня 2020 року у справі №9901/608/19.

Суд касаційної інстанції зазначає, що передбачена законодавством України вимога щодо подання процесуальних документів державною мовою не є звуженням прав позивача чи дискримінацією останнього за мовною ознакою, оскільки крім послуг перекладача, на законодавчому рівні закріплені серед іншого державні гарантії щодо надання безоплатної правової допомоги.

У разі, якщо скаржник не володіє (недостатньо володіє) українською мовою, слід зазначити, що соціально незахищеним верствам населення Законом України "Про безоплатну правову допомогу" гарантовано державою надання відповідних правових послуг за рахунок коштів Державного бюджету України, місцевих бюджетів та інших джерел. Для реалізації своїх прав особа має звернутися по правову допомогу до відповідного центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Також суди врахували й те, що позивачкою не надано будь-яких інших причин пропуску строку звернення до суду та доказів на обґрунтування їх поважності, тоді як в ухвалі суду від 05 січня 2021 року суд вказував на таку необхідність.

Таким чином суди попередніх інстанцій вірно константували про відсутність підстав для задоволення клопотань позивачки про звільнення від сплати судового збору та про поновлення строку на звернення до суду.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що позивачкою не усунуто недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалі cуду від 05 січня 2021 року, а отже відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України позов підлягає поверненню.

При цьому, суд апеляційної інстанції зауважив, що посилання позивачки на ненадання судом детальної оцінки її доводам, що викладені у поданих клопотаннях до суду першої інстанції, не спростовують наявність визначених процесуальних порушень, що унеможливили відкриття провадження за її позовною заявою.

Зважаючи на викладене, Верховний Суд констатує, що суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, повертаючи позовну заяву з підстав не усунення недоліків, вірно застосував положення пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України, правильне їх застосовування є очевидним, а доводи касаційної скарги не викликають сумніву щодо застосування чи тлумачення зазначених норм процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом пункту 2 частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Дія цієї норми поширюється, серед іншого, на ухвали судів першої інстанції, перелік яких наведений у частині другій статті 328 КАС України та прийнятих за наслідками їх перегляду постанов суду апеляційної інстанції.

За такого правового регулювання та обставин справи у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 333 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 28 січня 2021 року про повернення позову без розгляду та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20 липня 2021 року у справі № 420/15385/20 за позовом ОСОБА_1 до Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання протиправними, безпідставними, не дійсними, не належними до виконання та відміну постанов, зобов`язання вчинити дії.

Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

СуддіЛ.О. Єресько А.Г. Загороднюк В.М. Соколов