Справа № 260/2125/21
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2021-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№260/2125/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2021 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брильовського Р.М. розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області, у якій просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області, щодо зменшення щомісячного грошового утримання судді відставці ОСОБА_1 з 86% відсотків до 50% відсотків при здійсненні перерахунку та виплаті за період з 19.02.2020 р. по 01.04.2021р ;

- скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №0700-0305-8/17557 від 05 травня 2021р;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, з урахуванням вислуги років ( 23 роки 9 місяців 12 днів) у розмірі 86 відсотків суддівської винагороди працюючого судді з 19.02.2020 року;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 908,00 грн.;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області подати звіт про виконання судового рішення у місячний строк з дати набрання цим рішенням законної сили.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, у відповідності до рішення Вищої ради правосуддя від 04 квітня 2019 року №1046/0/15-19 згідно поданої 05 березня 2019 року заяви про відставку та наявності достатнього стажу роботи ОСОБА_1 звільнено з посади судді Закарпатського окружного адміністративного суду у відставку .Згідно рішення Ужгородського об`єднаного управління ПФУ№94 від 24.04.2019 року позивачу з 11 квітня 2019 року призначено довічне грошове утримання у розмірі 80% суддівської винагороди. На виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 січня 2020 року у справі №260/1359/19 позивачу було проведено перерахунок довічного грошового утримання із розрахунку 86% від розміру суддівської винагороди, який працює на відповідній посаді при наявності спеціального стажу 23 роки 9 місяців 12 днів. 02 вересня 2020 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою про перерахунок довічного грошового утримання згідно довідки №11 від 10 квітня 2020 року виданої Закарпатським окружним адміністративним судом. Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області своїм рішенням №94 від 08.09.2020 року відмовило у перерахунку довічного грошового утримання. Вказане рішення було оскаржене в судовому порядку. Львівський окружний адміністративний суд виніс рішення від 29 січня 2021 року у справі № 260/3153/20, яким зобов`язав Головне управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з довідкою Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2020 року №11. 05 травня 2021 року Головне управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області надіслало на адресу позивача лист, згідно якого зазначило, що перерахунок та виплата пенсії здійснюється із розрахунку 50%. Разом з тим на момент призначення позивачу довічного грошового утримання, спеціальний страховий стаж склав 23 роки 9 місяців і 12 днів, у зв`язку з чим і було призначено грошове утримання у розмірі 86% суддівської винагороди на відповідній посаді працюючого судді. Застосування показника, передбаченого частиною 3 статті 142 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій та статус суддів» (далі - Закон №1402-VIII) до перерахунку щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці вважає протиправним, тому що він стосується призначення нового щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а не перерахунку раніше призначеного; а також з огляду на принцип незворотності дії нормативно-правових актів у часі в силу прямих приписів статті 58 Конституції України. Також наголошено, що позивач пішов у відставку саме з посади судді і отримує щомісячне грошове утримання судді у відставці, яке має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя, а тому виплата щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 50% замість 86% є протиправною. З огляду на викладене, просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою судді Львівського окружного адміністративного суду від 16.08.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику (повідомлення) учасників справи та встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позовну заяву.

На адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву відповідно до змісту якого відповідач проти заявлених вимог заперечує та просить відмовити в їх задоволенні. В обґрунтування заперечень зазначає, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду 29 січня 2021 року у справі № 260/3153/20 здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, відповідно до чинних норм законодавства, а саме: частини 3 статті 142 Закону №1402-VIII. Зауважує, що з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 №2-р/2020 Закон №1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці. Таким чином, Головним управлінням здійснено відповідний перерахунок, відповідно до вимог Закону №1402-VIII, які є чинними на момент розгляду справи. Просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Згідно з частиною 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Частиною 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до положень частини 5 статті 262, частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно рішення Вищої ради правосуддя від 04 квітня 2019 року №1046/0/15-19 згідно поданої 05 березня 2019 року заяви про відставку та наявності достатнього стажу роботи ОСОБА_1 звільнено з посади судді Закарпатського окружного адміністративного суду у відставку.

Згідно рішення Ужгородського об`єднаного управління ПФУ№94 від 24.04.2019 року позивачу з 11 квітня 2019 року призначено довічне грошове утримання у розмірі 80% суддівської винагороди. На виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 січня 2020 року у справі №260/1359/19 позивачу було проведено перерахунок довічного грошового утримання із розрахунку 86% від розміру суддівської винагороди, який працює на відповідній посаді при наявності спеціального стажу 23 роки 9 місяців 12 днів.

