Справа № 160/6468/21
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2021-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 вересня 2021 року Справа № 160/6468/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіНіколайчук С.В.
при секретарі судового засіданняФедуркіній А.В.
позивача представника позивача представника відповідача Петрова О.А., Машонина А.О., Іванова Т.В.,
22 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій позивач просить:
- визнати протиправними дії Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпропетровської міської ради в частині нарахування ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) переплати соціальної допомоги у розмірі 76 545 грн 64 коп.;
- скасувати повідомлення про переплату соціальної допомоги ОСОБА_2 № 8/3-16 від 13.01.2021, складене начальником відділу-головного державного соціального інспектору відділу державних соціальних інспекторів Амур-Нижньодніпровського району Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпропетровської міської ради.
Позивач погоджується з тим, що у декларації не відображено факт реєстрації позивача як фізичної особи підприємця, однак таке порушення є неспіврозмірним з фактом позбавлення права на соціальну допомогу та виставлення суми переплати, що, на думку позивача, є непомірно важким фінансовим тягарем для позивача, тому оскаржуване повідомлення є протиправним та підлягає скасуванню, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом та просить позовні вимоги задоволити в повному обсязі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 квітня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі № 160/6468/21 в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.
У задоволенні позовних вимог просив відмовити у повному обсязі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 травня 2021 року судом вирішено подальший розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 22 червня 2021 року.
В подальшому підготовче провадження перенесено на 07.07.2021 року, 06.07.2021 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 липня 2021 року закрито підготовче провадження в адміністративній справі № 160/6468/21 та розпочати розгляд справи по суті, судове засідання призначено на 20.07.2021 року.
В подальшому розгляд справи перенесено на 05.08.2021 року, 09.09.2021 року.
Позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали та просили позов задоволити у повному обсязі.
Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечувала, у задоволенні позовних вимог просила відмовити.
Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.
Відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» від 01 червня 2000 року № 1768-ІІІ (надалі - Закон № 1768-ІІІ) та Порядку призначення і виплати державної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 250 від 24.02.2003 р. (надалі - Постанова № 250), Закону України від 21 листопада 1992 року № 2811-XII «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» та Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751 (із змінами і доповненнями) та на підставі наданих позивачем документів, ОСОБА_3 була призначена державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям (рішення від 30.08.2018 - на період з 01.08.2018 року по 31.01.2019; рішення від 02.03.2019 - на період з 01.02.2019 по 31.07.2019; рішення від 29.08.2019 - на період з 01.08.2019по 31.01.2020) та державна допомога на дітей одиноким матерям (рішення від 16.07.2018 - на період з 01.07.2018 по 31.12.2018; рішення від 04.02.2019 - на період з 01.01.2019 року по 30.06.2019; рішення від 27.07.2019 - на період з 01.07.2019 по 31.12.2019; рішення від 13.02.2020 - на період з 01.01.2020 по 30.06.2020).
Як зазначив відповідач у відзиві та не заперечується позивачем, ОСОБА_3 в поданих заявах не повідомляла про здійснення нею підприємницької діяльності з 01.01.2018 та в деклараціях про доходи та майновий стан від 21.08.2018, 28.02.2019, 12.07.2018, 23.08.2019, 28.01.2019, 18.07.2019, 31.01.2020 не зазначала про отримані нею доходи у вигляді заробітної плати в 2018 році. ОСОБА_3 була повідомлена про відмову в призначенні або припиненні виплат призначеної соціальної допомоги та повернення надміру нарахованих коштів, у разі подання нею неповних чи недостовірних відомостей про доходи та майновий стан сім`ї, про що засвідчила своїм підписом в заявах та деклараціях про доходи та майновий стан.
