Справа № 420/5738/20
Суддя: Соколов В.М.
Дата ухвалення: 2021-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

29 вересня 2021 року

м. Київ

справа № 420/5738/20

адміністративне провадження № К/9901/29156/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Соколова В.М.,

суддів: Білак М.В., Загороднюка А.Г.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 05 січня 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2021 року у справі №420/5738/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Одеській області, Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу,

УСТАНОВИВ:

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 05 січня 2021 року, залишеною без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2021 року, задоволено заяву ОСОБА_1 . Замінено сторону «боржника» у виконавчому провадженні по справі №420/5738/20 з Головного управління ДФС в Одеській області на Головне управління ДПС в Одеській області.

09 серпня Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС в Одеській області на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 05 січня 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2021 року у справі №420/5738/20.

Ухвалою Верховного Суду від 30 серпня 2021 року визнано неповажними причини пропуску Головним управлінням ДПС в Одеській області строку на касаційне оскарження ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 05 січня 2021 року та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2021 року у справі №420/5738/20. Касаційну скаргу залишено без руху та надано скаржнику строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом подання заяви із зазначенням інших підстав для поновлення строку на касаційне оскарження, довести наявність об`єктивних перешкод, які не дозволили подати касаційну скаргу в строк, передбачений статтею 329 КАС та надати відповідні докази.

Одночасно скаржнику було роз`яснено, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк, у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 03 вересня 2021 року скаржником отримано ухвалу Верховного Суду від 30 серпня 2021 року.

16 вересня 2021 року на адресу Верховного Суду від Головного управління ДПС в Одеській області надійшло клопотання про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку звернення до касаційного суду скаржник зазначає, що копію оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції отримано скаржником 17 травня 2021 року та в межах тридцятиденного строку 11 червня 2021 року засобами електронного зв`язку було направлено касаційну до суду касаційної інстанції. Однак скаргу було повернуто, оскільки вона була надіслана непередбаченим чинним законодавством способом зверненням до Верховного Суду. У зв`язку із зазначеним, негайно 16 липня 2021 року Головне управління ДПС в Одеській області повторно подало касаційну скаргу, яку також було повернуто на підставі пункту першого частини п`ятої статті 332 КАС України, оскільки її підписано особою, посадове становище якої не зазначено. 05 серпня 2021 року скаржником втретє направлено касаційну скаргу на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 05 січня 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2021 року у справі №420/5738/20. На підтвердження дати отримання копії оскаржуваної постанови, скаржник додав копію супровідного листа суду апеляційної інстанції про направлення постанови від 19 квітня 2021 року з відміткою про отримання. На думку скаржника, ураховуючи, що вперше касаційна скарга у цій справі подавалася в межах встановленого законодавством строку, однак була повернута двічі Верховним Судом, строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин.

Оцінивши наведені скаржником обставини та обґрунтування причин пропуску строку, колегія суддів вважає, що клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження не підлягає задоволення, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з частиною другою вказаної статті учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.

Суд звертає увагу скаржника на те, що пропущений строк касаційного оскарження може бути поновлений судом, якщо за результатами оцінки та перевірки наведених заявником у відповідній заяві підстав пропуску такого строку, суд дійде висновку про їх поважність.

Для здійснення судом належної оцінки та перевірки доводів, наведених заявником в обґрунтування поважності підстав пропуску строку касаційного оскарження, такі доводи повинні бути підтверджені відповідними письмовими документами або іншими доказами, з яких достовірно вбачається існування обставин, зазначених у заяві про поновлення строку.

При цьому, відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

Вирішуючи питання про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, суд має виходити з того, що підстави пропуску строків можуть бути визнані поважними лише у тому випадку, якщо таке недотримання строків касаційного оскарження було зумовлене діями (бездіяльністю) суду апеляційної інстанції, а так само наявністю інших об`єктивних перешкод, що безумовно перешкоджали своєчасному зверненню з такою скаргою.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, може бути визнано порушенням права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, в аспекті дотримання принципу правової визначеності, який включає принцип остаточності судового рішення.

ЄСПЛ зазначив, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (§ 35 рішення ЄСПЛ від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії», № 11681/85).

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (§ 34 рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка і Шереметьєв проти України», № 17160/06 та № 35548/06).

Колегія суддів зазначає, що штамп вхідної кореспонденції не є належним доказом того, що скаржник отримав повний текст оскаржуваного судового рішення 17 травня 2021 року, оскільки свідчить лише про реєстрацію документа, а не його отримання. Інших належних та допустимих доказів, що підтверджують дату отримання повного тексту оскаржуваного судового рішення заявником не надано. Крім того, наведене скаржником розуміння норм КАС України щодо строку на повторне звернення до суду з касаційною скаргою ґрунтується на власному розумінні норм процесуального права. Також скаржник повинен довести, що повернення вперше, вдруге поданої касаційної скарги відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення.

Однак, скаржник не навів об`єктивних перешкод для приведення касаційної скарги у відповідність з вимогами КАС України у більш стислі строки, враховуючи, що Верховний Суд неодноразово надав вичерпні роз`яснення щодо належної форми звернення до суду касаційної інстанції.

Верховний Суд в ухвалі від 30 серпня 2021 року звертав увагу скаржника, що за змістом процесуального закону поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Невиконання відповідачем вимог процесуального закону щодо подання касаційної скарги в належний спосіб, належного оформлення касаційної скарги, та як наслідок, повернення заявнику касаційної скарги не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру, які можуть зумовити перегляд судового рішення після закінчення строку його касаційного оскарження, а відтак, не свідчить про наявність поважних підстав для поновлення цього строку.

Та обставина, що повернення касаційної скарги не позбавляє повторного звернення до суду не означає наявність у особи безумовного права оскаржувати судові рішення у будь-який момент після повернення вперше поданої касаційної скарги без урахування процесуальних строків, встановлених для цього, а у Суду - обов`язку поновлювати такий строк, у разі його пропуску, тим більш за відсутності поважних причин.

Ураховуючи обставини справи, зазначену скаржником причину пропуску строку на касаційне оскарження не можна вважати поважною, тобто такою, що не залежала від волевиявлення особи, яка оскаржує судове рішення, і пов`язана з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Відповідно до приписів статті 44 КАС України відповідач, який діє як суб`єкт владних повноважень, однак має однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на касаційне оскарження судового рішення, повинен забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту, для чого, як особа, зацікавлена в її поданні, повинен вчиняти всі можливі та залежні від нього дії, використовувати всі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Водночас у заяві про поновлення строку на касаційне оскарження скаржником не наведено належних обґрунтувань поважності причин пропуску такого строку, як і не надано належних доказів поважності причин пропуску такого строку.

З урахуванням наведеного, відсутні підстави для визнавання поважними причини пропуску строку на касаційне оскарження та підстави для поновлення такого строку.

Станом на день постановлення цієї ухвали року інших документів на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 30 серпня 2021 року не надходило.

Пунктом 4 частини першої статті 333 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.

Враховуючи вищевикладене, відсутність відповідних доказів щодо поважності підстав пропуску строку на касаційне оскарження, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для застосування пункту 4 частини першої статті 333 КАС України за наслідками розгляду заяви скаржника щодо усунення недоліків касаційної скарги.

Керуючись пунктом 4 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання Головного управління ДПС в Одеській області про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 05 січня 2021 року та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2021 року у справі №420/5738/20.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС в Одеській області на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 05 січня 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2021 року у справі №420/5738/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Одеській області, Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

СуддіВ.М. Соколов М.В. Білак А.Г. Загороднюк