Справа № 500/3955/21
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2021-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/3955/21

28 вересня 2021 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Мірінович У.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, у якій позивач, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить:

- визнати протиправним та скасувати як незаконне рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про прокуратуру";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити позивачу пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про прокуратуру», зарахувавши у стаж період участі в ООС з 27 червня по 18 листопада 2020 року та з 06 грудня 2020 року по 02 лютого 2021 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач у червні 2021 року звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до вимог статті 86 Закону України «Про прокуратуру». Однак відповідач відмовив у призначені пенсії та вказав про відсутність у позивача необхідної вислуги років. Відповідачем не зараховано до вислуги років позивача період участі у антитерористичній операції з 27 червня по 18 листопада 2020 року та з 06 грудня 2020 року по 02 лютого 2021 року. Позивач вважає таку відмову протиправною та такою, що суперечить вимогам чинного законодавства України, оскільки на думку позивача період участі в антитерористичній операції повинен бути зарахований на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці. У зв`язку з чим, позивач просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою суду від 14.07.2021 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у якій встановлено строк подання відповідачу відзиву на позовну заяву, в тому числі клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

11.08.2021, через відділ документального забезпечення суду надійшов відзив на позовну заяву зі змісту якого слідує, що відповідач повністю заперечує проти задоволення позовних вимог, мотивуючи свою позицію тим, що позивач просить призначити йому пенсію на підставі Закону України «Про прокуратуру», а не пенсію за вислугу років як особі, звільненій з військової служби, що в свою чергу свідчить про неможливість застосування правових норм положення для пільгового розрахунку стажу позивача. Натомість, зазначає, що приписами частини шостої статті 86 Закону №1697-УІІ до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується військова служба. А отже, період з 27.06.2020 по 18.11.2020 та з 06.12.2020 по 02.02.2021, в яких позивач безпосередньо приймав участь в антитерористичній операції - підлягають зарахуванню до вислуги років в звичайному обчисленні. За наведених обставин відповідач вказує, що станом на час звернення позивача до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії, в нього був відсутній встановлений приписами статті 86 Закону України «Про прокуратуру» стаж роботи за вислугу років у розмірі 25 років, у зв`язку з чим зазначає, що підстави для призначення пенсії позивачу в даному випадку відсутні. Просить в задоволенні позову відмовити (арк. справи 14-24).

08.09.2021, через відділ документального забезпечення суду від позивача надійшла заява у якій просить суд залучити в якості співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, оскільки з доданих Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області до відзиву документів позивачу стало відомо, що саме рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Івано-Франківській області йому відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років, відповідно до Закону України «Про прокуратуру» та у якій він уточнив позовні вимоги (арк. справи 25).

Ухвалою від 08.09.2021, суд продовжив процесуальний строк розгляду справи на тридцять днів. Задовольнив заяву ОСОБА_1 про залучення співвідповідача у справі та залучив в якості співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (76018, місто Івано-Франківськ, вулиця Січових Стрільців, 15; ), встановивши строк для подачі відзиву на позовну заяву.

27.09.2021, на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву - співвідповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якому він повністю заперечив проти задоволення позовних вимог та вказав, що згідно з наданими до сервісного центру документами, загальний страховий стаж позивача становить 26 років 7 місяців 28 днів, в тому числі стаж за вислугою років - 24 роки 1 місяць.

До страхового стажу та до стажу за вислугою років позивачу зараховано всі періоди роботи, разом з тим, щодо зарахування позивачу у стаж роботи за посадою прокурора періоду участі в ООС з 27 червня по 18 листопада 2020 та з 6 грудня 2020 по 2 лютого 2021, зазначив, що один місяць служби в АТО можливо зараховувати до стажу як три місяці, якщо протягом цих місяців працівник був військовослужбовцем (особи, які проходять військову службу - абз. 4 частини 9 статті 1 Закону № 2232). У частині 6 статті 2 даного Закону перелічено види військової служби. Це, зокрема, військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Однак, визначальною для набуття права на призначення пенсії за вислугу років є саме календарна вислуга на відповідній посаді. Календарна вислуга років у позивача становить 20 років 4 місяці 22 дні, (при необхідних 25 років) та є недостатньою для призначення пенсії за вислугу років (арк. справи 34-41).

Частиною п`ятою статті 262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

Позивач - ОСОБА_1 у період з 04.05.1998 по 02.08.2011, з 10.09.2013 по даний час - працює в органах прокуратури на посадах прокурорів (слідчих).

