Справа № 814/1197/18
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2021-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2021 р.м.ОдесаСправа № 814/1197/18
Головуючий в 1 інстанції: Мороз А. О.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Зуєвої Л.Є.,

суддів: Коваля М.П., Кравця О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Миколаївської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №34 Миколаївської міської ради на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 травня 2021 року за позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Миколаївській області до Миколаївської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №34 Миколаївської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Управління освіти Миколаївської міської ради про застосування заходу реагування

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2018 року Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Миколаївській області звернулось з позовом до Миколаївської загальноосвітньої школи I-III ступенів № 34, в якому просить суд застосувати до відповідача захід реагування у вигляді повного зупинення експлуатації будівлі об`єкту, до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної, техногенної безпеки та у сфері цивільного захисту, що створюють загрозу життю та здоров`ю людей.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що під час перевірки відповідача зафіксовано порушення вимог нормативно-правових актів, стандартів, норм і правил у сфері пожежної, техногенної безпеки, які створюють загрозу життю і здоров`ю людей, що є наслідком для застосування заявлених в позові заходів реагування.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 травня 2021 року, ухвалене в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у м. Миколаєві позов задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням, Миколаївська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №34 надала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Доводами апеляційної скарги зазначено, що застосований судом першої інстанції захід реагування не є співмірним з характером допущених порушень та ступенем небезпеки, а такох не є пропорційним меті застосування та впливає на права третіх осіб. Захід реагування у вигляді повного зупинення роботи об`єкта призводить до порушення конституційного права на освіту та істотно впливає на права та інтереси осіб, пов`язаних із апелянтом трудовими та договірними відносинами. Апелянт зазначає що судом не враховано права дітей на здобуття початкової та базової середньої освіти у найбільш доступному та наближеному до місця їх проживання закладі освіти. Апелянт вважає, що судом першої інстанції рішення було прийнято передчасно, оскільки станом на теперішній час із 11 порушень пожежної та техногенної безпеки передбачених в адміністративному позову усунуто 10 порушень, 1 порушення буде усунуто найближчим часом.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Миколаївській області вказує на необґрунтованість апеляційної скарги. У відзиві зазначається, що за заявою відповідача у період з 08.09.2020 по 09.09.2020 здійснено позапланову перевірку Миколаївської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 34 Миколаївської міської ради з метою фіксації усунення порушень на об`єкті перевірки, за результатами позапланового заходу державного нагляду апелянтом не усунуто 1 поряшення із 11, виходячи з чого складано відповідний Акт від 09.09.2020 № 150. Також, позивач зазначає що під час проведення позпланового заходу будь-яких скарги чи заперечень на Акт № 150, який 09.09.2020 вручено особисто директору Миколаївської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 34 Лесіній Т.А., під час перевірки та після неї, не надходило.

Відповідно до ч. 8 ст. 262 КАС України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 08.05.2018 року по 10.05.2018 року позивачем проведено позапланову перевірку додержання вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки Миколаївської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 34, за результатами якої складено Акт від 10.05.2018 року № 68 (надалі - Акт № 68, а. с. 16-20), в якому зафіксовані порушення, виявлені під час перевірки.

Ряд виявлених порушень є особливо небезпечним, оскільки створюють загрозу життю та здоров`ю людей, а саме:

1) не проведено заміри опору ізоляції та перевірку спрацювання приладів захисту електричних мереж та електроустановок від короткого замикання (1 раз на 2 роки), (порушено п. 1.20 розділу IV ППБУ, відповідно до якого, замір опору ізоляції і перевірка спрацювання приладів захисту електричних мереж та електроустановок від короткого замикання мають провидитися 1 раз на 2 роки, якщо інші терміни не обумовлені ПТЕ);

2) будівлю школи не забезпечено пристроєм блискавкозахисту від прямих попадань блискавки та вторинних її проявів, (порушено п. 1.21 розділу IV ППБУ, відповідно до якого, захист будівель, споруд та зовнішніх установок від прямих попадань блискавки і вторинних її проявів, а також їх перевірку необхідно виконувати відповідно до вимог ДСТУ Б В.2.5-38:2008 "Інженерне обладнання будинків і споруд. Улаштування близкавкозахисту будівель і споруд");

