Справа № 640/8047/20
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2021-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2021 року м. Київ № 640/8047/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Каракашьяна С.К., при секретарі судового засідання Мині І.І., за участі представника позивача Маловічко І.В., відповідача Павленка С.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу:

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Джи Ті Лоджистік"
до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №; № від 14.01.2020

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Джи Ті Лоджистік" про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень Головного управління Державної податкової служби у м. Києві від 14 січня 2020 року №, .

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач не був зобов`язаний реєструвати акцизні накладні. При цьому, позивач посилається на приписи п.п. 14.1.212 п.14.1 ст.14, п.п. 212.1.15, 213.1.12 Податкового кодексу України. Позивач стверджує, що він не є платником акцизного податку, не здійснює реалізацію чи зберігання палива, натомість, за умовами укладеного договору, здійснює заправку власного автотранспорту на мережі АЗС контрагента.

Відповідачем позовні вимоги заперечуються з посиланням на норми п п.п. 213.1.12 п. 213.1 ст. 213, п. 216.12 ст. 216, п. 222.1.1 п. 222.1 ст. 222, п. 231.6 ст. 231, п. 232.3, п.п. 232.4.2 п. 232.4 ст. 232 ПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

ГУ ДПС у м. Києві проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Джи Ті Лоджистікс» з питань дотримання вимог податкового за період з 18.01.2017 по 30.06.2019, валютного - за період з 18.01.2017 по 30.06.2019, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 18.01.2017 по 30.06.2019 та іншого законодавства за відповідний період, за результатами якої складено акт перевірки 26.11.2019 № 178/26-15-05-02-06/41088275 (далі - акт перевірки).

Актом перевірки встановлено порушення позивачем п.п. 213.1.12 п. 213.1 ст. 213, п. 216.12 ст. 216, п. 222.1.1 п. 222.1 ст. 222, п. 231.1. п. 231.3, п. 231.6 ст. 231, п. 232.3, п.п. 232.4.2 п. 232.4 ст. 232 Податкового кодексу України (далі -ПК України).

На підставі вищезазначених висновків акту перевірки відповідачем 14.01.2020 прийнято податкові повідомлення - рішення:

№, про збільшення суми податкового зобов`язання з акцизного податку в розмірі 1 497 612,00 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкції в сумі 374 403,00 грн. (1 497 612,00 грн. х 25%);

№, про застосування штрафної санкції в сумі 748 812,00 грн. (1 497 612,00 грн. х 50%) за не реєстрацію акцизних накладних в ЄРАН протягом більш як 120 календарних днів після дати, на яку платник податку зобов`язаний скласти акцизну накладну.

Прийняття оспорюваних рішень мотивовано наступними висновками акту перевірки. Так, перевіркою встановлено, а позивачем не заперечується, що за період з 31.03.2017 по 30.06.2019 ТОВ «Джи Ті Лоджистікс» придбано підакцизного пального з використанням смарт-карток та паливних карток у загальному обсязі 350 135,46 л., що використовувалось для власних потреб, в тому числі:

дизельне пальне (код УКТ ЗЕД ) - 328 735,45 л.;

бензин А-95 (код УКТ ЗЕД ) - 5 945,24 л.;

бензин А-92 (код УКТ ЗЕД ) - 95,0 л.;

газ вуглеводневий скраплений (код УКТ ЗЕД , , )- 15 359,77 л.

Також акт перевірки містить посилання на те, що, на підставі аналізу даних Єдиного реєстру акцизних накладних (далі - ЄРАН) встановлено, що за період з 18.01.2017 по 30.06.2019, контрагенти-постачальники не реєстрували акцизні накладні на адресу ТОВ «Джи Ті Лоджистікс» на постачання пального у загальному обсязі 350 135,46 л., яке реалізовувалось з використанням смарт-карток та паливних карток, а також те, що ТОВ «Джи Ті Лоджистікс» не складались акцизні накладні на обсяги вищезазначеного пального, використаного ним для власного споживання.

Станом на дату складання акту перевірки ТОВ «Джи Ті Лоджистікс» не скористалось правом в межах 365 днів зареєструвати коригування до заявок на поповнення обсягу залишку пального.

На підставі наведеного, відповідач дійшов висновків, що позивачем, на порушення вимог п п.п. 213.1.12 п. 213.1 ст. 213, п. 216.12 ст. 216, п. 222.1.1 п. 222.1 ст. 222, п. 231.6 ст. 231, п. 232.3, п.п. 232.4.2 п. 232.4 ст. 232 ПК України (в редакції, що діяла до 01.07.2019), перевищено обсяги реалізованого пального над обсягами придбаного без реєстрації відповідних заявок на поповнення обсягу залишку пального в СЕАРП, що призвело до заниження суми акцизного податку, який підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет на загальну суму 1 497 612,00 грн.

Суд з зазначеними висновками не погоджується, виходячи з нижчевикладеного.

Згідно з пунктом 15.1 статті 15 Податкового кодексу України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Статтею 212 Податкового кодексу України ( тут і далі - в редакції, яка діяла до 01.07.2019р.), платниками акцизного податку визначені, зокрема:

212.1.1. Особа, яка виробляє підакцизні товари (продукцію) на митній території України, у тому числі з давальницької сировини.

212.1.2. Особа - суб`єкт господарювання, яка ввозить підакцизні товари (продукцію) на митну територію України.

212.1.3. Фізична особа - резидент або нерезидент, яка ввозить підакцизні товари (продукцію) на митну територію України в обсягах, що підлягають оподаткуванню, відповідно до митного законодавства.