Водночас, наказом прокурора Тернопільської області від 11.02.2020 позивача було увільнено від виконання службових обов`язків на посаді прокурора відділу нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях та інших заходів примусового характеру прокуратури області у зв`язку з призовом на військову службу за контрактом під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення з військової служби зі збереженням місця роботи, посади і середнього заробітку (арк. справи 20-21).

В період з 27 червня по 18 листопада 2020 року та з 6 грудня 2020 року по 2 лютого 2021 року позивач брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони та приймав участь у відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації на території Донецької та Луганської областей, перебуваючи безпосередньо у районах здійснення зазначених заходів, що підтверджується довідкою №542 від 30.03.2021, виданою Військовою частиною НОМЕР_1 (арк. справи 7).

Позивач має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 , виданим 02.04.2021 Управлінням персоналу Військової частини НОМЕР_3 (арк. справи 8).

04.06.2021 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення йому пенсії за вислугу років, відповідно до Закону України «Про прокуратуру» (арк. справи 18).

Для прийняття рішення за результатами поданої заяви за принципом «екстериторіальності» структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Івано-Франківській області №0 від 11.06.2021 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років, відповідно до Закону України «Про прокуратуру» (арк. справи 22).

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 14.06.2021 №1900-0214-8/18064 позивача повідомлено про відмову у призначенні пенсії за вислугу років та в якості причини такої відмови зазначено, що позивачу відмовлено в призначені пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» через відсутність на день звернення вислуги років, передбаченою частиною шостою статті 86 Закону України «Про прокуратуру», «з 01.10.2020 - не менше 25 років». Водночас, відсутні підстави для призначення пенсії позивачу відповідно до частини п`ятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру», оскільки позивач не досягнув 57 років (арк. справи 6).

Не погоджуючись із прийнятим відповідачем рішенням, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.

Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною четвертою вказаної статті Закону передбачено види військової служби, до яких, і зокрема, віднесено й військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період.

Статтею 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Статтею 57 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено пільги по обчисленню стажу за час перебування у складі діючої армії, та встановлено, що час служби зараховується до стажу роботи на пільгових умовах, у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсії за вислугою років військовослужбовцям.

Пунктом 2.3 розділу 2 Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затвердженого наказом Міністерства оборони України №530 від 14.08.2014 передбачено, що час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції зараховується на пільгових умовах - один місяць служби за три.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що зазначена служба підлягає зарахуванню до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці.

Аналогічна правова позиці висловлена Верховним Судом у постановах від 5 червня 2018 року у справі №348/347/17, від 30 липня 2019 року у справі № 346/1454/17 та від 2 квітня 2020 року у справі №185/4140/17 (92-а/185/282/17), від 16 червня 2020 у справі №185/7049/2020.

Отже, визначальною підставою для пільгового обчислення періоду проходження військової служби для зарахування до стажу роботи, який дає право прокурорам на пенсію за вислугу років є наявність законодавчого регулювання, яке передбачає включення зазначеного періоду (строку) до стажу роботи працівників певних категорій, для реалізації цими особами права на призначення різних видів пенсій, щомісячного грошового утримання чи інших соціальних виплат.

Покликання відповідача на неможливість зарахування до вислуги років для призначення пенсії згідно Закону України «Про прокуратуру» відповідної служби на пільгових умовах є хибним, оскільки можливість пільгового обчислення періоду проходження військової служби є похідною від визначальної підстави і повинна пов`язуватися не з категорією працівників, що реалізують право на пенсію за вислугу років, а зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті проходження військової служби в певний період часу.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 у період з 27.06.2020 по 18.11.2020 та з 06.12.2020 по 02.02.2021 брав участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, з метою виконання службових (бойових) завдань та має статус учасника бойових дій.

Таким чином, період з 27.06.2020 по 18.11.2020 та з 06.12.2020 по 02.02.2021 підлягає зарахуванню до трудового стажу позивача для призначення пенсії на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці.

Враховуючи викладене, відмовляючи позивачу у зарахування періоду участі в антитерористичної операції один місяць служби за три місяці, відповідач діяв протиправно.

З матеріалів справи встановлено та підтверджено відповідачем, що стаж роботи позивача, що дає право на пенсію за вислугу років становить 24 роки 1 місяць 4 дні (арк. справи 23).

При цьому суд зазначає, що відповідачем зараховано весь стаж роботи позивача, а єдиною підставою для відмови позивачу у призначенні пільгової пенсії було недостатність стажу у зв`язку із незарахуванням періодів безпосередньої участі позивача в антитерористичній операції.

Відповідно до частини першої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше, зокрема, з 1 жовтня 2020 року 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років.

Однак суд, дослідивши обставини справи, дійшов висновку, що позивач має право на призначення пенсійного забезпечення за вислугу років у відповідності до статті 86 Закону України «Про прокуратуру».

Суд вважає, що у спірних відносинах, відмова відповідачем - органом державної влади позивачу - фізичній особі у реалізації її права на отримання пенсії з формальних підстав порушує баланс між конституційним правом позивача на соціальне забезпечення та завданням відповідача щодо перевірки правильності нарахування пенсії.

Так, згідно з частиною четвертою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У рішеннях по справах «Клас та інші проти Німеччини», «Фадєєва проти Росії», «Єрузалем проти Австрії» Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. Згідно Рекомендації Комітету Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи бездіяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору із будь-ким;

Дискреційне повноваження надається у спосіб його закріплення в оціночному понятті, відносно-визначеній нормі, альтернативній нормі, нормі із невизначеною гіпотезою. Для позначення дискреційного повноваження законодавець використовує, зокрема, терміни «може», «має право», «за власної ініціативи», «дбає», «забезпечує», «веде діяльність», «встановлює», «визначає», «на свій розсуд». Однак наявність такого терміну у законі не свідчить автоматично про наявність у суб`єкта владних повноважень дискреційного повноваження; подібний термін є приводом для докладного аналізу закону на предмет того, що відповідне повноваження є дійсно дискреційним.

При цьому, критеріями судового контролю за реалізацією дискреційних повноважень є: критерії перевірки діяльності публічної адміністрації, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України, зокрема, мета, з якою дискреційне повноваження надано, об`єктивність дослідження доказів у справі, принцип рівності перед законом, безсторонність; публічний інтерес, задля якого дискреційне повноваження реалізується; зміст конституційних прав та свобод особи; якість викладення у дискреційному рішенні доводів, мотивів його прийняття.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Виходячи зі змісту положень Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Водночас, з врахуванням позиції Верховного Суду викладеній у постанові від 18.07.2018 у справі №826/3520/15, зважаючи на природу та підстави даного спору, суд вважає за доцільне зазначити, що орган влади, використовуючи дискреційні повноваження, зобов`язаний повно і правильно оцінювати обставини, наявні у справі факти та правильно застосовувати до встановлених фактів чинні правові норми, не допускаючи при цьому зловживання владою у процесі прийняття відповідного рішення, в основі якого мають бути закладені конкретно визначені публічні інтереси. А завданням суду є належний та ефективний контроль відповідності таких дій закону й принципам права задля забезпечення дотримання таким органом прав особи, що звернулася за захистом.

Зважаючи на те, що єдиною підставою для відмови ОСОБА_1 у призначенні пільгової пенсії було недостатність стажу у зв`язку із незарахуванням періодів безпосередньої участі позивача в антитерористичній операції та на те, що суд встановив протиправність дій органу пенсійного фонду щодо відмови у зарахуванні такого періоду у трикратному розмірі до стажу при обчисленні пенсії, а також з урахуванням того, що відносно інших періодів відповідачем заперечень зазначено не було, суд вважає належним способом захисту в даному випадку буде задоволення вимог позову в частині зобов`язання призначити пенсію за вислугу років ОСОБА_1 з 04.06.2021 (дата звернення за призначенням пенсії).

Відповідно до статей 9, 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З урахуванням викладеного, на підставі аналізу норм чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, та встановлених обставин справи, перевірених письмовими доказами, враховуючи правові висновки Верховного Суду, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення повністю.

Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI (учасник бойових дій), суд дійшов висновку, що підстави для відшкодування судових витрат у справі відповідно до положень статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №0 від 11.06.2021 щодо відмови зарахувати до вислуги років ОСОБА_1 , один місяць служби за три, час проходження військової служби в особливий період та прийняття безпосередньої участі в антитерористичної операції з 27.06.2020 по 18.11.2020 та з 06.12.2020 по 02.02.2021, за заявою від 04.06.2021.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 у вислугу років, один місяць служби за три, час проходження ним військової служби в особливий період та прийняття безпосередньої участі в антитерористичної операції з 27.06.2020 по 18.11.2020 та з 06.12.2020 по 02.02.2021, що дає право на призначення пенсійного забезпечення за вислугу років на підставі статті 86 Закону України "Про прокуратуру" та призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років на підставі статті 86 Закону України "Про прокуратуру".

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28 вересня 2021 року.

Реквізити учасників справи:

позивач: - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 );

відповідач: - Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: Майдан Волі, 3, м. Тернопіль, 46001, ).

Головуючий суддя Мірінович У.А.