Справа № 340/3400/21
Суддя: Р.В. Жук
Дата ухвалення: 2021-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2021 року м. Кропивницький Справа № 340/3400/21

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Жука Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 )
до Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області (25006, м.Кропивницький, вул. Велика Перспективна, 55, код ЄДРПОУ - 43142606)
провизнання незаконними та скасування вимог, -

ВСТАНОВИВ:

І. Зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернулась до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати незаконними та скасувати:

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) ГУ ДФС у Кіровоградській області № Ф - 100445-53 У від 13 листопада 2018 року, згідно з якою з ОСОБА_1 стягнуто заборгованість зі сплати єдиного внеску відповідно до ст.25 ЗУ «Про та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в сумі 15819,54 грн.;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) ГУ ДФС у Кіровоградській області № Ф - 100445-53 У від 12 серпня 2019 року, згідно з якою з ОСОБА_1 стягнуто заборгованість зі сплати єдиного внеску відповідно до ст.25 ЗУ «Про та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в сумі 7965,54 грн.;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) ГУ ДПС у Кіровоградській області № Ф - 100445-53 У від 4 лютого 2021 року, згідно з якою з ОСОБА_1 стягнуто заборгованість зі сплати єдиного внеску відповідно до ст.25 ЗУ «Про та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в сумі 14003,66 грн.

ІІ. виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування позову зазначено, що вважає оскаржувані вимоги про сплату боргу з єдиного внеску протиправними, оскільки нею не здійснювалась будь-яка підприємницька діяльність, та як наслідок нею не було отримано доходу від такої діяльності. Позивачка зазначає, що з 2001 року упродовж вказаного періоду, за який нарахований борг перебуває у трудових відносинах з КП «Теплокомуненерго». Позивачка наголошує, що є застрахованою особою та єдиний внесок сплачує за неї роботодавець. За таких обставин просить позовні вимоги задовольнити, спірні рішення скасувати.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, згідно якого заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки, позивач до 15.02.1994 року була зареєстрована, як фізична особа підприємець. згідно з приписами Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, починаючи з 01 січня 2017 року, фізичні особи-підприємці на загальній системі оподаткування, які не отримували дохід зобов`язані сплачувати єдиний внесок за себе не менше мінімального соціального внеску. Позивачкою протягом 2017 року - 2019 роки сплата єдиного соціального внеску самостійно не нараховувалась і не здійснювалась, у зв`язку з чим, в інтегрованій картці платника податків обліковується недоїмка зі сплати єдиного внеску, внаслідок чого відповідачем винесена податкова вимога. За таких обставин, представник відповідача вважає, що спірна вимога винесена правомірно і підстави для її скасування відсутні.

ІІІ. Заяв (клопотання) учасників справи інші процесуальні дій у справі

Ухвалою від 01.07.2021 року у справі відкрито провадження та призначено її до розгляду у прядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

22.07.2021 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву (а.с.34).

Додаткових заяв чи клопотань до суду подано не було.

Згідно частини 2 статті 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

З урахуванням викладеного, керуючись положеннями частини 2 статті 262 КАС України наявні підстави для розгляду справи в порядку письмового провадження.

ІV. Обставини встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Розглянувши подані сторонами документи, з`ясувавши зміст спірних правовідносин з урахуванням доказів судом встановлені відповідні обставини.

ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 ) зареєстроваа як фізична особа-підприємець Олександрійською РДА 15.02.1994 року за №002008868 та взята на податковий облік Олександрійською ДПІ.

17.06.2021 року припинено підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_1 .

Згідно даних інформаційної системи податкового органу за позивачкою рахується заборгованість за 2017 - 2019 роки на загальну суму 37788,74 грн. Так, відповідачем сформовано:

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) ГУ ДФС у Кіровоградській області № Ф - 100445-53 У від 13 листопада 2018 року, згідно з якою рахується заборгованість зі сплати єдиного внеску відповідно до ст.25 ЗУ «Про та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в сумі 15819,54 грн.;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) ГУ ДФС у Кіровоградській області № Ф - 100445-53 У від 12 серпня 2019 року, згідно з якою рахується заборгованість зі сплати єдиного внеску відповідно до ст.25 ЗУ «Про та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в сумі 7965,54 грн.;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) ГУ ДПС у Кіровоградській області № Ф - 100445-53 У від 4 лютого 2021 року, згідно з якою рахується зі сплати єдиного внеску відповідно до ст.25 ЗУ «Про та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в сумі 14003,66 грн.

Вимоги були направлені на адресу відповідача (а.с.37-39).

Не погоджуючись з правомірністю прийняття спірних вимог, позивач звернувся з даним позовом до суду про визнання їх протиправними та скасування.

