Справа № 460/4056/21
Суддя: Желєзний І.В.
Дата ухвалення: 2021-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

27 вересня 2021 року

м. Київ

справа № 460/4056/21

адміністративне провадження № К/9901/34537/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Желєзного І.В.,

суддів: Берназюка Я.О., Коваленко Н.В.,

перевіривши касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2021 року

та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 липня 2021 року

у справі №460/4056/21

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Виконавчого комітету Рівненської міської ради

про визнання незаконним та скасування рішення,

УСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі також - скаржник, позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Виконавчого комітету Рівненської міської ради (далі також відповідач), в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 26 січня 2021 року №5 "Про звільнення території міста Рівного від незаконно встановлених тимчасових споруд" в частині що стосується інтересів позивача.

Також позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного рішення до набрання законної сили судовим рішенням у справі.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2021 року, залишеною без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 липня 2021 року, відмовлено в задоволенні заяви про забезпечення позову.

14 вересня 2021 року позивачем направлено до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 липня 2021 року у справі №460/4056/21.

Дослідивши зміст касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відмови у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Приписами пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Цей принцип конкретизований у положеннях частини першої статті 13 КАС України та частини першої статті 328 КАС України, згідно з якими учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їхнього перегляду в апеляційному порядку, можуть реалізувати право на оскарження таких судових рішень у касаційному порядку тільки у визначених законом випадках.

Тлумачення частини другої статті 328 КАС України у логічному взаємозв`язку із частиною першою статті 294 КАС України дає підстави для висновку, що у касаційному порядку можуть бути оскаржені тільки ухвали суду першої інстанції (після їхнього перегляду в апеляційному порядку) щодо:

1) забезпечення позову;

2) заміни заходу забезпечення позову;

3) повернення заяви позивачеві (заявникові);

4) відмови у відкритті провадження у справі;

5) залишення позову (заяви) без розгляду;

6) закриття провадження у справі;

7) відмови у відкритті провадження про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами;

8) відмови в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами;

9) заміни сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17, критерієм для касаційного оскарження постанов апеляційного суду за наслідками перегляду ухвал суду першої інстанції про забезпечення позову або про відмову у такому забезпеченні є зміст дій апеляційного суду, а саме те, чи підтримав він висновки суду першої інстанції про забезпечення позову, або чи забезпечив позов за наслідками перегляду ухвали суду першої інстанції про відмову у такому забезпеченні. Якщо на питання відповісти ствердно, відповідні постанови апеляційного суду можуть бути предметом касаційного оскарження.

Таким чином, у касаційному порядку можна оскаржити ухвалу суду першої інстанції про забезпечення позову та постанову апеляційного суду про залишення зазначеної ухвали без змін, а також постанову апеляційного суду про забезпечення позову, прийняту за наслідками перегляду ухвали суду першої інстанції про відмову у такому забезпеченні.

При цьому, неможливим є касаційне оскарження ухвали суду першої інстанції про відмову у забезпеченні позову, постанови апеляційного суду, згідно з якою така ухвала залишена без змін, ухвали апеляційного суду, згідно з якою він відмовив у задоволенні заяви про забезпечення позову, а також постанови апеляційного суду, згідно з якою скасовано ухвалу суду першої інстанції про забезпечення позову та відмовлено у задоволенні відповідної заяви.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 18 травня 2021 року у справі №914/1570/20 відступила від викладеної вище правової позиції у частині висновків про неможливість оскарження ухвали суду апеляційної інстанції про відмову в забезпеченні позову та про неможливість касаційного оскарження постанови апеляційної інстанції, якою скасовано вжиті судом першої інстанції заходи забезпечення позову, зазначивши, що такі обмеження є невиправданими, та що у касаційному порядку можуть окрім інших переглядатися ухвали суду апеляційної інстанції щодо забезпечення позову (тобто, як ухвали, якими задоволено заяву про забезпечення позову, так і ухвали, якими відмовлено у такому забезпеченні), а також постанови суду апеляційної інстанції, якими скасовано вжиті судом першої інстанції заходи забезпечення позову.

Так, позивач просить переглянути у касаційному порядку постанову суду апеляційної інстанції, якою залишено без змін ухвалу суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

На підставі вищевикладеного та з урахуванням висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі №753/22860/17, та від 18 травня 2021 року у справі №914/1570/20, колегія суддів дійшла висновку, що постанова суду апеляційної інстанції, якою залишено без змін ухвалу суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, не може бути предметом касаційного оскарження.

Аналогічна правова позиція висловлена в ухвалах Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі №640/6692/21, від 19 липня 2021 року у справі № 640/9768/21, від 12 серпня 2021 року у справі № 160/12829/20

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на те, що касаційна скарга подана на судове рішення, яке не оскаржується в касаційному порядку, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтями 328, 333 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 липня 2021 року у справі №460/4056/21 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Рівненської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення.

Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

СуддіІ.В. Желєзний Я.О. Берназюк Н.В. Коваленко