3) світильники з лампами розжарення в підвальних приміщеннях, не оснащено ковпаками із суцільного силікатного скла, яке захищає колбу лампи, (порушено п. 1.18 розділу IV ППБУ, відповідно до якого, забороняється експлуатація світильників з знятими ковпаками (розсіювачами);

4) в підвальних приміщеннях школи допускається складування та зберігання горючих матеріалів, (порушено п. 2.1, п. 2.11 розділу III ППБУ, відповідно до якого, усі будинки, приміщення і споруди повинні своєчасно очищатися від горючого сміття та відходів виробництва);

5) коридори 2-го, 3-го, та 4-го поверху школи не відділені від сходових клітин перегородками з дверима, (порушено п. 2.23, п. 2.37 розділу III ППБУ, відповідно до якого, не допускається знімати двері вестибюлів, холів, тамбурів і сходових кліток, змінювати інженерні та планувальні рішення);

6) умови освітленості евакуаційних виходів не відповідають вимогам будівельних норм, а саме евакуаційні виходи з поверхів будівлі школи не забезпечені світловими покажчиками "Вихід" (порушено п. 2.32 розділу III ППБУ, відповідно до якого, світлові покажчики "Вихід" необхідно постійно утримувати справними);

7) пожежний щит не до забезпечено комплектом засобів пожежогасіння у повному обсязі: вогнегасники - 3 шт., ящик з піском - 1 шт., покривало з негорючого теплоізоляційного матеріалу або повсті розміром 2 х 2 м - 1 шт., гаки або ломи та гак - 2 шт., лопати - 2 шт., сокири - 2 шт. (порушено п. 3.11 розділу V ППБУ);

8) приміщення школи не забезпечено в повному обсязі первинними засобами пожежогасіння згідно з Правилами експлуатації та типові норми належності вогнегасників, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 15.01.2018 року № 25, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 23.02.2018 року за № 225/31677 (порушено п. 3.6 розділу V ППБУ, відповідно до якого, до початку експлуатації об`єкти повинні бути забезпечені первинними засобами пожежогасіння згідно з Правилами експлуатації та типові норми належності вогнегасників);

9) приміщення школи не обладнано системою протипожежного захисту (автоматична пожежна сигналізація) відповідно до ДБН В.2.5-56:2014 "Системи протипожежного захисту" (порушено п. 1.2 розділу V ППБУ, відповідно до якого, будинки, приміщення та споруди повинні обладнуватися системами протипожежного захисту відповідно до ДБН В.2.5-56:2014 "Системи протипожежного захисту");

10) дерев`яні конструкції покрівлі будівлі школи не піддано вогнезахисному оброблянню (порушено п. 2.5 розділу III ППБУ, відповідно до якого у будинках, крім будинків V ступеня вогнестійкості, дерев`яні елементи горищних покриттів (крокви, лати) повинні оброблятися засобами вогнезахисту, які забезпечують І групу вогнезахисної ефективності);

11) об`єкт не забезпечено внутрішнім протипожежним водопостачанням згідно з вимогами ДБН В.2.5-64:2012 "Внутрішній водопровід та каналізація. Частина І. Проектування. Частина II. Будівництво" (порушено п. 1 розділу VI ППБУ НЗ, відповідно до якого кожний заклад та установа мають бути забезпечені зовнішнім і внутрішнім протипожежним водопостачанням згідно з вимогами будівельних норм (ДБН В.2.5-74:2013 "Водопостачання. Зовнішні мережі та споруди. Основні положення проектування" та ДБН В.2.5-64:2012 "Внутрішній водопровід та каналізація. Частина І. Проектування. Частина II. Будівництво").

Також, під час розгляду справи судом встановлено, що відповідачем частково усунуті виявлені перевіркою порушення.

Так, згідно Акту від 15.08.2018 року № 141, складеного за результатами проведення позапланової перевірки щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки (а. с. 51-54), Акту від 29.10.2018 року № 173, складеного за результатами проведення позапланової перевірки щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки (а. с. 66-69) та Акту від 09.09.2020 року № 150, складеного за результатами проведення позапланової перевірки щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, відповідачем усунуто 10 порушень вимог законодавства з 11, заявлених у позові.

