Справа № 420/12983/21
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2021-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/12983/21

Категорія: 102010000 Головуючий в 1 інстанції: Катаєва Е.В.

Час і місце ухвалення: м. Одеса

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Лук`янчук О.В.

суддів Бітова А. І.

Ступакової І. Г.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2021 року за матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 11.08.2021 року звернувся до суду з позовом до Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, в якому просив:

- визнати протиправною відмову відповідача виконати вимоги Закону України «Про охорону дитинства» у частині безумовного надання ОСОБА_2 безоплатного проїзду усіма видами міського пасажирського транспорту;

- зобов`язати відповідача скасувати усі вже прийняті рішення; що ними обмежуються права пільгових категорій громадян у частині безумовного надання безоплатного проїзду усіма видами міського пасажирського транспорту відповідно до чинного законодавства;

- зобов`язати відповідача утримуватися від прийняття рішень, що ними обмежуються права пільгових категорій громадян у частині безумовного надання безоплатного проїзду усіма видами міського пасажирського транспорту відповідно до чинного законодавства;

- стягнути з відповідача на його користь 250 000 (двісті п`ятдесят тисяч) гривень для компенсації моральної шкоди.

Також позивач просив суд зобов`язати відповідача надати звіт про виконання судового рішення та звільнити від сплати судового збору.

Ухвалою суду від 28.07.2021 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви, зокрема для надання заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням причин його пропуску, надання уточненого позову, надання клопотання про звільнення від сплати судового збору та надання доказів надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

На виконання вимог ухвали суду, 29.07.2021 ОСОБА_1 подав заяву про усунення недоліків, в якій позивач просить суд обраховувати термін звернення до суду саме з червня 2021 року, звільнити від сплати судових витрат на підставі ст. 133 КАС України та ст.14 ЗУ "Про судовий збір".

В наданій до суду заяві позивач вказав, що «наявним уточнюю позовні вимоги з тим, аби пункт « 2)» був вилучений».

До заяви додано копію посвідчення дитини, копію свідоцтва про народження та фото з маршрутного таксі.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 11.08.2021 року, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України (у зв`язку з не усуненням недоліків), адміністративний позов ОСОБА_1 повернуто позивачу без розгляду.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що суд першої інстанції застосував позовну давність із надмірним формалізмом та повернув позов, що унеможливлює доступ позивача до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи. Позовна заява була надіслана через систему "Електронний суд", що відповідає вимогам чинного законодавства.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до приписів п.1 ч.1 ст. 311 КАС України, враховуючи достатність доказів для її вирішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів приходить до наступного.

Частиною 1 ст. 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень (ч. 2).

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 3).

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду визначені статтею 123 КАС України, згідно з ч. ч. 1, 3 якої у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху.

Разом з тим, положеннями п. 3 ч. 1 ст. 171 КАС України передбачено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Норми статей 160, 161 КАС України не містять виключень і поширюються на всі випадки звернення до суду з позовною заявою, у зв`язку з чим недотримання положень цих норм свідчить про невідповідність позовної заяви вимогам Закону. Вимоги, що пред`являються до змісту позовної заяви, чітко визначені у ст.160 КАС України.

Згідно ч.1 ст.169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст. 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків. Таким чином, якщо позивач не дотримав якоїсь із вимог до позовної заяви і відсутність певної інформації не дає можливості суду вирішити питання про відкриття провадження в адміністративній справі та виконати обов`язок з повідомлення про це осіб, які беруть участь у справі, суд залишає позовну заяву без руху і пропонує позивачеві виправити виявлені недоліки.

Стаття 160 КАС України стандартизує структуру позовної заяви - містить перелік загальних для всіх позовних заяв елементів (реквізитів), які дають необхідну інформацію для вирішення судом питання про відкриття провадження в адміністративній справі.

Крім того, суд не повинен тлумачити положення статті у такий спосіб, щоб створювати штучні перешкоди для доступу до правосуддя в адміністративній справі, а також, застосовуючи положення ст. 160, 161 КАС України, формально підходити до цих норм, у зв`язку з чим позовні заяви безпідставно залишати без руху та повертати.

За змістом ч.6 ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Згідно з ч.1 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Частиною 2 ст.123 КАС України передбачено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву. Таким чином, повернення позовної заяви є видом юридичної відповідальності особи за порушення строків на звернення з позовною заявою.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (ч. ст. 121 КАС України).

При цьому, причина пропуску строку звернення до суду із адміністративним позовом може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Відтак, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, просив обраховувати строк звернення до суду з червня 2021, оскільки звернувся до відповідача 03.06.2021 року із проханням підтвердити правомірність такої відмови. Виконавчим комітетом Ізмаїльської міської ради у відповідь на звернення було надіслано лист від 23.06.2021 року № 3-666 на адресу ОСОБА_1 .

Водночас, як вірно зазначено судом першої інстанції початок перебігу строку звернення до суду розпочинається 20.08.2020 року, коли дитині позивача було відмовлено у наданні пільгового проїзду за посвідченням дитини з багатодітної родини водієм маршрутного таксі 23 ( НОМЕР_1 ) м. Ізмаїл, проте до суду звернувся 23.07.2021 року, тобто з пропуском строку звернення до суду .

