Справа № 400/1337/21
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2021-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2021 р.м.ОдесаСправа № 400/1337/21
Головуючий в 1 інстанції: Марич Є. В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Шляхтицького О.І.,

суддів: Семенюка Г.В., Домусчі С.Д.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Державної податкової служби України на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року по справі № 400/1337/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Карго-Сервіс" до Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення від 20.11.2020 № 2154249/36270804; зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У березні 2021 року ТОВ "Транс-Карго-Сервіс" звернулось з адміністративним позовом, у якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення № 2154249/36270804 від 20.11.2020 про неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість, зареєстрованої у контролюючому органі 27.05.2020 за № , врахованої згідно рішення комісії від 01.06.2020 № 1596951/36270804;

- зобов`язати відповідача врахувати таблицю даних платника податку на додану вартість та виключити позивача з переліку платників податків, які відповідають критеріям ризиковості платника податку та здійснюють ризикові операції.

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що спірне рішення є протиправним, оскільки у ньому контролюючим органом не зазначено яка саме невідповідність виявлена контролюючим органом. Враховуючи, що у позивача наявні, передбачені чинним законодавством України, документи, які свідчать про реальність проведення господарських операцій, правові підстави для неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість відсутні, а порушене право має бути відновлене шляхом зобов`язання Державної податкової служби України виключити позивача з переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку.

Відповідач проти задоволення позову заперечував, надав до суду пе5ршої інстанції відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що в органах ДПС України наявна податкова інформація, що свідчить про здійснення платником податків ризикових операцій. Таких висновків відповідач дійшов з огляду на отриману інформацію про те, що виявлено невідповідність найманих працівників (водіїв) кількості транспортних засобів, а також по ланцюгу постачання один із постачальників здійснює ризикові господарській операції.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Миколаївський окружний адміністративний суд рішенням від 24 травня 2021 року позов задовольнив.

Визнав протиправним та скасував рішення комісії Державної податкової служби України № 2154249/36270804 від 20.11.2020 про неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНС-КАРГО-СЕРВІС", зареєстрованої у контролюючому органі 27.05.2020 за № , врахованої згідно рішення комісії від 01.06.2020 №1596951/36270804.

Зобов`язав Державну податкову службу України врахувати таблицю даних платника податку на додану вартість товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНС-КАРГО-СЕРВІС", зареєстрованої у контролюючому органі 27.05.2020 за № , врахованої згідно рішення комісії від 01.06.2020 № 1596951/36270804 та виключити товариство з обмеженою відповідальністю "ТРАНС-КАРГО-СЕРВІС" з переліку платників податків, які відповідають критеріям ризиковості платника податку та здійснюють ризикові операції.

Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Державна податкова служба України на користь Товариство з обмеженою відповідальністю "ТРАНС-КАРГО-СЕРВІС" судовий збір в розмірі 4 540 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, Державна податкова служба України подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:

- суд першої інстанції не врахував, що кількість працівників позивача не відповідає кількості транспортних засобів, а також щодо виявленням по ланцюгу постачання одного із постачальників, який здійснює ризикові господарській операції;

- інші доводи апеляційної скарги відтворюють зміст відзиву до позову.

Обставини справи.

Суд першої інстанції встановив, що позивачем 27.05.2020 направлено відповідачу таблицю даних платника податку із зазначенням у ній видів економічної діяльності відповідно до Класифікатора видів економічної діяльності (КВЕД ДК 009:2010); коди товарів згідно з УКТЗЕД, що постачаються (виготовляються) та/або придбаваються (отримуються) товариством, а також коди послуг згідно з Державним класифікатором продукції та послуг (ДК 016-2010), що придбаваються товариством (далі - Таблиця даних платника податків).

За результатами обробки Таблиці даних платника податків, відповідачем прийнято рішення №1596951/36270804 про врахування даної таблиці, але в подальшому прийнято рішення №2154249/36270804 від 20.11.2020 про неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість, зареєстрованої у контролюючому органі 27.05.2020 за № 911749832, підставою прийняття якого вказано: "Наявність в органах державної фіскальної служби податкової інформації, що свідчить про здійснення платником податків ризикових операцій." (а.с. 10).

Не погоджуючись із рішенням про неврахування Таблиці даних платника податків комісією центрального рівня, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що спірне рішення не містить ані посилань на господарську операцію, яка на думку відповідача є ризиковою, ані на підстави за яких така операція визнана ризиковою, що свідчить про формальність прийнятого рішення.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, Податковому кодексу України.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України № 2755-VI від 02.12.2010.

Відповідно до підпункту 16.1.2, 16.1.3 пункт 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Розділ V Податкового кодексу України (статті 180-211) регулює порядок нарахування та сплати податку на додану вартість, визначає платників податку, встановлює порядок реєстрації в якості платників ПДВ, визначає об`єкти оподаткування та розміри ставок податку, операції, які звільнені від оподаткування, а також, правила віднесення сум до складу податкового кредиту.

Механізм зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), організаційні та процедурні засади діяльності комісій з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі (далі - комісії контролюючих органів), права та обов`язки їх членів визначає Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 №1165 (далі - Порядок №1165).