31.01.2020 року ОСОБА_3 звернулась до управління про призначення допомоги одиноким матерям з заявою, в якій зазначила, що зареєстрована як фізична особа підприємець з 2018 року.
Лівобережним управлінням соціального захисту населення Дніпровської міської ради було прийнято повідомлення про переплату соціальної допомоги, в якому зазначено про зобов`язання повернути протягом місяця залишок переплати у розмірі 71 876, 94 грн.
20.04.2020 року позивач уклала шлюб з ОСОБА_4 та 23.12.2020 ОСОБА_4 визнав батьківство відносно дитини ОСОБА_5 , після чого позивач не зверталась до відповідача з заявами про призначення соціальної допомоги.
Позивачка та її представник не погоджуються з даним розрахунком, оскільки сама позивачка сама повідомила про реєстрацію позивача як фізичної особи-підприємця з 2018 року без умислу на приховування такої інформації.
Крім того, на думку позивача, помилкове не зазначення реєстрації позивача, як фізичною особою підприємцем з 2018 року, не позбавило б її права на отримання державної соціальної допомоги, оскільки не зазначення такої інформації повинно бути здійснено умисно.
Позивач вважає, що дії відповідача порушують її права та звернулась до суду з даним позовом .
На виконання вимог ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.05.2021 року про витребування додаткових доказів головне управління ДПС у Дніпропетровській області надало до суду копії податкових декларацій платника податків єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 за 2018, 2019 та 2020 роки та податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2018 рік.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладеним в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У статті 46 Основного Закону проголошено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
В положенні статті 48 Конституції України закріплено, що кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.
Реалізація конституційних гарантій права громадян на соціальний захист - забезпечення рівня життя не нижчого від прожиткового мінімуму шляхом надання грошової допомоги найменш соціально захищеним сім`ям здійснюється відповідно до Закону України від 01.06.2000 № 1768-III «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям».
Право на державну соціальну допомогу мають малозабезпечені сім`ї, які постійно проживають на території України (ст. 3 Закону № 1768-III).
Відповідно до статті 1 цього Закону державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям (далі - державна соціальна допомога) - це щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім`ям у грошовій формі в розмірі, що залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім`ї; малозабезпечена сім`я - це сім`я, яка з поважних або незалежних від неї причин має середньомісячний сукупний доход нижчий від прожиткового мінімуму для сім`ї.
Права члена сім`ї має одинока особа. До одиноких осіб, що мають право на отримання допомоги, належать громадяни, що не мають працездатних родичів, зобов`язаних за законом їх утримувати.
Статтею 4 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» передбачено, що заява про надання державної соціальної допомоги подається уповноваженим представником сім`ї до місцевої державної адміністрації або до виконавчого комітету сільської, селищної ради. Виконавчий комітет сільської, селищної ради передає заяву про надання державної соціальної допомоги до місцевої державної адміністрації.
До заяви про надання державної соціальної допомоги додаються: документ, що посвідчує особу; довідка про склад сім`ї; декларація про доходи та майно осіб, які входять до складу сім`ї (в декларацію не включаються державна соціальна допомога, призначена відповідно до цього Закону; нарахована субсидія за спожиті житлово-комунальні послуги; сплачені членами сім`ї аліменти; грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, на час її проведення, безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, на час здійснення зазначених заходів); довідка про наявність та розмір земельної частки (паю); довідка встановленої форми про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, про безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях.
Державна соціальна допомога призначається з місяця звернення, якщо протягом місяця подано всі необхідні документи.
Рішення про призначення державної соціальної допомоги чи про відмову в її наданні приймається місцевою державною адміністрацією протягом десяти календарних днів і наступного після його прийняття дня надсилається уповноваженому представнику малозабезпеченої сім`ї.