Разом з цим, судом першої інстанції правомірно зауважено, що звернення позивача 03.06.2021 року до відповідача із проханням підтвердити правомірність такої відмови з огляду на позицію Верховного Суду є намаганням поновити строк звернення до суду. Враховуючи, що первинно позивач звертався відповідно до відповіді від 10.09.2020 року зі зверненнями до відповідача 19.08.2020,21.08.2020,25.08.2020 року.

В даному випадку, колегія суддів критично оцінює вказані доводи та зауважує, що наведені позивачем підстави пропуску строку звернення до суду мають суб`єктивний характер та не позбавляли останнього можливості звернутись до суду з даним позовом у встановлені КАС України строки, про що вірно зазначено судом першої інстанції.

Суд звертає увагу на те, що за загальним правилом, перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Пропуск відповідного строку на звернення до суду через байдужість до своїх прав або небажання скористатися цим правом не є поважною причиною пропуску строку та, відповідно, підставою для поновлення звернення до суду з адміністративним позовом.

Таким чином, позивачем не доведено наявності об`єктивно непереборних обставин, які не залежали від його волевиявлення чи обставин, які були б пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів, а тому, у даному випадку, відсутні підстави для визнання поважними причин пропуску такого строку.

Позивач не висвітлює питання пропуску ним строку звернення до суду, не надає заяви про його поновлення із зазначенням причин його пропуску.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу згідно КАС України, який має формулюватися максимально чітко і зрозуміло.

Статтею 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акту чи окремих його положень;2) визнання протиправним та скасування індивідуального акту чи окремих його положень;3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, позивач просить у вимогах визнати протиправною відмову відповідача виконати вимоги Закону України «Про охорону дитинства» у частині безумовного надання ОСОБА_2 безоплатного проїзду усіма видами міського пасажирського транспорту.

Проте позивач не зазначає яким саме чином саме зазначений у позові відповідач в межах своїх повноважень відмовив ОСОБА_2 надати пільги щодо безоплатного проїзду усіма видами міського пасажирського транспорту.

Позивач просить зобов`язати відповідача скасувати усі вже прийняті рішення, що ними обмежуються права пільгових категорій громадян у частині безумовного надання безоплатного проїзду усіма видами міського пасажирського транспорту відповідно до чинного законодавства.

Вказана вимога також не відповідає чіткості та зрозумілості, оскільки не зазначено які саме рішення (дата, номер рішення) відповідача позивач просить скасувати, в якій частини та на якій підставі скасування таких рішень.

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку,що позивач не виклав вимоги чітко та зрозуміло, зокрема, щодо часу протиправних дій та не надав до суду заяву про поновлення строку звернення до суду з викладенням поважності причин його пропуску.

Стосовно доводів апелянта, про те, що судом першої інстанції порушено право позивача на доступ до правосуддя, то колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки право на звернення до суду кореспондується з обов`язком дотримуватися процесуального законодавства щодо порядку, строків і умов реалізації цього права. Такі процесуальні обов`язки для всіх учасників судового процесу є однаковими, що забезпечує принцип рівності сторін.

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Процесуальний кодекс установлює обмеження щодо відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Отже, поновлення встановленого процесуальним законом строку для звернення до адміністративного суду здійснюється у розумних межах та лише у виняткових, особливих випадках, виключно за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав, свобод або законних інтересів.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 04.10.2019 по справі № 820/4188/18.

Посилання заявника на окремі фрагменти рішень Європейського суду у даному спорі Суд вважає необґрунтованими, так як правові позиції цих рішень покликані захищати інтереси особи та забезпечити їй належний захист від протиправних дій чи бездіяльності з боку держави та державних органів, уповноважених на виконання її функцій. Водночас, такі інтереси підлягають захисту при умові дотримання особою свої процесуальних обов`язків.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див. mutatis mutandis рішення у справі "Перетяка та Шереметьев проти України" (Peretyaka And Sheremetyev v. Ukraine) від 21.12.2010, заяви № 17160/06 та № 35548/06, § 33).

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07.07.1989 року у справі "UnionAlimentariaSanders S.A. v. Spain" Європейський Суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Щодо доводів апелянта стосовно можливості направлення позовної заяви через систему "Електронний суд", то колегія суддів зазначає, що відповідно до положень розділу XI Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року №30 позивачем надіслано позовну заяву в межах норм чинного законодавства.

Водночас, колегія суддів звертає увагу апелянта, на те, що судом першої інстанції не було вказано, про неможливість подання позивачем позову через систему "Електронний суд", натомість вказано про те, що у разі подання до суду документів в електронній формі учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Так, позивачем до суду першої інстанції не було надано доказів направлення позову іншим учасникам справи як через зазначену систему, так і шляхом надсилання листом, а отже судом першої інстанції обґрунтовано вказано, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст. ст. 160, 161 цього Кодексу, оскільки запровадження підсистеми «Електронний суд», на якій посилається позивач, не звільняє його від обов`язку виконати вимоги частин 8,9 ст.44 КАС України.

Враховуючи викладене,колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач не усунув недоліки позову, у зв`язку з чим відповідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Отже, доводи апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.

При цьому, колегія суддів зазначає, що нормами чинного КАС України не передбачено право суду апеляційної інстанції у разі скасування ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню по справі, приймати нове рішення про задоволення позовних вимог, а відтак вимога апелянта про ухвалення нового рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі є безпідставними.

За таких обставин, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції в повній мірі надав оцінку усім вказаним обставинам та зібраним по справі доказам, у зв`язку із чим, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 28 вересня 2021 року.

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова