Справа № 520/16219/21
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2021-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

за результатами розгляду заяви про забезпечення адміністративного позову

29 вересня 2021 року № 520/16219/21

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Бадюков Ю.В., розглянувши в приміщенні суду в м. Харкові заяву представника ТОВ «Тілліс» Яковенко О.Г. про забезпечення позову по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТІЛЛІС" до Головного управління Держпраці у Харківській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТІЛЛІС" (вул. Польова, буд. 83, м. Харків, 61001) звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держпраці у Харківській області (вул. Алчевських, буд. 40, м. Харків, 61002), в якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ХК29009/1185/НД/АВ/ТД-ФС від 10.08.2021 в повному обсязі.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 01.09.2021 року відкрито спрощене провадження по справі.

27.09.2021 р. представником ТОВ «Тілліс» Яковенко О.Г. подано заяву про забезпечення позову, в якій просить суд:

Зупинити дію постанови про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ХК29009/1185/НД/АВ/ТД-ФС від 10.08.2021 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №520/16219/21;

Зупинити стягнення на підставі постанови про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ХК29009/1185/НД/АВ/ТД-ФС від 10.08.2021 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №520/16219/21;

Зупинити виконавче провадження № 66919965, відкрите державним виконавцем Основ`янсько Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Власик Маргаритою Анатоліївною з примусового виконання постанови про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ХК29009/1185/НД/АВ/ТД-ФС від 10 серпня 2021.

Вимоги заяви представника обґрунтовані тим, що державним виконавцем Основ`янсько Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Власик Маргаритою Анатоліївною відрито виконавче провадження № 66919965 з примусового виконання постанови про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ХК29009/1185/НД/АВ/ТД-ФС від 10 серпня 2021 р., яка є предметом спору у цій справі, через що на її дмуку, інснує небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення по справі.

Розглянувши зазначену заяву по суті, дослідивши надані до неї копії матеріалів, суд встановив наступні обставини.

Постановою про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення№ХК29009/1185/НД/АВ/ТД-ФС від 10 серпня 2021 р., накладено штраф на Позивача у розмірі 360 000 грн. (триста шістдесят тисяч гривень 00 копійок).

Позивач вважає вказане рішення владного суб`єкта протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки, як зазначає у заяві вказані особи не є працівниками закладу, а владний суб`єкт не з`ясував під час інспекційного відвідування у якого саме суб`єкта господарювання вони працюють.

Суд зазначає, що згідно ч. 2 ст. 150 КАСУ забезпечення позову допускається якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно приписів ч. 1 ст.151 КАСУ позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) виключено;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Представник заявника у поданій заяві просить суд, зупинити стягнення на підставі спірної постанови, що передбачено приписами п. 5 ч.1 ст. 151 КАСУ.

Суд відзначає що, заявником до суду не надано належних та допустимих, достатніх та достовірних в розумінні приписів ст. ст. 73-76 КАСУ, доказів, які би свідчили про відкриття компетентним органом провадження з виконання постанови, яка оскаржується до суду, а з наданих до заяви представником позивача копій документів не міститься даних про відкриття виконавчого провадження саме з оскаржуваної у цій справі постанові. Відтак така вимога заяви про забезпечення у спосіб, передбачений приписами п. 5 ч. 1 ст. 151 КАСУ є передчасною, позаяк зупинити стягнення можливо лише у випадку відкриття такої процедури у передбачений чинним законодавством України спосіб.

Відносно вимоги представника позивача про зупинення виконавчого провадження № 66919965 суд відзначає, що всі владні суб`єкти мають діяти виключно в межах повноважень, в порядку та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19 Конституції України).

Відповідно, позаяк приписи ст.151 КАСУ не містять такого виду забезпечення, як зупинення виконавчого провадження, то суд не має повноважень щодо вжиття такого заходу забезпечення позову.

Стосовно заходу забезпечення позову у виді зупинення дії постанови про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ХК29009/1185/НД/АВ/ТД-ФС від 10.08.2021, суд наголошує, що забезпечуючи такий позов до вирішення справи по суті, і якому ще не надано офіційну правову оцінку в межах оскарження та без застосування принципів адміністративного судочинства, зокрема, таких як гласності і відкритості, змагальності тощо, суд фактично ухвалює рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

При розгляді заяви про вжиття заходів забезпечення позову суд оцінює обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу;

- наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення;

- імовірності виникнення утруднень для виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів;

- необхідності у зв`язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не приймають участь у розгляді справи.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд згідно ч.1 ст. 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд згідно ч.2 ст. 151 КАС України може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадках, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

За своїм змістом забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, яке допускається, якщо не вжиття цих заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Заявник обов`язково повинен обґрунтувати своє клопотання і з цією метою подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язує застосування певного заходу забезпечення позову. Доказами у даному випадку вважатимуться будь-які відомості, що вказують на ймовірне порушення чиїхось прав (свобод, інтересів) під час провадження у справі. При цьому тягар доказування при розгляді клопотання покладається виключно на заявника.

У свою чергу суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з Рекомендацією № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятою Комітетом Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При цьому заходи забезпечення мають вживатись лише в межах позовних вимог, бути співмірними з ними, а необхідність їх застосування повинна обґрунтовуватись поважними підставами й підтверджуватись належними доказами.

При цьому співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Таким чином, суд, розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, з огляду на докази, надані заявником для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що існує дійсна і реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні, а також у очевидності ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд в ухвалі про забезпечення позову повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Також суд має вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

Так само суд повинен вказати підстави, з яких він дійшов висновку про існування очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, цим рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі.

Слід зазначити, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Відтак, позивачем не доведено існування обставин, вказаних у частині 2 статті 150 КАС України.

Вжиття заходів забезпечення позову у запропонований позивачем спосіб фактично вирішить спір по суті, що суперечить меті застосування статті 150 КАС України, у зв`язку з чим суд вважає, що в задоволенні заяви про забезпечення адміністративного позову слід відмовити.

Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду від 03.12.2020 у справі №140/8457/20.

Таким чином, перевіривши зазначені у поданій заяві доводи на предмет їх відповідності вище викладеним нормам та з`ясованим судом обставинам, а також оцінивши додані до неї докази, суд прийшов до висновку про необґрунтованість поданої заяви та, як наслідок, про відсутність підстав для її задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 248, 256, 294 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника ТОВ «Тілліс» Яковенко О.Г. про забезпечення позову по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТІЛЛІС" до Головного управління Держпраці у Харківській області про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвали суду, яка не передбачена статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Ухвала може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Повна ухвала складена 29.09.2021 р.

Суддя Бадюков Ю.В.