Справа № 320/1690/21
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2021-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2021 року № 320/1690/21

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лапій С.М., розглянувши в місті Києві у порядку письмового провадження позовну заяву гр. ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправними та скасування постанов,-

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась гр. ОСОБА_1 з позовом, у якому просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) від 26.01.2021 № 64296546;

- визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) від 27.01.2021 про арешт коштів боржника;

- визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області від 11.05.2017 № 43547564 про стягнення виконавчого збору.

Обґрунтовуючи вимоги, позивач вказує на порушення відповідачем у спірних правовідносинах чинного законодавства України на момент їх виникнення, що стало підставою для його звернення до суду.

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якій проти позову заперечив та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 09.03.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

На підставі ст. 205 КАС України судом прийнято рішення про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Судом встановлено, що 29.11.2010 Бориспільським міськрайонним судом Київської області видано виконавчий лист № 2-2276/2009, у якому зазначено про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Украгазбанк» 798990, 14 дол США заборгованості по кредиту та процентах, 190908 грн 52 коп пені, 301800 грн штрафу, а також 1950 грн судових витрат, а всього стягнути 79899, 14 дол США еквівалентно в розмірі 6388965, 00 грн та 494658, 52 грн. У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №37, укладеним 30 березня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством Акціонерний банк «Укргазбанк» та ОСОБА_2 , звернути стягнення грошових коштів на предмет іпотеки - комерційну нерухомість - харчовий блок, що розташований на 1-ому та 2-му поверхах будинку АДРЕСА_1 загальною площею 432, 0 кв м та 216,0 кв м та належить ОСОБА_2 на праві приватної власності.

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 02.06.2014 відкрито виконавче провадження № 43547564. Боржником у даному виконавчому провадження є ОСОБА_2 .

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11.01.2016 у справі № 6/359/1/2016 замінено боржника ОСОБА_2 на ОСОБА_1 .

Постановою про заміну сторони виконавчого провадження від 13.04.2016 замінено боржника ОСОБА_2 на ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №43547564.

Постановою про закінчення виконавчого провадження від 11.05.2017 у ВП №43547564, на підтаві п. 15 ч. 1 ст. 39, ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа від 29.11.2010 № 2-2276/2009.

У постанові від 11.05.2017 зазначено, що у ході примусового виконання рішень описано, арештовано та передано на реалізацію нерухоме майно боржника, а саме: харчовий блок, розташований на І-ому та 2-му поверхах будинку АДРЕСА_1 загальною площею 432, 0 кв м та 216,0 кв м.

Відповідно до висновку про вартість майна від 30.11.2016 вартість вказаного майна склала 6513200 грн. Вказане майно передано на реалізацію через систему електронні торги «СЕТАМ» від 08.02.2017. Згідно протоколу 24425 за лотом 201338, а саме: харчовий блок, що розташований на І-ому та 2-му поверхах будинку АДРЕСА_1 загальною площею 432, 0 кв м та 216, 0 кв м (реєстраційний номер виконавчого провадження 43547564) торги не відбулися у зв`язку із відсутністю допущених учасників торгів.

До відділу 31.03.2017 надійшло повідомлення представника стягувача у відповідності до вимог п.1 ст. 49 ЗУ «Про іпотеку», п. 7 ст. 51 ЗУ «Про виконавче провадження», про придбання предмета іпотеки: харчовий блок, що розташований на І-ому та 2-му поверхах будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 432, 0 кв м та 216,0 кв м за початковою ціною 6 513 200, 00 грн шляхом заліку забезпечених вимог в рахунок ціни майна.

Постановою про стягнення виконавчого збору від 11.05.2017 у ВП №43547564 стягнуто виконавчий збір у розмірі 688362, 35 грн. Боржником зазначена ОСОБА_1 .

Строк пред`явлення до виконання три місяці.

Доказів направлення зазначеної постанови боржнику відповідачем не надано.

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 13.05.2017 на виконання постанови державного виконавця від 11.05.2017 № 43547564 відкрито виконавче провадження у ВП № 53928080.

Постановою про повернення виконавчого документа від 19.10.2020 у ВП № 53928080 виконавчий документ постанова №43547564 від 11.05.2017 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 688 362, 35 грн повернуто стягувачу.

У постанові від 19.10.2020 зазначено, що виконачий документ може бути пред`явлений для виконання в строк до 19.01.2021.

Повідомленням про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 03.11.2020 постанову від 11.05.2017 № 43547564 повернуто без прийняття до виконання.

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 26.01.2021 відкрито виконавче провадження № 64296546 на підставі виконавчого документа - постанови від 11.05.2017 №43547564.

Постановою про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 26.01.2021 у ВП 64296546 визначено загальну суму мінімальних витрат 300, 00 грн.

Постановою про арешт коштів боржника від 27.01,2021 у ВП № 64296546 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника.

Позивачка, не погоджуючись з оскаржуваними постановами, звернулася до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку обставинам, що склалися суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 25 Закону України від 21 квітня 1991 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 606-XIVбув чинний на дату відкриття виконавчого провадження (02.06.2014) на підставі виконавчого листа Бориспільського міськрайонного суду Київської області) державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Виконавчий документ, виданий на підставі рішення, яким надано відстрочку виконання, приймається державним виконавцем до виконання після закінчення строку відстрочки в межах строку, встановленого для його пред`явлення.