V. Оцінка суду.

Надаючи правову оцінку обґрунтованості аргументам, наведеними учасниками справи, суд дійшов наступних висновків.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (далі - Закон №2464-VI).

До вказаного Закону з 01.01.2017 Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII були внесені зміни, які запровадили, серед іншого, сплату єдиного внеску для фізичних осіб-підприємців (крім тих, які обрали спрощену систему оподаткування) та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, у сумі, що не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску, незалежно від отримання доходу (прибутку) у місяці нарахування єдиного внеску.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно зі статтею 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є, зокрема:

роботодавці - підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами (п.1);

фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування (п.4).

Відповідно до абзацу першого пункту 1 та пункту 2 частини першої статті 7 Закону №2464-VI (в редакції, чинній з 1 січня 2017 року) єдиний внесок нараховується:

для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами;

для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

В той же час відносини щодо адміністрування єдиного внеску при одночасному перебуванні фізичної особи в трудових відносинах та наявності у неї права на здійснення підприємницької діяльності, яку особа фактично не здійснює, Законом №2464-VI (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) не врегульовано.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що платниками єдиного соціального внеску є, зокрема, фізичні особи-підприємці. Необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою господарської діяльності та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування єдиного соціального внеску. Отже, саме дохід особи від господарської діяльності є базою для нарахування, проте за будь-яких умов розмір єдиному соціальному внеску не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць. При цьому, за відсутності бази для нарахування єдиного соціального внеску у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, законодавство встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, але її розмір не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати.

Отже метою встановлення розміру мінімального страхового внеску та обов`язку сплачувати його незалежно від наявності бази для нарахування є забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

На підставі наведеного можна зробити висновок, що, з урахуванням особливостей форми діяльності самозайнятих осіб, саме задля досягнення вищевказаної мети збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування законодавством встановлено обов`язок сплати особами мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу від їх діяльності.

Отже, особа, яка провадить господарську діяльність, вважається самозайнятою особою і зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем у розмірі не меншому за мінімальний.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 02 квітня 2020 року (справа №620/2449/19), постанові від 27 листопада 2019 року (справа №160/3114/19) та в подальшому підтримана у постановах від 4 грудня 2019 року (справа №440/2149/19), від 23 січня 2020 року (справа №480/4656/18).

Як зазначив відповідач, згідно з даними інтегрованої картки платника податків позивача по єдиному соціальному внеску автоматично здійснені наступні нарахування:

- загальна сума за 2017 рік становить 8448,00 грн. Мінімальна сума єдиного внеску на місяць для фізичних осіб - підприємців у 2017 році становила 704,00 гри. (3200,00 х 22 відсотки);

- щоквартально єдиний внесок для фізичних осіб -підприємців в розмірі 2457,18 грн., загальна сума за 2018 рік становить 9828,72 грн. Мінімальна сума єдиного внеску на місяць для фізичних осіб - підприємців у 2018 році становила 819,06 грн. (3723,00 х 22 відсотки);

- щоквартально єдиний внесок для фізичних осіб -підприємців в розмірі 2754,18 грн., загальна сума за 2019 рік становить 11016,72 грн. Мінімальна сума єдиного внеску на місяць для фізичних осіб - підприємців у 2019 році становила 918,06 грн. (4173,00 х 22 відсотки);

- єдиний внесок за І-ІУ квартал (січень, лютий, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад) 2020 року для фізичних осіб - підприємців в загальній сумі 8495,30 грн. Мінімальна сума єдиного внеску на місяць для фізичних осіб - підприємців у 2020 році становила 1039,06 грн. (4723,00 х 22 відсотки), з 01.09.2020 мінімальна сума єдиного внеску на місяць для фізичних осіб - підприємців становила 1100,00 грн. (5000,00 х 22 відсотки).

Таким чином, загальна сума боргу позивача зі сплати єдиного соціального внеску склала станом на 31.01.2021 становила 37788,74 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.06.2021 припинено державну реєстрацію підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 та не заперечується відповідачем.

Позивачка стверджує, що з 2001 року по теперішній час офіційно перебуває у трудових відносинах із КП «Теплокомуненерго» () і протягом всього періоду є застрахованою особою і єдиний внесок за неї сплачує роботодавець у розмірі не меншого мінімального внеску.

На підтвердження вказаних обставин, позивачкою долучено до матеріалів справи наказ від 21 грудня 2001 року №239-К по КП «ТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО» Олександрійської міської ради про прийняття на роботу економістом І категорії відділу збуту теплової енергії з 24.12.2001 року, довідкою КП «ТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО» Олександрійської міської ради від 08.06.2021 року №698 про те, що ОСОБА_1 дійсно працює економістом І категорії відділу збуту теплової енергії з 24.12.2001 року (наказ №239-к від 21.12.2001 року та наказ 213-к від 1 жовтня 2012 року) по теперішній час. Зазначене підтверджується відомостями трудової книжки серії НОМЕР_3 .