Рішення про відмову в наданні державної соціальної допомоги має бути вмотивованим і містити роз`яснення порядку його оскарження.

Наказом Міністерства соціальної політики України № 441 від 21 квітня 2015 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28 квітня 2015 року за № 475/26920, затверджено форму заяв про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг.

Відповідно до ч.1 і ч.2 ст.7 Закону № 1768-ІІІ державна соціальна допомога не призначається у випадках, коли:

- працездатні члени малозабезпеченої сім`ї не працюють, не служать, не вчаться за денною формою навчання у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної) та вищої освіти протягом трьох місяців, що передують місяцю звернення за призначенням державної соціальної допомоги (крім осіб, які в установленому порядку визнані безробітними та за інформацією центрів зайнятості не порушують законодавство про зайнятість щодо сприяння своєму працевлаштуванню; осіб, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку або за дітьми, які потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більше ніж до досягнення ними шестирічного віку; осіб, які доглядають за особами з інвалідністю I групи або дітьми з інвалідністю віком до 18 років, за особами з інвалідністю II групи внаслідок психічного розладу, а також за особами, які досягли 80-річного віку; фізичних осіб, які надають соціальні послуги);

- під час вибіркового обстеження матеріально-побутових умов сім`ї з`ясовано, що малозабезпечена сім`я має додаткові джерела для існування, не зазначені у декларації про доходи та майно (здача у найм або оренду житлового приміщення (будинку) або його частини; один чи кілька членів сім`ї працюють без оформлення трудових відносин у встановленому порядку; можливість отримання доходу від утримання худоби, птиці, інших тварин; дохід від народних промислів, використання наявної сільськогосподарської техніки, вантажної машини, мікроавтобуса тощо);

- особи, які входять до складу малозабезпеченої сім`ї, протягом 12 місяців перед зверненням за наданням соціальної допомоги здійснили купівлю земельної ділянки, квартири (будинку), автомобіля, транспортного засобу (механізму), будівельних матеріалів, інших товарів довгострокового вжитку тощо або оплатили послуги з навчання, будівництва, ремонту квартири (будинку) або автомобіля, транспортного засобу (механізму), телефонного (в тому числі мобільного) зв`язку тощо (крім житлово-комунальних послуг, у межах норм споживання та медичних послуг, пов`язаних із забезпеченням життєдіяльності) в сумі, яка на час звернення перевищує 10-кратну величину прожиткового мінімуму для сім`ї;

- у власності чи володінні малозабезпеченої сім`ї є друга квартира (будинок) за умови, що загальна площа житла перевищує 21 кв. метр на одного члена сім`ї та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю, чи більше одного автомобіля, транспортного засобу (механізму).

Абзацами 1, 4 частини другої статті 7 Закону № 1768-ІІІ визначено, що за наявності обставин, передбачених у частині першій цієї статті, державна соціальна допомога може бути призначена місцевою державною адміністрацією на підставі рішень районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій та виконавчих комітетів міських і районних у містах (у разі їх створення) рад у разі, якщо неможливість отримання будь-яких джерел для існування пов`язана з тривалою хворобою одного та/або кількох членів сім`ї. Рішення про призначення державної соціальної допомоги у таких випадках приймається на підставі обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, яка звернулася за призначенням такої допомоги.

Відповідно до статті 7 Закону № 1768-ІІІ державна соціальна допомога не призначається, зокрема, якщо сім`єю навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на державну соціальну допомогу та на визначення її розміру, виплата призначеної державної соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення. На наступний строк державна соціальна допомога може бути призначена не раніше ніж через шість місяців починаючи з першого числа місяця виявлення порушення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 №250 затверджено Порядок призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям (далі Порядок №250).

Відповідно до пункту 2 Порядку №250 державна соціальна допомога призначається і виплачується малозабезпеченим сім`ям, які постійно проживають на території України та з поважних або незалежних від них причин мають середньомісячний сукупний дохід менший від прожиткового мінімуму для сім`ї. Державна соціальна допомога призначається на шість місяців з місяця звернення за її призначенням.

Згідно з пунктом 3 Порядку №250 призначення і виплата державної соціальної допомоги здійснюються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчими органами міських рад міст обласного значення, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення) за зареєстрованим місцем проживання або місцем проживання уповноваженого представника малозабезпеченої сім`ї.

Відповідно до пункту 5 Порядку №250 для призначення державної соціальної допомоги уповноважений представник малозабезпеченої сім`ї, особа якого посвідчується паспортом громадянина України або іншим документом, що підтверджує право на постійне проживання в Україні (для іноземця та особи без громадянства), подає такі документи, зокрема, заяву, складену за формою, встановленою Мінсоцполітики та декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, складену за формою, встановленою Мінсоцполітики (далі - декларація).

