Справа № 380/8061/20
Суддя: Желєзний І.В.
Дата ухвалення: 2021-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

27 вересня 2021 року

Київ

справа №380/8061/20

адміністративне провадження №К/9901/18632/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Желєзного І.В.,

суддів: Берназюка Я.О., Чиркіна С.М.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2021 року

у справі №380/8061/20

за позовом ОСОБА_1

до Дроговизької сільської ради Миколаївського району Львівської області

про визнання дій неправомірними, скасування відповідей, зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2021 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 03 березня 2021 року у справі №380/8061/20.

19 травня 2021 року позивачем направлено до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2021 року у справі №380/8061/20.

Ухвалою Верховного Суду від 31 травня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху у зв`язку із її невідповідністю вимогам ст. 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), оскільки до такої не додано документа про сплату судового збору або докази наявності підстав для звільнення, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору.

Ухвалою Верховного Суду від 31 травня 2021 року продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги шляхом надання до суду документа про сплату судового збору або докази наявності підстав для звільнення, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору (довідки органів доходів і зборів про розмір річного доходу позивача за попередній календарний рік; інформації органу соціального захисту та/або органу місцевого самоврядування про те, що ОСОБА_1 , являється членом малозабезпеченої сім`ї, довідки про склад сім`ї із декларацією про доходи та майно осіб, які входять до складу сім`ї, довідки про отримання державної саціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, посвідчення батьків багатодітної сім`ї тощо).

На виконання вимог вищезазначеної ухвали суду ОСОБА_1 надав до суду пояснення в яких зазначив, що довідка видана відділом соціального захисту населення №3 Стрийського РДА Львівської області від 16 серпня 2021 року про виплату соціальної допомоги у вигляді субсидії у 2019, 2020 та 2021 роках, свідчить про те, що у позивача незадовільний майновий стан і сукупний дохід на сім`ю є меншим від встановленого прожиткового мінімуму на одну працездатну особу в розрахунку на місяць.

З огляду на такі доводи колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 КАС України суд, ураховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Згідно із ч. 2 ст. 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Умови, за яких суд може звільнити чи відстрочити сплату судового збору та перелік суб`єктів, до яких таке звільнення (відстрочення) застосовується, обумовлені ст. 8 Закону України "Про судовий збір".

Відповідно до ст. ст. 1, 2 Закону України "Про судовий збір" судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом; судовий збір включається до складу судових витрат; платники судового збору - це громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення.

Таким чином, судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.

Суд також виходить з того, саме на заявника покладається обов`язок щодо доведення фактів відповідно до його прохання про звільнення/відстрочення від сплати судового збору; обов`язок сплатити судові збори, встановлений відповідно до закону, має законну мету, а тому, за загальним правилом, не визнається судом непропорційним чи накладеним свавільно; застосовані згідно із законом процесуальні обмеження у формі обов`язку сплатити судовий збір, за загальним правилом, не зменшують для заявника можливості доступу до суду та не ускладнюють йому цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права.

Частиною 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір", встановлено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Колегія суддів зазначає, що для звільнення від сплати судового збору заявник касаційної скарги має довести існування фінансових труднощів.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 06 травня 2019 року у справі №160/2065/19.

При цьому, у даному випадку надані ксерокопії довідок, як зазначено у поясненнях скаржника, відділу соціального захисту населення №3 Стрийського РДА Львівської області від 16 серпня 2021 року про виплату соціальної допомоги у вигляді субсидії у 2019, 2020 та 2021 роках не можуть бути підставою для звільнення від сплати судового збору, оскільки такі довідки є неналежної якості та незавірені жодним чином, що не дозволяє Суду дійти висновків щодо їх змісту та достовірності.

Аналогічна правова позиція висловлена в ухвалі Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справах №160/3337/19, № 160/4220/19, від 08 липня 2019 року у справі № 160/3337/19, від 03 вересня 2019 року у справі №160/3337/19.

Крім того, сам по собі факт отримання соціальної допомоги не позбавляє скаржника права та можливості отримувати інші доходи, з яких може бути сплачено судовий збір.

Аналогічна правова позиція висловлена в ухвалі Верховного Суду від 07 жовтня 2019 року у справі № 520/4123/19.

При цьому інших доказів на підтвердження власного майнового стану (наприклад, довідки органів доходів і зборів про розмір річного доходу позивача за попередній календарний рік; інформації органу соціального захисту та/або органу місцевого самоврядування про те, що ОСОБА_1 являється членом малозабезпеченої сім`ї тощо) скаржником не надано, відтак - підстави для задоволення клопотання про звільнення від сплати судового збору відсутні.

Аналогічна правова позиція висловлена в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2018 року у справі № 800/313/17.

Крім того, матеріали справи № 380/8061/20 відсутні у Верховному Суді, а тому Суд позбавлений можливості перевірити наявність доказів для звільнення від сплати судового збору у матеріалах справи.

Також колегія суддів враховує, що предметом позову у цій справі не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав чи відшкодування шкоди здоров`ю позивача (спір стосується зобов`язання органу місцевого самоврядування розглянути заяву про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки).

Враховуючи вищенаведене, у Суду відсутні підстави для задоволення клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" практика Європейського суду з прав людини є джерелом права в Україні.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявника на доступ до правосуддя (справа "Креуз проти Польщі"), оскільки формування справедливих принципів оплати судового збору характеризує рівень доступності до правосуддя у країні.

Це пов`язано з тим, що, на думку Європейського суду з прав людини, судовий збір є таким обмежувальним заходом, який попереджає подання необґрунтованих та безпідставних позовів та перенавантаження судів (справа "Шишков проти Росії").

Разом з тим, Європейський суд з прав людини виходить з того, що судовий збір має бути "розумним", тобто таким, що, з урахуванням фінансового положення заявника, може бути ним сплачений. Адже невиправдано великий його розмір, який не враховує фінансове положення заявників, а розраховується на основі певного відсотка від суми, що є предметом розгляду справи, може бути розцінений як такий, що непропорційно обмежує право на доступ до правосуддя. Зокрема, така позиція була викладена у справі "Георгел і Георгета Стоїческу проти Румунії".

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини право доступу до суду є невід`ємною складовою права на суд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справа "Ґолдер проти Сполученого Королівства").

Водночас, "право на суд" не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому, що право на доступ до суду за його природою потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх "прав та обов`язків", пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети ("Креуз проти Польщі").

Відтак, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду.

Згідно з ч. 2 ст. 121 КАС України в встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

З урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку, про можливість продовжити строк для усунення недоліків касаційної скарги, скаржнику необхідно виправити недоліки касаційної скарги протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали шляхом надання до суду документа про сплату судового збору або доказів наявності підстав для звільнення, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору.

Аналогічна правова позиція щодо необхідності продовження строку для усунення недоліків касаційної скарги висловлена Верховним Судом в ухвалах від 11 січня 2021 року у справі №380/353/20та від 29 червня 2021 року у справі №826/20538/14.

У випадку неусунення недоліків касаційної скарги, скарга буде повернута особі, яка її подала, відповідно до п.1 ч. 4 ст.169 та ч. 2 ст. 332 КАС України.

Керуючись ст.ст. 121, 330, 332, 333 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги.

Надати скаржнику строк десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її постановлення.

Суддя-доповідач І. В. Желєзний

Судді Я. О. Берназюк

С. М. Чиркін