Встановлено, що не усунутим залишилось одне порушень, а саме всі приміщення будівель не обладнано автоматичною пожежною сигналізацією відповідно до вимог ДБН В.2.5-56:2014 "Системи протипожежного захисту" з підписанням актів (акт прийняття монтажних робіт, акт введення в експлуатацію та перевірки, акт прийняття).

Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для задоволення позову.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зазначеним вимогам процесуального закону рішення суду відповідає, а викладені у апеляційній скарзі доводи скаржника є неприйнятні з огляду на наступне.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Так, згідно ч. 1 ст. 1 Кодексу цивільного захисту України (далі КЦЗ України), цей Кодекс регулює відносини, пов`язані із захистом населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій, реагуванням на них, функціонуванням єдиної державної системи цивільного захисту, та визначає повноваження органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, права та обов`язки громадян України, іноземців та осіб без громадянства, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності.

Згідно ч. 2 ст. 64 КЦЗ України, центральний орган виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, реалізує повноваження безпосередньо і через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення.

Згідно ч. 1 ст. 68 КЦЗ України, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, у разі порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, у тому числі невиконання їх законних вимог, зобов`язані застосовувати санкції, визначені законом.

Частиною 2 вказаної статті встановлено, що у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

Згідно ч. 1 ст. 70 КЦЗ України, підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є: 1) недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами; 2) порушення вимог пожежної безпеки, передбачених стандартами, нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення; 3) випуск і реалізація вибухопожежонебезпечної продукції та продукції протипожежного призначення з відхиленням від стандартів чи технічних умов або без даних щодо відповідності такої продукції вимогам пожежної безпеки; 4) нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій; 5) відсутність на виробництвах, на яких застосовуються небезпечні речовини, паспортів (формулярів) на обладнання та апаратуру або систем із забезпечення їх безперебійної (безаварійної) роботи; 6) невідповідність кількості засобів індивідуального захисту органів дихання від небезпечних хімічних речовин нормам забезпечення ними працівників суб`єкта господарювання, їх непридатність або відсутність; 7) порушення правил поводження з небезпечними речовинами; 8) відсутність або непридатність до використання засобів індивідуального захисту в осіб, які здійснюють обслуговування потенційно небезпечних об`єктів або об`єктів підвищеної небезпеки, а також в осіб, участь яких у ліквідації наслідків надзвичайної ситуації передбачена планом локалізації і ліквідації наслідків аварій; 9) відсутність на об`єкті підвищеної небезпеки диспетчерської служби або її неготовність до виконання покладених на неї завдань, у тому числі через відсутність відповідних документів, приладів, обладнання або засобів індивідуального захисту; 10) неготовність до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб`єктів господарювання; 11) проведення робіт з будівництва будинків та споруд, розміщення інших небезпечних об`єктів, інженерних і транспортних комунікацій, які порушують встановлений законодавством з питань техногенної безпеки порядок їх проведення або проведення яких створює загрозу безпеці населення, суб`єктам господарювання, обладнанню та майну, що в них перебувають.

Частиною 2 вказаної статті встановлено, що повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.

Крім того, відповідно до пункту 1 Положення про Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Миколаївській області, яке затверджено наказом Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 04 лютого 2013 року № 3 (у редакції наказу ДСНС України від 12 листопада 2018 року № 661) (далі Положення) ГУ ДСНС в Миколаївській області є територіальним органом Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Миколаївській області, уповноваженим на забезпечення реалізації державної політики у сферах цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб.

Згідно пп. 35 п. 4 Положення, ГУ ДСНС в Миколаївській області відповідно до покладених на нього завдань на відповідній території складає складає акти перевірок, видає приписи, постанови, розпорядження про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки, а в разі встановлення порушень, що створюють загрозу життю та здоров`ю людей, звертається до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, окремих приміщень, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту.

Колегією суддів встановлено, що у межах спірних правовідносин Головне управління ДСНС в Миколаївській області, як орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, за наслідком встановлення фактів порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створюють загрозу життю та здоров`ю людей Миколаївською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 34 Миколаївської міської ради звернулось до адміністративного суду з позовом щодо застосування заходів реагування.