212.1.4. Особа, яка реалізує конфісковані підакцизні товари (продукцію), підакцизні товари (продукцію), визнані безхазяйними, підакцизні товари (продукцію), за якими не звернувся власник до кінця строку зберігання, та підакцизні товари (продукцію), що за правом успадкування чи на інших законних підставах переходять у власність держави, якщо ці товари (продукція) підлягають реалізації (продажу) в установленому законодавством порядку.

212.1.5. Особа, яка реалізує або передає у володіння, користування чи розпорядження підакцизні товари (продукцію), що були ввезені на митну територію України із звільненням від оподаткування до закінчення строку, визначеного законом відповідно до пункту 213.3 статті 213 цього Кодексу.

212.1.6. Особа, на яку покладається дотримання вимог митних режимів, що передбачають звільнення від оподаткування, у разі порушення таких вимог.

212.1.7. Особа, на яку покладається виконання умов щодо цільового використання підакцизних товарів (продукції), на які встановлено ставку податку 0 гривень за 1 літр 100-відсоткового спирту, 0 євро за 1000 кг нафтопродуктів у разі порушення таких умов.

212.1.8. Особа, на яку при здійсненні операцій з підакцизними товарами (продукцією), які не підлягають оподаткуванню або звільняються від оподаткування, покладається виконання умов щодо цільового використання підакцизних товарів (продукції) в разі порушення таких умов.

212.1.11. Особа - суб`єкт господарювання роздрібної торгівлі, яка здійснює реалізацію підакцизних товарів.

212.1.12. Оптовий постачальник електричної енергії.

212.1.13. Виробники електричної енергії, які мають ліцензію на право здійснення підприємницької діяльності з виробництва електричної енергії і продають її поза оптовим ринком електричної енергії.

212.1.14. Особа - власник ввезеного на митну територію України вантажного транспортного засобу, що переобладнується у легковий автомобіль, з якого справляється акцизний податок.

212.1.15. Особа, яка реалізує пальне.

212.2. Замовники, за дорученням яких виробляються підакцизні товари (продукція) з давальницької сировини, сплачують податок виробнику.

Відповідачем в акті зазначено про порушення позивачем приписів п.п. 213.1.12, яким передбачено, що об`єктами оподаткування є операції з реалізації будь-яких обсягів пального понад обсяги, що:

отримані від інших платників акцизного податку, що підтверджені зареєстрованими акцизними накладними в Єдиному реєстрі акцизних накладних;

ввезені (імпортовані) на митну територію України, що засвідчені належно оформленою митною декларацією;

вироблені в Україні, реалізація яких є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 213.1.1 цього пункту, що підтверджені зареєстрованими акцизними накладними в Єдиному реєстрі акцизних накладних.

Отже, відповідач стверджує про реалізацію позивачем пального.

Згідно з підпунктом 14.1.212 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, реалізація підакцизних товарів (продукції) - будь-які операції на митній території України, що передбачають відвантаження підакцизних товарів (продукції) згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами з передачею прав власності або без такої, за плату (компенсацію) або без такої, незалежно від строків її надання, а також безоплатного відвантаження товарів, у тому числі з давальницької сировини, реалізація суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Абзацом другим вказаної правової норми визначено, що реалізація пального для цілей розділу VI цього Кодексу - будь-які операції з передачі (відпуску, відвантаження) пального на митній території України на підставі договорів купівлі-продажу, міни, поставки, дарування, комісії, доручення (в тому числі передача на комісійну/довірчу реалізацію), поруки, інших господарських та цивільно-правових договорів або за рішенням суду, іншого компетентного державного органу чи органу місцевого самоврядування за плату (компенсацію) або без такої, які передбачають перехід права власності або права розпорядження, а також передачу (відпуск, відвантаження) пального на підставі договорів про виробництво із сировини замовника. Не вважаються реалізацією пального операції з передачі (відпуску, відвантаження) пального на митній території України на підставі договорів зберігання та передачі (відпуску, відвантаження) пального в споживчій тарі ємністю до 2 літрів (включно), крім операцій з реалізації такого пального його виробниками.

Отже, зазначеною нормою не передбачено визначенням в якості реалізації споживання пального в межах одного підприємства, без вчинення відносно нього будь - яких вищезазначених дій.

Таким чином, суд доходить висновків, що позивачем не було вчинено дій, які дозволити б кваліфікувати його в якості платника податку, а дії - реалізацією пального.

Відповідно до статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України.

За змістом пункту першого частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Суд констатує, що відповідачем не було надано передбаченого частиною сьомою статті 134 КАС України клопотання про зменшення судових витрат, або письмових заперечень стосовно неспівмірності витрат, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості проаналізувати такі доводи та надати їм правову оцінку.

Судові витрати, відповідно до частини 3 статті 139 КАС України, підлягають покладенню на відповідача, у зв`язку з чим, керуючись вимогами ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Джи Ті Лоджистік" задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Головного управління Державної податкової служби у м. Києві від 14 січня 2020 року №, .

3. Витрати по сплаті судового збору в сумі 21020грн., витрати на проведення експертизи в сумі 27000грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 15600 грн. відшкодувати на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Джи Ті Лоджистік" (м.Київ, вул. Є.Коновальця, 45а, код 41088275) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (м.Київ, вул.Шолуденка, 33/19, код 43141267).

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Повний текст рішення складено 28.09.2021.

Суддя С.К. Каракашьян