Інформація про склад малозабезпеченої сім`ї заявника зазначається в декларації. Якщо заявник вже отримує будь-який із видів державної допомоги, які призначаються органами соціального захисту населення, відомості про розмір допомоги враховуються цим органом без необхідності її декларування.

Для призначення державної соціальної допомоги на наступний строк уповноважений представник малозабезпеченої сім`ї подає нові заяву та декларацію.

Розмір державної соціальної допомоги визначається як різниця між прожитковим мінімумом для сім`ї та середньомісячним сукупним доходом малозабезпеченої сім`ї.

Розмір прожиткового мінімуму для сім`ї залежить від її складу і визначається як сума прожиткових мінімумів, розрахованих і затверджених відповідно до Закону України Про прожитковий мінімум для осіб, які належать до основних соціальних і демографічних груп населення (п. 7 Порядку № 250).

Згідно з пунктом 16 Порядку №250 виплата призначеної державної соціальної допомоги припиняється, зокрема, якщо малозабезпеченою сім`єю подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на отримання державної соціальної допомоги та на визначення її розміру, або встановлено фактичну зайнятість особи, що приносить дохід (винагороду), без оформлення, реєстрації в установленому законодавством порядку, - з місяця, що настає за місяцем, у якому виявлено порушення. В такому разі на наступний строк державна соціальна допомога може бути призначена не раніше ніж через шість місяців починаючи з першого числа місяця, в якому виявлено порушення.

Згідно з пунктом 20 Порядку №250 державна соціальна допомога призначається з місяця звернення за нею, якщо протягом місяця подано всі необхідні документи. Якщо до заяви не додано всіх необхідних документів, орган соціального захисту населення повідомляє уповноваженому представнику малозабезпеченої сім`ї про те, які документи у місячний строк потрібно подати додатково.

Відповідно до пункту 21 Порядку №250 рішення про призначення державної соціальної допомоги або про відмову в її призначенні приймається органом соціального захисту населення протягом 10 календарних днів з дня подання заяви і надсилається наступного дня після його прийняття уповноваженому представнику малозабезпеченої сім`ї.

У разі прийняття рішення про відмову в призначенні державної соціальної допомоги орган соціального захисту населення інформує про це уповноваженого представника малозабезпеченої сім`ї із зазначенням підстав для відмови та порядку оскарження рішення (з врученням відповідного повідомлення під особистий підпис).

Рішення органу соціального захисту населення про призначення державної соціальної допомоги чи про відмову в її призначенні може бути оскаржено заявником в органі виконавчої влади вищого рівня або в суді.

Відповідно пункту 25 Порядку №250 якщо малозабезпеченою сім`єю приховано або подано недостовірні дані про доходи та майновий стан або органом соціального захисту населення отримано інформацію про обставини, що вплинули на встановлення права на призначення державної соціальної допомоги та визначення її розміру, внаслідок чого надміру виплачено кошти, органи соціального захисту населення:

визначають обсяг надміру виплачених коштів з місяця призначення державної соціальної допомоги та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану малозабезпеченої сім`ї;

повідомляють уповноваженому представнику малозабезпеченої сім`ї про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення.

Суми надміру виплаченої державної соціальної допомоги повертаються:

отримувачем державної соціальної допомоги самостійно;

за згодою отримувача державної соціальної допомоги у повному обсязі за рахунок її наступних виплат;

за рішенням органу соціального захисту населення за рахунок суми наступних виплат державної соціальної допомоги у розмірі, що не перевищує 20 відсотків щомісячної суми призначеної допомоги.

У разі неможливості добровільного повернення або утримання надміру виплачених сум державної соціальної допомоги такі суми стягуються в судовому порядку.