В даному випадку, аналізуючи вищевикладені положення КЦЗ України, а також Положення про Головне управління ДСНС в Миколаївській області, колегія суддів зазначає, що позивач, як структурний підрозділ центрального органу виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, реалізує повноваження відповідного органу.

Тому, Головне управління ДСНС в Миколаївській області має право на звернення до суду з позовом про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю).

З іншого боку, з аналізу вищенаведених положень законодавства вбачається, що підставою для застосування заходів реагування є встановлення контролюючим органом порушень вимог законодавства сфері техногенної та пожежної безпеки, що створюють загрозу життю та здоров`ю людей.

В даному випадку, як встановлено судом першої інстанції, станом на момент судового розгляду даної справи, відповідачем не усунуто всіх виявленні контролюючим органом порушення, а тому судом зроблено правильний висновок про задоволення позовних вимог контролюючого органу.

Оскаржуючи рішення суду першої інстанції апелянтом не зазначається про усунення виявлених порушень в повному обсязі, а також не спростовується встановлений контролюючим органом факт наявності останніх, апелянт лише зазначає що не виконаним є одне порушення, а саме всі приміщення будівель не обладнано автоматичною пожежною сигналізацією відповідно до вимог ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту» з підписанням актів (акт прийняття монтажних робіт, акт введення в експлуатацію та перевіри, акт прийняття).

В апеляційній скарзі апелянт звертає увагу, що з метою усунення зазначеного порушення 14.06.2021 року управлінням капітального будівництва Миколаївської міської ради оголошено тендерну закупівлю №12456227 на проведення капітального ремонту автоматичної пожежної сигналізації та оповіщення про пожежу ЗОШ №34.

З цього приводу слід зазначити, що компетентним суб`єктом владних повноважень з питань існування загрози життю та/або здоров`ю людей при порушенні вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки є саме посадові особи позивача.

Тому, належним та безперечним доказом усунення відповідачем порушень є відповідний Акт складений посадовими особами позивача за результатами позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки.

Колегі суддів не приймає доводи апелянта про намір усунути порушення зовсім не значить, що роботи будуть дійсно профінансовані, здійсненні, системи протипожежного захисту будуть змонтовані, та підключені на пульт цілодобового спостереження.

Щодо доводів апеляційної скарги про що позивачем недоведено наявність загрози життю та здоров`ю людей, а судом першої інстанції не перевірено фактичну наявність цих порушень слід зазначити наступне.

Судом встановлено, що Акт перевірки містиь конкретні порушення, та посилання на нормативні акти, які встановлюють норми і правила улаштування і утримання господарства, будівель, споруд і приміщень з метою недопущення виникнення пожеж та аварій, будь-яких скарг під час проведення позапланового заходу, чи заперечень на Акт який вручено під особистий підпис директору ОСОБА_1 під час перевірки та після неї не надходило.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши доводи сторін суд апеляційної інстанції вважає встановлені порушення, зокрема, порушення щодо не обладнання автоматичною пожежною сигналізацією є суттєвим, оскільки таке порушення може призвести до виникнення пожежі як неконтрольованого процесу знищування або пошкодження вогнем майна, під час якого виникають чинники, небезпечні для людей та навколишнього природного середовища.

Слід зазначити, що відсутність системи пожежної сигналізації не дає змоги оперативно загасити або обмежити розповсюдження полум`я на ранній стадії виникнення пожежі, сприяє беззахисності людини перед небезпечними факторами пожежі та призводить до безперешкодного розповсюдження пожежі по будівельним конструкціям, їх руйнації, створюючи загрозу життю та здоров`ю людей.

Також, відсутність системи оповіщення про пожежу та управління евакуюванням людей не дає змоги вчасно сповістити людей, які перебувають у будівлі про пожежу та небезпечні її фактори (полум`я, продукти горіння). Все це створює загрозу життю та здоров`ю людей.

Колегія суддів звертає увагу, що пожежі відносяться до надзвичайних ситуацій, а загроза життю та здоров`ю людей виникає не лише при наявності порушень вимог законодавства сфері техногенної та пожежної безпеки, що безпосередньо може до неї призвести але й за наявності інших порушень по нездійсненню заходів щодо захисту людей від шкідливого впливу небезпечних чинників при вже виниклій пожежі або підвищують ризик розвитку пожеж. Тобто, виявленні порушення можуть створювати і небезпеку завдання шкоди життю та здоров`ю людей у процесі самої пожежі.

