Справа № 420/9959/21
Суддя: Бжассо Н.В.
Дата ухвалення: 2021-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/9959/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2021 року Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бжассо Н.В., розглянув у порядку письмового провадження в м. Одеса за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області за результатом розгляду якого, позивач просить суд:

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки виплати одноразової грошової допомоги в розмірі 41 519,95 грн. (сорок одна тисяча п`ятсот дев`ятнадцять) гривень 95 копійок;

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки одноразової грошової допомоги в розмірі 41 519,95 грн.

В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначив, що він проходив службу в поліції. Наказом від 28.02.2021 року № 388о/с позивача звільнено зі служби в поліції, проте, одноразову грошову допомогу при звільненні відповідач виплатив позивачу лише 24.05.2021 року. В свою чергу, позивач зазначає, що не проведення з вини відповідача розрахунку з позивачем у ден звільнення є підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України.

Ухвалою суду від 18.06.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 21.07.2021 року зупинено провадження у справі до отримання судом витребуваних від Головного управління Національної поліції в Одеській області доказів.

Ухвалою суду від 07.09.2021 року провадження у справі поновлено.

Ухвалою суду від 30.09.2021 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду.

10.08.2021 року від представника ГУ НП в Одеській області надійшов відзив на адміністративний позов, згідно з яким відповідач зазначає, що заявлена позивачем сума середнього заробітку за час затримки виплати одноразової грошової допомоги в розмірі 41 519,95 грн. є непропорційною наслідкам порушень, допущених відповідачем.

Суд розглянув матеріали справи, всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінив надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності та робить наступні висновки.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в органах поліції.

З огляду на зміст наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області від 28.02.2021 року № 388 о/с, позивача звільнено з військової служби з 28.02.2021 року.

Судом встановлено, що при звільненні, 28.02.2021 року, позивачу одноразова грошова допомога не була виплачена.

Згідно з розрахунковим листом за травень 2021 року, позивачу була нарахована та виплачена одноразова грошова допомога при звільненні 24.05.2021 року у сумі 124559,26 грн. (перераховано на картку 122690,87 грн. за виключенням військового збору).

Згідно з ч. 2 ст. статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію".

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про Національну поліцію", у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Вказаний нормативно-правовий акт не визначає підстави та порядок відшкодування поліцейським за затримку виплати належних при звільненні сум, у зв`язку із чим в таких випадках мають застосовуватися норми трудового законодавства.

Статтею 47 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу.

За правилами статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата усіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

Згідно з ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до ч. 2 ст. 117 КЗпП України, при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною першою статті 117 КЗпП України, обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значущі обставини, як виплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При цьому, суд наголошує, що стаття 116 КЗпП оперує поняттям «всі суми, що належать працівнику», а стаття 117 цього Кодексу передбачає санкцію за невиплату відповідних сум при звільненні.

Чинне законодавство передбачає обов`язок виплатити поліцейському, який звільняється зі служби, одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби.

Отже, зазначена одноразова грошова допомога належить до складу належних звільненому працівникові сум у розумінні статті 116 КЗпП України.

Статтею 117 КЗпП України визначено відповідальність за затримку розрахунку при звільненні. Частиною першою цієї статті встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Тобто, відповідальність у розмірі середнього заробітку застосовується лише в разі невиплати всіх належних працівникові сум (заробітної плати, компенсацій тощо). Такий правовий висновок прямо випливає із цієї норми.

Отже, залежно від розміру невиплачених належних звільненому працівникові сум прямо пропорційно належить виплаті розмір середнього заробітку, однак за весь час їх затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок № 100) обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Працівникові, який пропрацював на підприємстві, в установі, організації менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку.

У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Відповідно до п. 5 Порядку № 100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться, виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з пунктом 8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Оскільки позивача звільнено зі служби в поліції з 28.02.2021 року, а виплата одноразової грошової допомоги при звільненні здійснена відповідачем лише 24.05.2021 року, строк затримки розрахунку складає 85 днів.

При визначенні належної до стягнення суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд враховує висновки Верховного Суду від 30 листопада 2020 року у справі №480/3105/19 та застосовує критерії зменшення розміру відшкодування, визначеного відповідно до статті 117 КЗпП України, з урахуванням таких обставин, як розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність можливого розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Суд встановив, що з огляду на довідку про доходи № 521 від 01.07.12021 року, середньоденне грошове забезпечення позивача складає: 528,40 грн.

Недоплачена позивачу сума становила 124559,26 грн.

Середній заробіток за весь час затримки розрахунку становить: 528,40 грн. х 85 днів = 44914,00 грн.

Істотність частки нарахованої одноразової грошової допомоги в порівнянні із середнім заробітком за час затримки розрахунку складає 124559,26 грн./44914,00грн. (сума нарахованої одноразової допомоги /середній заробіток за весь час затримки розрахунку) = 2,77.

Враховуючи зазначену обставину, суд вважає, заявлену позивачем до стягнення суму середнього заробітку за час затримки виплати одноразової грошової допомоги у розмірі 41519,95 грн. обґрунтованою та пропорційною своєчасно невиплаченій позивачу одноразовій грошовій допомозі при звільненні.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд робить висновок, що адміністративний позов ОСОБА_1 належить до задоволення.

Керуючись ст.ст.2, 3, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 205, 243, 245, 246, 250, 257-262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки виплати одноразової грошової допомоги в розмірі 41 519 (сорок одна тисяча п`ятсот дев`ятнадцять) гривень 95 копійок.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виплати одноразової грошової допомоги в розмірі 41 519 (сорок одна тисяча п`ятсот дев`ятнадцять) гривень 95 копійок.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України через Одеський окружний адміністративний суд до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Відповідач Головне управління Національної поліції в Одеській області (вул. Єврейська, 12, м. Одеса, 65014, ).

Повний текст рішення складений та підписаний судом 30 вересня 2021 року.

Суддя Н.В. Бжассо