Крім того, судом витребувано з Головного Управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області відомості стосовно ОСОБА_1 з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Так, згідно індивідуальних відомостей ОСОБА_1 з Реєстру судом вбачається, що позивачка має трудові відносини з роботодавцем - Комунальним підприємством «ТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО» Олександрійської міської ради. З зазначеної довідки судом встановлено, що за вказаний період на дохід ОСОБА_1 сплачено страхові внески до бюджету у повному обсязі.

Таким чином, у зв`язку із відсутністю доказів на підтвердження здійснення позивачкою підприємницької діяльності та отримання доходу, а також нарахуванням та сплатою роботодавцем за позивачку, як за застраховану особу, єдиного внеску, суд вважає, що у останньої відсутній обов`язок щодо сплати єдиного соціального внеску як фізичною особою-підприємцем.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу і на те, що навіть за наявності реєстрації особи як фізичної особи-підприємця, яка господарську діяльність не здійснює і доходи не отримує, та яка одночасно перебуває у трудових відносинах, сплата нею єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування спричинить подвійну сплату (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 04 грудня 2019 року у справі № 440/2149/19.

У контексті викладеного, суд бере до уваги правові висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішенні від 11 квітня 2013 року по справі «Вєренцов проти України», в якому суд зазначив, що саме законодавство має бути сформульованим з достатньою чіткістю, щоб надати особі можливість визначити, чи буде її поведінка суперечити закону, та якими можуть бути вірогідні наслідки порушень. Передбачення у національному законодавстві чітких визначень є істотною умовою для того, щоб закон залишався нескладним для розуміння та застосування, а також для запобігання спробам регулювати діяльність, яка не підлягає регулюванню.

Також, у рішенні від 03 квітня 2008 року по справі «Корецький та інші проти України», Європейський суд з прав людини наголосив, що закон має бути сформульований з достатньою чіткістю. Щоб положення національного закону відповідали цим вимогам, він має гарантувати засіб юридичного захисту від свавільного втручання органів державної влади у права особи.

Згідно частини третьої статті 9 Закону №2464-VI обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Відповідно до підпункту 6 частини першої статті 1 Закону №2464-VI недоїмка - це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з частиною четвертою статті 25 Закону №2464-VI орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Суд звертає увагу на те, що у період, за який відповідачем нараховано позивачу спірну суму недоїмки зі сплати єдиного внеску він не здійснював підприємницької діяльності, як фізична особа-підприємець, доходу від такої діяльності не отримував, разом із тим працював у зазначений період як найманий працівник, отримував заробітну плату за офіційним місцем роботи як найманий працівник і роботодавець сплачував відповідні внески. Зворотного відповідачем у справі не доведено.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що у відповідача не було правових підстав для нарахування позивачу єдиного внеску та відповідно, прийняття спірної вимоги про сплату боргу (недоїмки).

Відтак, вимоги Головного управління ДПС у Кіровоградській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-100445-53У від 13.11.2018 у розмірі 15819,54 грн.; №Ф-100445-53 У від 12.08.2019 у розмірі 7965,54 грн.; №Ф-100445-53 У від 04.02.2021 у розмірі 14003,66 грн. є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частинами 1-3 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, системно проаналізувавши норми законодавства з урахуванням встановлених обставин, оцінивши наявні докази у справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

VІ. Судові витрати.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн. (а.с.1). Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України підлягають стягненню на користь позивача судові витрати у розмірі 908,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 255, 292-297, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати:

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) ГУ ДФС у Кіровоградській області № Ф - 100445-53 У від 13 листопада 2018 року, згідно з якою з ОСОБА_1 стягнуто заборгованість зі сплати єдиного внеску відповідно до ст.25 ЗУ «Про та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в сумі 15819,54 грн.;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) ГУ ДФС у Кіровоградській області № Ф - 100445-53 У від 12 серпня 2019 року, згідно з якою з ОСОБА_1 стягнуто заборгованість зі сплати єдиного внеску відповідно до ст.25 ЗУ «Про та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в сумі 7965,54 грн.;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) ГУ ДПС у Кіровоградській області № Ф - 100445-53 У від 4 лютого 2021 року, згідно з якою з ОСОБА_1 стягнуто заборгованість зі сплати єдиного внеску відповідно до ст.25 ЗУ «Про та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в сумі 14003,66 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області (25006, м.Кропивницький, вул. Велика Перспективна, 55, код ЄДРПОУ - 43142606) у розмірі 908,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя

Кіровоградського окружного

адміністративного суду Р.В. Жук