Згідно визначення ДСТУ 2272-06 "Пожежна безпека. Терміни та визначення основних понять" небезпечним чинником пожежі є прояв пожежі, що призводить чи може призвести до опіків, отруєння леткими продуктами згоряння або піролізу, травмування чи загибелі людей та/або до заподіяння матеріальних, соціальних, екологічних збитків. До небезпечних факторів пожежі належать: підвищена температура, задимлення, погіршення складу газового середовища.

У контексті даного питання колегія суддів зазначає, що на момент розгляду даної справи виявлені позивачем порушення не усунуто в повному обсязі та продовжує існувати загроза життю та здоров`ю людей.

Суд зазначає, що існування хоча б одного з порушень, встановлених позивачем, які загрожують життю та здоров`ю людей, вже є самостійною достатньою правовою підставою для застосування до нього заходів реагування.

Застосування заходів реагування у вигляді зупинення експлуатації приміщень, є тимчасовим заходом, який направлений на попередження настання негативних наслідків, викликаних наявністю на об`єкті порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей.

При цьому, поняття "загроза життю та/або здоров`ю людини" є оціночним поняттям, яке лежить у сфері захисту населення, територій, навколишнього природного середовища та майна, функція контролю (нагляду) за чим, зокрема, покладена на позивача, посадові особи якого володіють спеціальними знаннями у цій сфері.

Щодо доводів апелянта про співрозмірність та пропорційність заходу реагування та про не враховання вимог ст. 53 Конституції України відповідно до якої кожен має право на освіту, оскільки повна загальна середня освіта є обов`язковою та щодо доводів апелянта про не врахування судом першої інстанції прав дітей на здобуття початкової та базової середньої освіти у найбільш доступному та наближеному до місця їх проживання закладі освіти, колегія суддів зазначає наступне.

Матеріалами справи доведено, що під час перевірки виявлено ряд порушень законодавства із забезпечення пожежної безпеки, які створюють реальну загрозу життю та здоров`ю людей, тому в даному випадку зазначення апелянтом про співрозмірність застосування такого заходу реагування як повне зупинення роботи школи є недоречним, оскільки відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Згідно вимог Кодексу цивільного захисту України Головне управління зобов`язане вимагати зупинення роботи об`єкта до повного усунення порушень техногенної, пожежної безпеки та цивільного захисту населення, які створюють загрозу людям.

Відповідно до частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини, в усії діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно частини 3 статті 3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці забезпечують, щоб установи, служби і органи, відповідальні за піклування про дітей або їх захист, відповідали нормам, встановленим компетентними органами, зокрема, в галузі безпеки й охорони життя та здоров`я.

Таким чином, колегія суддів дійшла до висновку, що застосований захід реагування має тимчасовий характер, період дії якого безпосередньо залежить від факту усунення відповідачем виявлених порушень, а застосований до скаржника захід реагування має також спонукаючий характер, направлений на забезпечення вимог законодавства у сфері пожежної безпеки та не є санкцією за порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, а є превентивним заходом, який спрямований на недопущення існування невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій та, відповідно, ризику завдання шкоди життю і здоров`ю населення.

Крім того, колегія суддів зазначає, що не обладнання автоматичною пожежною сигналізацією усіх приміщень, на думку колегії суддів, є суттєвими та створюють небезпеку для працівників, учнів та відвідувачів навчального закладу.

З огляду на викладене, колегія судідв дійшла висновку про те, що забезпечення державою конституційних прав громадян на захист життя, здоров`я та власності від невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій має пріоритетне значення у порівняні з інтересом щодо використання приміщення для проведення навчального процессу, тому зазначене, на думку колегії суддів, свідчить про співмірність заходу реагування, який просить вжити позивач наслідком встановлення виявленних порушень.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 262, 263, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Миколаївської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №34 Миколаївської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 травня 2021 року залишити без змін.

Відповідно до ст. 329 КАС України постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча суддя: Л.Є. Зуєва

Суддя: М.П. Коваль

Суддя: О.О. Кравець