Справа № 280/5340/21
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2021-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 вересня 2021 року м. Дніпросправа № 280/5340/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09 липня 2021 року (суддя Прасов О.О., повний текст складено 09.07.2021) у справі №280/5340/21 за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просив:

1) визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району, які полягають у виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги до 05 травня 2021 року, як учаснику бойових дій, у розмірі, який не відповідає ст.12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та висновку Конституційного Суду України, викладеному у рішенні від 27.02.2020 за №3-р/2020 у справі №14-247/2018(3393/18);

2) стягнути з Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району на користь ОСОБА_1 суму недоплаченої частини разової грошової допомоги до 05 травня 2021 року в розмірі 7354,00 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що він є учасником бойових дій та має право на отримання разової грошової допомоги, що виплачується щорічно до 05 травня. Вказував, що у 2021 році таку допомогу відповідачем виплачено у розмірі, що визначений Постановою КМУ від 08.04.2021 №325, а саме в сумі 1491,00 грн., тобто у розмірі меншому ніж встановлено Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту. За позицією позивача, з урахуванням рішення Конституційного Суду від 27.02.2020 року 3-р/2020, виплаті на його користь підлягає сума 8 845,00 грн., тобто 5 мінімальних пенсій за віком як то визначено статтею 12 названого Закону. Позивач звертався до відповідача із заявою про перерахунок та виплату допомоги у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, однак отримав відмову. З цих підстав просив визнати дії відповідача протиправними та стягнути з останнього недоплачену частину допомоги у розмірі 7354,00 грн.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 09 липня 2021 року адміністративний позов задоволено, а саме:

визнано протиправними дії Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району, які полягають у виплаті ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 05 травня 2021 року, як учаснику

бойових дій, у розмірі, який не відповідає ст.12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та висновку Конституційного Суду України, викладеному у рішенні від 27.02.2020 за №3-р/2020 у справі №14-247/2018(3393/18);

стягнуто з Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району на користь ОСОБА_1 суму недоплаченої частини щорічної разової грошової допомоги до 05 травня 2021 року в розмірі 7354 грн. 00 коп.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем безпідставно не виплачено позивачу разову грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік як учаснику бойових дій відповідно до приписів статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008).

З цих підстав, суд визнав обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з відповідача недоплаченої суми допомоги та задовольнив позов.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким визнати дії управління правомірними. В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що положеннями п.1 Постанови КМУ від 08.04.2021 №325, які є чинними, визначено, що виплата грошової допомоги до 5 травня на 2021 рік учасникам бойових дій складає 1491,00 грн. Саме в такому розмірі у квіті 2021 року і була здійснена виплата допомоги позивачеві, про що зазначено у Листі-відповіді від 08.06.2021. Зауважує, що Управління є бюджетною установою, яка повністю утримується за рахунок відповідного державного або місцевого бюджету і вправі здійснювати бюджетні платежі тільки за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого Законом про Державний бюджет України на відповідний бюджетний рік. Вказує, що управління не має права самостійно вийти за межі наданих повноважень, та жодним нормативно-правовим актом не покладено на управління функцію визначення розміру цієї щорічної грошової допомоги.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутіність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій, згідно з посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим 27.12.2016.

У 2021 році позивач отримав щорічну разову грошову допомогу до 05 травня у розмірі 1491,00 грн.

Відповідач листом від 08.06.2021 за №06-07/2996 на звернення позивача повідомив, що виплата позивачу разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік як учаснику бойових дій здійснена у сумі 1491 грн. 00 коп. відповідно до приписів постанови Кабінету Міністрів України від 08.04.2021 за №325 Деякі питання виплати разової грошової допомоги, передбаченої Законами України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і Про жертви нацистських переслідувань, а, отже, у порядку та розмірі встановленому нормами права.

Не погоджуючись з розміром виплаченої допомоги, позивач звернувся з даним позовом до суду.

За наслідками перегляду справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позову з огляду на таке.

Відповідно до частини 5 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25 грудня 1998 року № 367-XIV) щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Пунктом 20 розділу II Закону України від 28 грудня 2007 року № 107-VI "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" текст вказаної вище частини статті 12 Закону № 3551-ХІІ викладено в новій редакції, відповідно до якої щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10рп/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема, положення пункту 20 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року № 107-VI.

Отже, на час виникнення спірних правовідносин діяла редакція ч.5 ст.12 Закону №3551-XII у редакції Закону №367-ХІV, згідно з якою щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Поряд із цим, законодавцем правовідносини щодо нарахування, виплати та розмірів одноразової грошової допомоги до 5 травня були з 01.01.2015 також врегульовані пунктом 26 розділу VI Бюджетного кодексу України.

Даним пунктом було визначено, зокрема, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Натомість, Рішенням Конституційного Суду України від 27.02.2020 №3-р/2020 зазначене положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" БК України визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

У даному рішенні Суд дійшов висновку, що встановлення пунктом 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України іншого, ніж у ст.ст. 12, 13, 14, 15 та 16 Закону № 3551-ХІІ, законодавчого регулювання відносин у сфері надання пільг ветеранам війни спричиняє юридичну невизначеність при застосуванні зазначених норм Кодексу та Закону № 3551-ХІІ, що суперечить принципу верховенства права, встановленому ст. 8 Конституції України.