Отже, з аналізу норм діючого законодавства вбачається, що виплата соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям не призначається або припиняється у разі, коли уповноважений представник малозабезпеченої сім`ї при зверненні до відповідного державного органу із заявою про надання державної соціальної допомоги навмисно подав недостовірні відомості або приховав відомості при призначенні зазначеної допомоги та визначенні її розміру.

Як встановлено судом державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям була призначена позивачу рішення від 30.08.2018 - на період з 01.08.2018 року по 31.01.2019; рішення від 02.03.2019 - на період з 01.02.2019 по 31.07.2019; рішення від 29.08.2019 - на період з 01.08.2019 по 31.01.2020) та державна допомога на дітей одиноким матерям (рішення від 16.07.2018 - на період з 01.07.2018 по 31.12.2018; рішення від 04.02.2019 - на період з 01.01.2019 року по 30.06.2019; рішення від 27.07.2019 - на період з 01.07.2019 по 31.12.2019; рішення від 13.02.2020 - на період з 01.01.2020 по 30.06.2020 відповідно до Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям (далі - Порядок), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 № 250, що не заперечується сторонами.

31.01.2020 року позивач звернулась до управління про призначення допомоги одиноким матеріям та в своїй заяві вказала, що зареєстрована як фізична особа-підприємець 2018 року, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, копія якого в матеріалах справи.

Дана обставина свідчить про відсутність у діях позивача умислу на зловживання своїми обов`язками чи свідомого надання неправдивих відомостей при поданні у січні 20201 року зави про призначення допомоги одиноким матерям.

З розрахунків сукупного доходу за 2018, 2019 та 2002 рік, наведених позивачем в додаткових поясненнях до позовної заяви, вбачається, що розмір доходів позивача за 2018 рік, за 2019 рік та за 2020 рік, зокрема, середньомісячний сукупний дохід малозабезпеченої сім`ї менший від прожиткового мінімуму для сім`ї позивача.

В наданому до суду розрахунку позивач зазначила сукупний дохід, з урахуванням витрат (сплата збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, сплата єдиного податку, оренда нежитлової приміщення площею 8 кв.м. відповідно до договорів оренди, комунальні платежі, витрати на медикаменти господарчі товари, одяг тощо), який не перевищував середньомісячний дохід малозабезпеченої сім`ї.

Суд не приймає до уваги розрахунок відповідача державної допомоги на дітей одиноким матерям, оскільки останнім при здійсненні даного розрахунку враховано тільки сукупний дохід сім`ї позивача без урахуванням витрат, що є важливою складовою для сім`ї даної категорії.

Під час розгляду справи судом встановлено, що позивач жодним чином не приховувала та не мала наміру приховувати свої доходи, підтвердження чого стало те, що позивач самостійно та без примусу в січні 2020 року, зазначила в заяві про отримання державної соціальної допомоги про реєстрацію фізичної особи-підприємцем з 2018 року.

Крім того, суд зазначає, що сам факт реєстрації позивача, як фізичної особи-підприємця не свідчить про отримання останньої доходу, що узгоджується з правовим висновком у постанові Верховного Суду від 24.04.2019 року у справі № 757/17820/17, де зазначено, що «для виплати допомоги, є не формальна реєстрація особи як суб`єкта підприємницької діяльності, фізичної особи - підприємця чи приватного підприємця, а реальне зайняття підприємницькою діяльністю та отримання доходу (прибутку) від такої діяльності, який необхідний людині для забезпечення її фізичного існування».

Позивач в судовому засіданні пояснила, що в звітах по єдиному соціальному внеску останньою зазначено лише мінімальну плату цього збору, визначену законодавством України, однак, це не свідчить про отримання позивачем доходу за зазначений період, а свідчить лише про виконання покладеного обов`язку по визначенню мінімальної бази для сплати єдиного соціального внеску, оскільки до 01.01.2021 року редакція підпунктів 2 та 3 частини 1 статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» зазначала, що для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 51 частини першої статті 4 цього Закону, на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому з внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску;

- для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом.

При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Отже, не залежно від факту відсутності в позивача доходу (що мало місце в даному випадку) позивач зобов`язана була визначити мінімальну величину єдиного соціального внеску та сплатити мінімальну суму цього внеску до бюджету.