У разі відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, забезпечення позовних вимог або якщо рішення підлягає негайному виконанню строк, встановлений частиною другою цієї статті, не надається.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону № 606-XIVу разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

За частиною третьою статті 28 Закону № 606-XIV постанова про стягнення виконавчого збору виноситься під час першого надходження виконавчого документа державному виконавцю. Під час наступних пред`явлень до виконання виконавчого документа державному виконавцеві виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання.

Відповідно до частин шостої, восьмої статті 28 Закону № 606-XIV у разі завершення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 47, пунктами 2 і 8 частини першої статті 49 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня після завершення (закінчення) такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору.

Постанова про стягнення виконавчого збору надсилається боржнику не пізніше наступного робочого дня після її винесення і може бути оскаржена до суду в десятиденний строк.

Відповідно до пункту 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження.

За пунктом 7 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Відповідно до статті 10 Закону № 1404-VIII заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно ч.ч. 5-6 ст. 26 Закону № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 27 Закону № 1404-VІІІ виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби.

Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Відповідно до частини дев`ятої статті 27 вказаного Закону виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Як слідує з матеріалів справи, фактичне виконання рішення, а саме погашення боргу за виконавчим листом Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29.11.2020 № 2-2276/2009, відбулося після відкриття виконавчого провадження за наслідками вчинення державними виконавцями виконавчих дій.

Суд зазначає, що у випадку позивачки, вона не вважається такою, що підпадає під виключення, передбачені частиною дев`ятою статті 27 цього Закону.

З огляду на те, що виконавчих збір до закінчення виконавчого провадження стягнуто відповідачем не було, відповідач правомірно, з урахуванням вчинених виконавчих дій та виходячи з розміру фактично стягнутої суми заборгованості відповідно до положень ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» прийняв постанову про стягнення виконавчого збору.

Частина 3 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» визначає наслідки, які настають у випадку, якщо виконавчий збір не стягнуто на момент закінчення виконавчого провадження, а саме: у такому разі державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Верховний Суд у постанові по справі № 480/3452/19 від 28 квітня 2020 року зазначив, що з аналізу норм Закону №1404-VІІІ, що регулюють стягнення виконавчого збору слідує, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

Відповідно до частини п`ятої статті 27 Закону України №1404-VІІІ виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини дев`ятої статті 27 вказаного Закону виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Суд зазначає, що відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення (будь-яка дія або сукупність дій) вже свідчить про те, що таке рішення не виконувалося добровільно, строку для добровільного виконання рішення Законом не передбачено.

В той же час статтею 27 Закону України №1404-VІІІ визначено вичерпний перелік підстав для звільнення від сплати виконавчого збору.

В ході розгляду справи, підстав, визначених ст. 27 Закону України №1404-VІІІ, відносно позивачки судом не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням.

Відтак, постанова про стягнення виконавчого збору віднесена законом до документів виконавчого провадження, що направляються простою поштовою кореспонденцією.

Як слідує з матеріалів справи, постанова Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Київській області від 11.05.2017 у ВП № 43547564 про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 , останній не направлялася.

Як зазначила позивачка про оскаржувану постанову їй стало відомо тільки 01.02.2021 під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, відповідачем, у свою чергу, зазначене твердження позивачки не спростовано.

Виходячи з викладеного, постанова Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Київській області від 11.05.2017 у ВП № 43547564 про стягнення виконавчого збору підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправною та скасування постанови Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 26.01.2021 у ВП 64296546, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про стягнення виконавчого збору є самостійним виконавчим документом, на підставі якого може бути відкрите виконавче провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про стягнення виконавчого збору виконується в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі:

1) пред`явлення виконавчого документа до виконання;

2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Постанова від 26.01.2021 у ВП 64296546 прийнята на виконання постанови від 11.05.2017 у ВП № 43547564.

Як слідує з постанови від 11.05.2017 у ВП № 43547564 строк її пред`явлення до виконання три місяці.

Строк пред`явлення виконавчого документа, навіть з урахуванням звернення виконавця у 2017 році (ВП № 53928080), закінчився 19.01.2021, заява про поновлення строку звернення з виконавчим листом у матеріалах справи відсутня, при цьому відповідачем приймається оскаржувана постанова 26.01.2021.

Виходячи з викладеного оскаржувана постанова від 26.01.2021 у ВП 64296546 прийнята з порушенням ст.12 ЗУ «Про виконавче провадження», а отже підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправною та скасування постанови Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) від 27.01.2021 про арешт коштів боржника, то суд зазначає наступне.

З огляду на те, що судом визнано протиправною та скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження від 26.01.2021 у ВП 64296546, суд дійшов висновку також про безпідставність прийняття відповідачем постанови про арешт коштів боржника від 27.01.2021 у межах цього виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо.

Відповідно до ч.1 ст. 9, ч. 1 ст. 77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 72, ч. 3 ст. 77 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Докази суду надають учасники справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з викладеного, саме суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести, що він діяв у межах, установлених законом, відповідно до повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Також суд звертає увагу, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського Суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03, від 28.10.2010).

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві вимоги позивачки є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

До позовної заяви позивачкою додано докази сплати судового збору у сумі 2724,00 грн (квитанція від 26.02.2021).

Оскільки суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, відшкодуванню позивачці з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають судові витрати у сумі 2724, 00 грн.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242-246, 250, 255, 295 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) від 26.01.2021 № 64296546.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) від 27.01.2021 про арешт коштів боржника.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області від 11.05.2017 № 43547564 про стягнення виконавчого збору.

Стягнути з Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь гр. ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2724 (дві тисячі сімсот двадцять чотири) грн 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення .

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Лапій С.М.