02 вересня 2020 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою про перерахунок довічного грошового утримання згідно довідки №11 від 10 квітня 2020 року виданої Закарпатським окружним адміністративним судом.

Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області своїм рішенням №94 від 08.09.2020 року відмовило у перерахунку довічного грошового утримання. Вказане рішення було оскаржене в судовому порядку.

Львівський окружний адміністративний суд виніс рішення від 29 січня 2021 року у справі № 260/3153/20, яким позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнив частково; визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області № 94 від 08 вересня 2020 року; зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з довідкою Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2020 року №11, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року. Разом з тим, щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача провести перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , починаючи з 19 лютого 2020 року, із розрахунку 86% від грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, згідно з довідкою Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2020 року №11, зокрема стосовно того, у якому відсотковому розмірі від грошового утримання судді підлягає перерахунку довічне грошове утримання судді у відставці, суд зазначив наступне: «Як слідує з матеріалів справи, відповідач жодних дій щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивача після 19 лютого 2020 року не вчиняв та, як наслідок не зменшував відсотковий розмір суддівської винагороди для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивача, а тому і відсутні підстави вважати, що його права у цій частині порушені відповідачем».

05 травня 2021 року Головне управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області надіслало на адресу позивача лист, згідно якого зазначило, що перерахунок та виплата пенсії здійснюється із розрахунку 50%. Разом з тим на момент призначення позивачу довічного грошового утримання, спеціальний страховий стаж склав 23 роки 9 місяців і 12 днів, у зв`язку з чим і було призначено грошове утримання у розмірі 86% суддівської винагороди на відповідній посаді працюючого судді.

Отже, на думку позивача, відповідач фактично взяв на себе повноваження щодо визначення стажу та відсоткового значення пенсійного забезпечення, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, незважаючи на те, що такий стаж уже визначено.

Позивач, вважаючи такі дії відповідача протиправними та такими, що порушують його права на належне довічне грошове утримання судді у відставці, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон №1402-VIII.

Згідно із пунктом 2 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України Про судоустрій і статус суддів від 07.07.2010 №2453-VI, крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Згідно із частиною 1 статті 142 Закону №1402-VI суддя, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

При цьому, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (частина 2 статті 142 Закону №1402-VI).

Відповідно до частини 3 статті 142 Закону №1402-VI щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Частиною 4 та 5 цієї ж статті передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до частини 3 статті 135 Закону №1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Разом з цим, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Так, пунктом 22 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII було визначено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 01.01.2017 отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України №2453-VI.

До проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України №2453-VI (пункт 23 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII).

Законом України Про внесення змін до Закону України Про судоустрій і статус суддів та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування від 16.10.2019 №193-IX, який набрав чинності 07.11.2019, виключено зазначені вище пункти 22, 23 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII, якими було передбачено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом; що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України №2453-VI.

Пунктом 24 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII визначено, що розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у пункті 23 цього розділу, становить з 1 січня 2020 року: а) для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; б) для судді апеляційного суду та вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Відповідно до пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України №2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Разом з тим рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідних положень Закону №1402-VIII зі змінами.

У вказаному рішенні (пункти 15-17) зазначено, що згідно з положеннями пункту 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України №2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (пункт 4 частини 6 статті 126 Конституції України).

Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуття права на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 №10-рп/2013).

Отже, судді, які вже перебувають у відставці та досягли шістдесятип`ятирічного віку, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом №1402-VIII.

Конституційний Суд України зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності. Запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402 різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини 1 статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.

У зв`язку з викладеним, Конституційний Суд України рішенням від 18.02.2020 у справі №2-р/2020 пункт 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII, яким було передбачено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу, визнав неконституційним.

Таким чином з 19.02.2020, наступного дня з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 у справі №2-р/2020, для всіх суддів у відставці незалежно від проходження кваліфікаційного оцінювання на підтвердження відповідності займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або конкурсу, визначено однаковий підхід для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру, встановленого Законом №1402-VIII.

Отже, суд дійшов висновку про наявність у позивача права на перерахунок довічного грошового утримання виходячи із стажу роботи, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - 23 роки 9 місяців 12 днів.

Суд звертає увагу, що розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, встановлений Законом №1402-VIII, визначається з урахуванням трьох складових: 1) стажу роботи на посаді судді; 2) розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді; 3) відсоткового значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

При цьому суд вважає, що у спірних правовідносинах не можуть бути застосовані різні закони при визначенні окремих складових, з яких обчислюється щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, оскільки зазначене не узгоджується з приписами чинного законодавства, суперечить змісту рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 у справі №2-р/2020 щодо необхідності встановлення однакового підходу до визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Отже, суд вважає безпідставними твердження позивача про наявність у нього права на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці виходячи з відсоткового розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, встановленого Законом №2453-VI.

Суд вважає, що перерахунок пенсії або щомісячного довічного грошового утримання судді слід здійснювати за нормами чинними на час звернення із відповідною заявою про здійснення такого перерахунку.

Таким чином, при визначенні відсоткового значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, необхідно враховувати відсотковий розмір, встановлений частиною 3 статті 142 Закону №1402-VIII, а саме: 50 відсотків зі збільшенням на 2 відсотки за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір.

Як встановлено судом на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду 29 січня 2021 року у справі № 260/3153/20, відповідачем проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, при цьому перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді здійснено виходячи із 50% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.

В свою чергу твердження позивача про наявність у нього права на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 86% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, на підставі норм Закону України №2453-VI є безпідставними.

Таким чином, відповідно до частини 3 статті 142 Закону №1402-VIII при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 відповідач повинен був врахувати стаж роботи позивача на посаді судді у розмірі повних 23 років.

Отже, при визначенні позивачу розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відсоткове значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, становить 56%, а саме: 50% (20 років роботи на посаді судді) + 3 х 2% (за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років).

Щодо посилання позивача на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 січня 2020 року у справі №260/1359/19, яким було зобов`язано здійснити перерахунок та призначити позивачу довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 86 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді відповідно до розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді, суд зазначає наступне.

На час звернення позивача із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання чинною редакцією Закону №1402-VIII, передбачені інші розміри суддівської винагороди та розмір відсотків від неї, для нарахування щомісячного довічного грошового утримання. Окрім того, норма частини 3 статті 142 Закону №1402-VIII неконституційною не визнавалась.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для обрахунку щомісячного грошового утримання одночасно за складовими, які передбачені для різних формул обрахунку щомісячного довічного грошового утримання (розміру щомісячної суддівської винагороди за Законом України №1402-VIII, а розміру відсотків за Законом України №2453-VI).

Крім того, слід звернути увагу, що перерахунок грошового утримання судді у відставці в розмірі 86% від заробітної плати працюючого судді, ставить діючих суддів у нерівне становище з тими суддями, які вийшли у відставку за Законом України №2453-VI.

Вказане свідчить про те, що щомісячне довічне грошове утримання позивача не буде співмірним із щомісячним довічним грошовим утримання суддів, які отримають право на відставку за нормами Закону №1402-VIII, що буде свідчити про дискримінаційність.

Таким чином, рішення відповідача про перерахунок пенсії відповідно до якого позивачу з 19.02.2020 проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці виходячи із 50% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, у частині визначення 50% розміру суддівської винагороди є протиправним.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Належним та ефективним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання відповідача здійснити з 19.02.2020 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача, на підставі довідки Закарпатського окружного адміністративного суду №11 від 10 квітня 2020 року виходячи із 56% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, та здійснити виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Із системного аналізу вказаних норм випливає, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що, відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 250-251, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області (88008, пл. Народна,4, м. Ужгород, Закарпатська область Код ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області (88008, пл. Народна,4, м. Ужгород, Закарпатська область Код ), щодо зменшення відсоткового значення щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) при перерахунку пенсії з 19.02.2020.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №0700-0305-8/17557 від 05 травня 2021року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області (88008, пл. Народна,4, м. Ужгород, Закарпатська область Код ), здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) щомісячного довічного грошового утримання на підставі довідки Закарпатського окружного адміністративного суду №11 від 10 квітня 2020 року, починаючи з 19 лютого 2020 року у розмірі 56%, з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області (88008, пл. Народна,4, м. Ужгород, Закарпатська область Код ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору в сумі 908.00 грн. (дев`ятсот вісім гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р.М. Брильовський