Формальна реєстрація фізичної особою-підприємцем знадобилась позивачу для того, щоб бути страхувальником по відношенню до самої себе, оскільки жодних доходів ні за трудовим, ні за цивільно-правовим договорами у спірний період 2018-2020 роки позивач не працювала та дохід не отримувал.

Суд звертає увагу, що цю інформацію відповідач не виявив самостійно під час вибіркової перевірки відповідно до положень Порядку № 250.

Відповідальність, передбачена ч.4 ст.7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям», настає у разі доведеності двох обставин, а саме - наявності умислу у заявника на подання недостовірних відомостей чи приховування відомостей про майновий стан сім`ї, а також виявлення цього факту органом, що призначає соціальну допомогу.

Відповідно до відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_6 , у останньої відсутнє право власності на нерухоме майно, що є підтвердженням того, що позивача відсутня загальна площа житла, яка б перевищувала 21 кв. метр на одного члена сім`ї.

Таким чином, аналізуючи наведені нормативно правові акти та дослідивши матеріали справи, беручи до уваги відсутність у позивача умислу на приховування відомостей про майновий стан сім`ї, добровільне повідомлення відповідача про наявність додаткового доходу, суд зробив висновок, що повідомлення про переплату соціальної допомоги № 8/3-16 від 13.01.2021 року підлягає скасуванню.

Тобто, суд зазначає, що наявність додаткового доходу у сім`ї позивача не вплинуло на саме право на отримання державної соціальної допомоги малозабезпеченої сім`ї.

Аналізуючи наведене та беручи до уваги, що позивачем доведено відсутність у неї умислу на приховування відомостей про майновий стан сім`ї, добровільне повідомлення відповідача про наявність додаткового доходу, та протиправними дії відповідача в частині нарахування ОСОБА_2 переплати соціальної допомоги у розмірі 76 545 64, грн.

Отже, законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.

При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи. У справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовнішний спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року, «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» від 08 квітня 2008 року, «Москаль проти Польщі» від 15 вересня 2009 року).

Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах «Лелас проти Хорватії» від 20 травня 2010 року і «Тошкуце та інші проти Румунії» від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року та «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року). Суд вказав, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.

В матеріалах справи відсутні відомості про те, що позивач, подаючи декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, та не вказавши у ній відомості про реєстрацію фізичною-особою підприємцем з 2018 року, мала на меті навмисно приховати ці дані.

Враховуючи соціальний статус сім`ї позивача на момент отримання допомоги як малозабезпеченої сім`ї, необхідність дотримання справедливого балансу між інтересами держави та втручанням у права позивача, суд вважає, що примусове повернення наданої державою соціальної допомоги може призвести до покладення на ОСОБА_1 надмірного тягаря.

Таким чином, суд робить висновок, що відповідачем не наведено жодної обов`язкової умови повернення виплаченої соціальної допомоги з підстав, передбачених частиною першою статті 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям», оскільки наявність додаткових джерел для існування суду не доведено; ознаки (обставини) навмисного подання недостовірних відомостей чи приховання відомостей, що вплинули або могли вплинути на визначення її розміру, судом не встановлені, тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 242, 246, 250, 251, 255, 295, 297 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради (пр. Петра Калнишевського, б.55, м.Дніпро, 49051, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволити.

Визнати протиправними дії Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпропетровської міської ради в частині нарахування ОСОБА_1 (РНО КПП НОМЕР_1 ) переплати соціальної допомоги у розмірі 76 545 грн 64 коп.

Скасувати повідомлення про переплату соціальної допомоги ОСОБА_1 № 8/3-16 від 13.01.2021 складене начальником відділу-головного державного соціального інспектору відділу державних соціальних інспекторів Амур-Нижньодніпровського району Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпропетровської міської ради.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради (пр. Петра Калнишевського, б.55, м.Дніпро, 49051, ) судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 17 вересня 2021 року.

Суддя С.В. Ніколайчук