Водночас, 08.04.2021 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 325 "Деякі питання виплати разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" відповідно до якої учасникам бойових дій у 2021 році виплата разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законом № 3551-XII, проводиться у розмірі 1491,00 грн., тобто у розмірі меншому, ніж це передбачено частиною п`ятою статті 12 цього Закону.

Отже, на час виплати позивачу у квітні 2021 року щорічної разової грошової допомоги до 5 травня одночасно діяли і Закон №3551-XII (ч.5 ст.12), і Постанова КМУ №325, які по-різному регламентують розмір щорічної разової грошової допомоги до 5 травня учасникам бойових дій.

Суд апеляційної інстанції враховує, що дію наведеної вище норми Закону №3551-XII у 2021 році не зупинено, вона не втратила чинність, зміни до названого Закону законодавцем не вносились.

А тому, виходячи із визначених у статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, суд апеляційної інстанції вважає, що під час визначення розміру разової грошової допомоги до 5 травня, що належить до виплати позивачу як учаснику бойових дій у 2021 році, слід застосовувати не Постанову КМУ №325, а Закон №3551-XII, який має вищу юридичну силу.

Слід зауважити, що норми підзаконних нормативно-правових актів, у тому числі і постанови Кабінету Міністрів України, на яку посилається відповідач, не можуть змінювати приписів Закону №3551-ХІІ. При цьому, вища юридична сила закону полягає у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Підпорядкованість таких актів законам закріплена у положеннях Конституції України. У випадку суперечності норм підзаконного акта нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.

Таким чином, позивач має право на одержання разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, як це передбачено ч.5 ст.12 Закону №3551-XII в редакції Закону 367-XIV.

Як встановлено вище, відповідачем у квітні 2021 року виплачено ОСОБА_1 разову грошову допомогу до 5 травня у розмірі 1491,00 грн., тобто у розмірі меншому, ніж визначено ч.5 ст.12 Закону №3551-XII в редакції Закону 367-XIV.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що відповідач, здійснюючи нарахування та виплату позивачу разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі меншому, ніж визначено статтею 12 Закону №3551-XII в редакції Закону 367-XIV, діяв протиправно та порушив право позивача на отримання такої допомоги у належному розмірі.

Крім цього, при вирішенні цієї справи, судом взято до уваги висновки Верховного Суду щодо застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах, викладені у рішенні від 29 вересня 2020 року у зразковій справі №440/2722/20, залишене без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021, предметом спору у якій є нарахування та виплата разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік особі, яка має статус особи з інвалідністю та має право на пільги, передбачені статтею 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року у справі № 1-247/2018 (3393/18). В даному судовому рішенні Суд, визначаючи розмір належної до виплати допомоги, дійшов висновку, що з 27.02.2020 розмір разової грошової допомоги до 5 травня підлягає нарахуванню і виплаті у розмірі, визначеному Законом № 3551-XII в редакції Закону 367-XIV.

Аргументи скаржника в апеляційній скарзі на неможливість виплати допомоги до 5 травня позивачу у більшому розмірі, ніж те визначено Постановою КМУ, з огляду на те, що відповідач не є розпорядником бюджетних коштів, на переконання суду апеляційної інстанції, в контексті спірних правовідносин, є безпідставними, оскільки даний вид допомоги гарантований законом та її неможливо поставити в залежність від видатків бюджету.

В спірному випадку відмова Управління в перерахунку та виплаті щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі, визначеному Законом № 3551-XII, порушує гарантоване статтею 1 Першого протоколу до Конвенції право мирно володіти своїм майном. Доки відповідне положення цього Закону є чинним, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти в такій виплаті. Тобто органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань (рішення ЄСПЛ від 08 листопада 2005 року у справі Кечко проти України).

У Рішенні від 27.11.2008 у справі № 1-37/2008 Конституційний Суд України вказав, що Закон про Державний бюджет України як правовий акт, що має особливий предмет регулювання (визначення доходів та видатків на загальносуспільні потреби), створює належні умови для реалізації законів України, інших нормативно-правових актів, ухвалених до його прийняття, які передбачають фінансові зобов`язання держави перед громадянами і територіальними громадами. Саме у виконанні цих зобов`язань утверджується сутність держави як соціальної і правової.

Відповідно до статей 1, 3 Конституції України та принципів бюджетної системи (стаття 7 Кодексу) держава не може довільно відмовлятися від взятих на себе фінансових зобов`язань, передбачених законами, іншими нормативно-правовими актами, а повинна діяти ефективно і відповідально в межах чинного бюджетного законодавства (абзаци другий, третій підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення 27.11.2008 у справі № 1-37/2008).

Таким чином, законодавство, що визначає фінансові зобов`язання держави, має первинний характер, а бюджетне законодавство - похідний від нього характер.

При цьому, Верховний Суд України у своїх рішеннях неодноразово вказував на те, що відсутність чи скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення будь-яких виплат, гарантованих державою (постанови Верховного Суду України від 22.06.2010 у справі № 21-399во10, від 07.12.2012 у справі №21-977во10, від 03.12.2010 у справі № 21- 44а10).

Така правова позиція підтримана Конституційним Судом України, зокрема, у рішеннях від 20.03.2002 № 5-рп/2002, від 17.03.2004 № 7-рп/2004, від 01.12.2004 № 20-рп/2004, від 09.07.2007 №6-рп/2007, в яких зазначено про неможливість поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету.

Отже, спір за суттю вимог судом першої інстанції вирішений правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09 липня 2021 року по справі №280/5340/21 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Повний текст постанови складено 28.09.2021р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк