Справа № 560/696/21
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2021-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/696/21

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Фелонюк Діана Леонідівна

Суддя-доповідач - Капустинський М.М.

27 вересня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Смілянця Е. С. Сапальової Т.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 травня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

в січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №00/2609/0710 від 21.12.2020р. прийняте заступником начальника Головного управління ДПС у Хмельницькій області Алексєєнко В.Г.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №00/2613/0710 від 21.12.2020р. прийняте заступником начальника Головного управління ДПС у Хмельницькій області Алексєєнко В.Г.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №00/2615/0710 від 21.12.2020р. прийняте заступником начальника Головного управління ДПС у Хмельницькій області Алексєєнко В.Г.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №00/2617/0710 від 21.12.2020р. прийняте заступником начальника Головного управління ДПС у Хмельницькій області Алексєєнко В.Г.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржені податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі помилкових висновків контролюючого органу про відсутність в нього права застосовувати спрощену систему оподаткування при здійсненні ним діяльності з фінансового посередництва. Позивач вказує, що надавав поворотну фінансову допомогу з власних коштів на безоплатній та поворотній основі, що не є фінансовою послугою та немає жодного відношення до фінансового посередництва. Звертає увагу на те, що фактично доходи отримував від надання в суборенду орендованого нерухомого майна, що відображено в Книзі обліку доходів платника єдиного податку.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 травня 2021 року позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Заслухавши, суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Як встановлено судом першої інстанції, підтверджується матеріалами справи, що у період з 30.10.2020 по 05.11.2020 працівниками Головного управління ДПС у Хмельницькій області проведена документальна позапланова виїзна перевірка фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2017 по 05.02.2020, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2011 по 05.02.2020.

За результатами перевірки складено акт від 12.11.2020 №527/22-01-07-10/ НОМЕР_1 , відповідно до висновків якого, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 порушено вимоги:

- пункту 164.1 статті 164, пунктів 177.1, 177.2 статті 177 ПК України, в результаті чого не нарахований та не сплачений податок на доходи фізичних осіб в загальній сумі 523202,20 грн., в тому числі у 2017 році в сумі 130024,5 грн., 2018 році в сумі 179909,3 грн., 2019 році в сумі 179796,3 грн., 2020 році 33472,08 грн.;

- пункту 164.1 статті 164, пунктів 177.1, 177.2 статті 177, підпункту 1.6 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення ПК України, в результаті чого не нарахований та не сплачений до бюджету військовий збір в загальній сумі 43600,18 грн., в тому числі: у 2017 році в сумі 10835,38 грн., у 2018 році в сумі 14992,44 грн., у 2019 році в сумі 14983,02 грн., у 2020 році в сумі 2789,34 грн.;

- пункту 180.1 статті 180, пункту 181.1 статті 181, пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, пункту 188.1 статті 188 ПК України, в результаті чого занижений ПДВ, що підлягає сплаті до бюджету в загальній сумі 285710,24 грн., в тому числі: травні 2018 року в сумі 20379,61 грн., червні 2018 11514,50 грн., липні 2018 - 13995,00 грн., серпні 2018 - 7893,14 грн., вересні 2018 - 18840,68 грн., жовтні 2018 - 5525,67 грн, листопаді 2018 - 5924,28 грн., грудні 2018 - 4166,67 грн., січні 2019 - 16066,67 грн., лютому 2019 - 2500,00 грн., березні 2019 - 14250,00 грн., квітні 2019 - 20402,00 грн., травні 2019 - 24905,67 грн., червні 2019 - 8036,50 грн., липні 2019 - 13779,00, серпні 2019 - 14334,70 грн., вересні 2019 - 18452,33 грн., жовтні 2019 - 13860,17 грн., листопаді 2019 - 10991,67 грн., грудні 2019 - 8899,33 грн., січень 2020 - 19943,17 грн., лютий 2020 - 11049,50 грн.;

- підпункту 49.18.5 пункту 49.18 статті 49, пункту 177.5 статті 177 ПК України в результаті не подання декларації про майновий стан та доходи за звітні періоди 2017, 2018, 2019, 2020 роки.

Не погодившись із висновками, викладеними в акті перевірки від 12.11.2020 №527/22-01-07-10/ НОМЕР_1 , фізична особа-підприємець ОСОБА_1 направив заперечення від 30.11.2020 №7 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області.

Листом від 17.12.2020 №55/22-01-07-10/ НОМЕР_1 контролюючий орган повідомив позивача про те, що за результатами розгляду заперечень висновки акту перевірки залишено без змін.

На підставі висновків акту перевірки від 12.11.2020 №527/22-01-07-10/ НОМЕР_1 Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області винесено податкові повідомлення-рішення:

- №00/2609/0710 від 21.12.2020, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на 654002,75 грн., у тому числі 523202,20 грн. - за податковими зобов`язаннями, 130800,55 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями;

- №00/2613/0710 від 21.12.2020, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на 357137,80 грн., у тому числі 285710,24 грн. - за податковими зобов`язаннями, 71427,56 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами);

- №00/2615/0710 від 21.12.2020, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на 54500,23 грн., у тому числі 43600,18 грн. - за податковими зобов`язаннями, 10900,05 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями;

- №00/2617/0710 від 21.12.2020, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 1360,00 грн.

Позивач не погоджуючись з вказаними податковим повідомленням-рішенням звернувся до адміністративного суду за захистом порушених прав.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що операції, пов`язані з отримання, наданням та поверненням/неповерненням поворотної фінансової допомоги, не можуть розглядатися, як постачання товарів або послуг, а тому, вони не є об`єктом оподаткування ПДВ, тому, як наслідок є необґрунтованим визначення перевіряючими військового збору та штрафних санкцій.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст.67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Податковий кодекс України є спеціальним законом з питань оподаткування та установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначені заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу.

Статтею 16 Податкового кодексу України визначено, що платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених Податковим кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з положеннями п. 15.1 ст. 15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до пункту 15.2 статті 15 ПК України кожний з платників податків може бути платником податку за одним або кількома податками та зборами.

Згідно з підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Положеннями пункту 44.1 статті 44 ПК України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до пункту 44.2 статті 44 ПК України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Пунктом 291.2 статті 291 ПК України визначено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Згідно з положеннями пункту 291.3 статті 291 ПК України юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Положеннями пункту 291.4 статті 291 ПК України, в редакції, чинній в період порушення позивачем, на думку контролюючого органу, умов перебування на спрощеній системі оподаткування (01.01.2017 - 31.03.2017), встановлено, що суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на групи платників єдиного податку, зокрема, друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 1500000 гривень.

Відповідно до пунктів 177.1, 177.2 статті 177 ПК України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Пунктом 177.6 статті 177 ПК України визначено, що у разі якщо фізична особа - підприємець отримує інші доходи, ніж від провадження підприємницької діяльності, у межах обраних ним видів такої діяльності, такі доходи оподатковуються за загальними правилами, встановленими цим Кодексом для платників податку - фізичних осіб .

Згідно з пунктом 292.1 статті 292 ПК України доходом платника єдиного податку є для фізичної особи - підприємця - дохід, отриманий протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій); матеріальній або нематеріальній формі, визначеній пунктом 292.3 цієї статті. При цьому до доходу не включаються отримані такою фізичною особою пасивні доходи у вигляді процентів, дивідендів, роялті, страхові виплати і відшкодування, доходи у вигляді бюджетних грантів, а також доходи, отримані від продажу рухомого та нерухомого майна, яке належить на праві власності фізичній особі та використовується в її господарській діяльності.

Положеннями пункту 292.11 статті 292 ПК України визначено, що до складу доходу, визначеного цією статтею, не включаються, зокрема, суми фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, отриманої та поверненої протягом 12 календарних місяців з дня її отримання, та суми кредитів.

Згідно з нормами підпункту 14.1.257 пункту 14.1 статті 14 ПК України поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення.

Абзацом 5 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 ПК України визначено, що платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у випадку та в строк: у разі здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування, або невідповідності вимогам організаційно-правових форм господарювання - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності або відбулася зміна організаційно-правової форми.

Відповідно до абзацу 6 підпункту 291.5.1 пункту 291.5 статті 291 ПК України не можуть бути платниками єдиного податку першої - третьої груп: суб`єкти господарювання (юридичні особи та фізичні особи - підприємці), які здійснюють діяльність у сфері фінансового посередництва, крім діяльності у сфері страхування, яка здійснюється страховими агентами, визначеними Законом України "Про страхування", сюрвейєрами, аварійними комісарами та аджастерами, визначеними розділом III цього Кодексу.

Як встановлено з матеріалів справи, до припинення підприємницької діяльності, фізична особа - підприємець ОСОБА_1 перебував на другій групі спрощеної системи оподаткування.

В акті перевірки від 12.11.2020 №527/22-01-07-10/ НОМЕР_1 зазначено, що перевіркою встановлено, що фізична особа - підприємець ОСОБА_1 надавав у І кварталі 2017 року поворотну фінансову допомогу на постійній основі як юридичним, так і фізичним особам. Всього в період з 13.01.2017 по 31.03.2017 встановлено 20 фактів надання поворотної фінансової допомоги юридичним та фізичним особам. Крім того, у відзиві відповідач звертає увагу на те, що в договорах про надання поворотної фінансової допомоги позичкодавцем зазначено ОСОБА_1 , як фізичну особу-підприємця.

Перевіряючі дійшли висновку, що починаючи з 01.04.2017 фізична особа - підприємець ОСОБА_1 втрачає право перебування на спрощеній системі оподаткування. Як наслідок, дохід отриманий від здійснення підприємницької діяльності протягом 2017-2020 років, за результатами перевірки, оподатковується на загальних умовах. Підставою для таких висновків слугувало порушення позивачем умов перебування на спрощеній системі оподаткування в період з 01.01.2017 по 31.03.2017.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.

Згідно з положеннями частини 3 статті 333 Господарського кодексу України фінансовим посередництвом є діяльність, пов`язана з отриманням та перерозподілом фінансових коштів, крім випадків, передбачених законодавством. Фінансове посередництво здійснюється установами банків та іншими фінансово-кредитними організаціями.

Водночас, ПК України не містить визначення поняття "фінансове посередництво". Проте відповідно до Класифікації видів економічної діяльності ДК 009:2010 (наказ Держспоживстандарту України №457 від 11.10.2010, КВЕД-2010), розділом 3 КВЕД-2010 визначено, що КВЕД побудовано за ієрархічною системою кодування із застосуванням літерно-цифрового коду. Літерні познаки секцій використовують як рубрикатор і їх не використовують у кодуванні. Подальшу деталізацію секцій КВЕД - розділ, група, клас - позначають цифровими кодами.

Розділом 5 КВЕД-2010 встановлено - Фінансова та страхова діяльність (секція - К), Надання фінансових послуг, крім страхування та пенсійного забезпечення (розділ - 64), Грошове посередництво (група - 64.1), Інші види грошового посередництва (клас - 64.19).

Таким чином, лише особи з зареєстрованим відповідним видом діяльності можуть надавати фінансові послуги.

Однак, у фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 не зареєстровано такий вид діяльності. Натомість, як встановлено в акті перевірки від 12.11.2020 №527/22-01-07-10/ НОМЕР_1 , основним видом його діяльності було надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (68.20). Також зазначено, що видами діяльності позивача були: надання в оренду вантажних автомобілів (77.12); консультування з питань комерційної діяльності й керування (70.22). Цим заперечується твердження відповідача про те, що зазначення в договорах про надання поворотної фінансової допомоги позичкодавцем ОСОБА_1 , як фізичної особи-підприємця, свідчить про здійснення ним діяльності у сфері фінансового посередництва.

Водночас, наданими позивачем договорами суборенди частини нежитлових приміщень, книгою обліку доходів платників єдиного податку першої і другої груп та платників єдиного податку третьої групи, які не є платниками податку на додану вартість, підтверджено отримання фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 доходу від надання в суборенду орендованого нерухомого майна. Це також відповідає його зареєстрованому основному виду діяльності. Крім того, відповідно до умов договорів про надання поворотної фінансової допомоги (позики), поворотна фінансова допомога надається з власних коштів, на безоплатній та поворотній основі.

Колегія суддів зауважує, що надання у якості фінансової допомоги власних коштів взагалі не може вважатись фінансовим посередництвом, оскільки операція фінансового посередництва пов`язана з отриманням та перерозподілом фінансових коштів, тобто, залучених коштів, які і передаються у позику. Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що надання безвідсоткової фінансової допомоги, що мало місце у цьому випадку, не має жодних ознак фінансової послуги, оскільки не спрямоване на отримання прибутку.

В апеляційні скарзі апелянт посилається на надання поворотної фінансової допомоги позивачем, з огляду на що колегія суддів зазначає таке.

Надання поворотної фінансової допомоги іншій особі, може розцінюватись як надання фінансових послуг та фінансове посередництво, виключно якщо воно здійснюється на постійній основі. Проте, як зазначено вище, надана позивачем фінансова допомога не містила ознак фінансових послуг. Натомість, кількість її надання не обмежена законодавством.

Отже, фізична особа - підприємець ОСОБА_1 , надаючи поворотну, безоплатну фінансову допомогу, не отримував доходу. Як наслідок, він не втратив права перебування на спрощеній системі оподаткування і дохід, отриманий від здійснення підприємницької діяльності протягом 2017-2020 років, має бути оподатковано на загальних умовах, з одночасним поданням позивачем відповідної звітності.

Апеляційний суд зауважує, що операції, пов`язані з отримання, наданням та поверненням/неповерненням поворотної фінансової допомоги, не можуть розглядатися, як постачання товарів або послуг, а тому, вони не є об`єктом оподаткування ПДВ, тому висновки апелянта щодо визначення перевіряючими військового збору та штрафних санкцій є необгрунтованими.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції податкові повідомлення-рішення №00/2609/0710 від 21.12.2020, №00/2613/0710 від 21.12.2020, №00/2615/0710 від 21.12.2020 та №00/2617/0710 від 21.12.2020 є протиправними та їх слід скасувати.

Згідно з положеннями ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі доказам та зробив вірний висновок щодо задоволення позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 травня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Смілянець Е. С. Сапальова Т.В.