Справа № 400/952/21
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2021-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2021 р.м.ОдесаСправа № 400/952/21
Головуючий в 1 інстанції: Лісовська Н. В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді -Кравченка К.В.,
судді -Джабурія О.В.,
судді -Вербицької Н.В.,
при секретарі -Яценюк О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Дмитра Олександровича на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 березня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Дмитра Олександровича про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2021 року ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до суду з позовом до приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Дмитра Олександровичапро скасування постанови від 22.01.2021 року про стягнення витрат виконавчого провадження, яка винесена в межах ВП 62997357.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що спірна постанова була винесена неправомірно, оскільки виконавче провадження було закінчено Відповідачем на підставі п.5 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку зі скасуванням рішення суду, яке перебувало на виконанні. Позивач вважає, що закінчення виконавчого провадження з цих підстав не тягне за собою стягнення з боржника ані витрат на виконавче провадження, ані виконавчого збору.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 березня 2021 року позовні вимоги задоволені наступним чином: визнано протиправними дії відповідача по винесенню постанови про стягнення витрат виконавчого провадження від 22.01.20211 року в межах ВП 62997457 та скасовано цю постанову.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 23.01.2020 року Заводським районним судом м.Миколаєва винесено заочне рішення №487/5990/19, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 93201,38 грн..

09.09.2020 року приватним виконавцем Куліченко Д.О. винесено постанову про відкриття виконавчого прокладення ВП №62997357 по виконанню виконавчого листа №487/5990/19.

20.01.2021 року заочне рішення суду №487/5990/19 скасовано, про що позивач повідомив Відповідача заявою.

22.01.2021 року виконавець виніс постанову про закінчення виконавчого провадження ВП 62997357 на підставі п.5 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження».

22.01.2021 року Відповідач виніс оскаржувану постанову про стягнення витрат виконавчого провадження в сумі 3763,33 грн. та пред`явив її до виконання до Заводського ВДВС.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у приватного виконавця не було правових підстав виносити постанову про стягнення витрат виконавчого провадження та пред`являти її до примусового виконання, оскільки виконавче провадження ВП №62997357 було закінчено з підстав п.5 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження».

Колегія погоджується з правильністю такого висновку суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Статтею 39 Закону України «Про виконавче провадження» визначені випадки, в яких виконавче провадження належить закінченню.

Пунктом 5 частини 1 цієї статті передбачено закінчення виконавчого провадження через скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Саме з цієї підстави було закінчено виконавче провадження ВП №62997357.

Наслідки закінчення виконавчого провадження визначені в ст.40 Законом України «Про виконавче провадження».

Частина третя цієї статті встановлює перелік підстав, за яких державному виконавцю, за яких він після закінчення виконавчого провадження продовжує стягнення виконавчого збору за постановою, винесеною ним у межах вже закінченого виконавчого провадження.

Так, у разі закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Аналогічна норма міститься в п. 2 Розділу 6 Інструкція №512/5 - якщо у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 6, 7, 9-15 частини першої статті 39 Закону, витрати виконавчого провадження не були стягнуті, державний виконавець виносить постанову про стягнення витрат виконавчого провадження, в якій зазначає види та суми витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що законодавець виключив з переліку саме п.5 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» як підставу звернення до примусового виконання постанови про стягнення витрат виконавчого провадження (якщо така була винесена до прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження) та виключає право на винесення такої постанови у випадку закінчення ВП з вищеназваних підстав.

Колегія суддів зазначає, що такий законодавчий підхід є цілком логічним та справедливим, оскільки особа не повинна відшкодовувати витрати виконавчого провадження, відкритого на підставі судового рішення, яке в подальшому було скасовано, так як відсутні підстави вважати таку особу боржником.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.272, ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325 КАС України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченка Дмитра Олександровича - залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 березня 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Кравченко К.В.
Судді Джабурія О.В. Вербицька Н. В.