У цьому Порядку терміни вживаються у такому значенні: таблиця даних платника податку - зведена інформація, що подається платником податку до контролюючого органу, щодо кодів видів економічної діяльності платника податку згідно з Класифікатором видів економічної діяльності, кодів товарів згідно з УКТЗЕД та/або кодів послуг згідно з Державним класифікатором продукції та послуг, що постачаються та/або придбаваються (отримуються) платником податку, ввозяться на митну територію України (п. 2 Порядку №1165).

Пунктом 12 Порядку №1165 встановлено, що платник податку має право подати до ДПС таблицю даних платника податку за встановленою формою (додаток 5).

У таблиці даних платника податку зазначаються: види економічної діяльності відповідно до КВЕД; коди товарів згідно з УКТЗЕД, що постачаються та/або придбаваються (отримуються) платником податку, ввозяться на митну територію України; коди послуг згідно з Державним класифікатором продукції та послуг, що постачаються та/або придбаваються (отримуються) платником податку, ввозяться на митну територію України (пункт 13 Порядку №1165).

Відповідно до пунктів 15-18 Порядку №1165, таблиця даних платника податку з поясненнями розглядається комісією регіонального рівня протягом п`яти робочих днів після її отримання.

Комісія регіонального рівня приймає рішення про врахування або неврахування таблиці даних платника податку, яке надсилається платнику податку в порядку, встановленому статтею 42 Кодексу (додаток 6).

У рішенні про неврахування таблиці даних платника податку в обов`язковому порядку зазначається причина такого неврахування.

Таблиця даних платника податку враховується ДПС в автоматичному режимі у разі, коли:

така таблиця подається платниками податку - сільськогосподарськими товаровиробниками, включеними до Реєстру отримувачів бюджетної дотації відповідно до Закону України Про державну підтримку сільського господарства України, та/або сільськогосподарськими товаровиробниками, які на 31 грудня 2016 р. застосовували спеціальний режим оподаткування відповідно до статті 209 Кодексу (у редакції, що діяла на 31 грудня 2016 р.) та мають у власності (право власності/користування) та/або на умовах оренди земельні ділянки, загальна площа яких становить не менш як 200 гектарів включно станом на 1 січня та які відображені в податковій звітності до 20 лютого поточного року (до 20 лютого поточного року враховується наявність таких ділянок за звітний період попереднього року), та у поданій таблиці даних платника податку зазначаються відомості про постачання (виготовлення) таких груп товарів за кодами згідно з УКТЗЕД, як живі тварини (код згідно з УКТЗЕД 01); риба і ракоподібні, молюски та інші водяні безхребетні (код згідно з УКТЗЕД 03); молоко та молочні продукти; яйця птиці; натуральний мед; їстівні продукти тваринного походження, в іншому місці не зазначені (код згідно з УКТЗЕД 04); овочі та деякі їстівні коренеплоди і бульби (код згідно з УКТЗЕД 07); їстівні плоди та горіхи; шкірки цитрусових або динь (код згідно з УКТЗЕД 08); зернові культури (код згідно з УКТЗЕД 10); насіння і плоди олійних рослин; інше насіння, плоди та зерна; технічні або лікарські рослини; солома і фураж (код згідно з УКТЗЕД 12);

Відповідно пункту 25 Порядку № 1165, комісія центрального рівня приймає рішення про неврахування таблиці даних платника податку, розглядає скарги на рішення комісій регіонального рівня про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі.

Комісії регіонального рівня приймають рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації, врахування або неврахування таблиці даних платника податку, відповідність/невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

Правовий аналіз зазначених норм матеріального права дає можливість дійти висновку, що рішення про неврахування таблиці даних платника податку в обов`язковому порядку повинно містити чітку підставу для такого неврахування.

Як встановлено під час розгляду справи та підтверджено матеріалами справи, в спірному рішенні про неврахування таблиці даних платника податку підставою для відмови вказано про наявність в органах державної фіскальної служби податкової інформації, що свідчить про здійснення платником податків ризикових операцій.

Однак, доказів наявності, на час прийняття спірних рішень, в розпорядженні контролюючого органу інформації, яка б свідчила про проведення ризикових операцій ТОВ "Велінктон", апелянтом до матеріалів справи не надано.

Разом з тим, досліджуючи зміст оскаржуваного рішення суд першої інстанції правильно встановив, що в останньому не зазначено, яка сама податкова інформація про здійснення позивачем ризикових операцій була отримана ДПС України. Зокрема, суд зазначив, що спірне рішення не містить ані посилань на господарську операцію, яка на думку відповідача є ризиковою, ані на підстави за яких така операція визнана ризиковою, що свідчить про формальність прийнятого рішення.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції і додатково зазначає, що оскаржуване рішення відповідача не містить реквізитів рішення, яким позивача віднесено до ризикових платників податків, про такі обставини відповідач не повідомляв в наданих ним процесуальних документах та не надав жодних доказів на підтвердження віднесення позивача до ризикових платників податків.

До того ж, навіть віднесення позивача до переліку ризикових платників податків не може бути підставою для прийняття рішення про неврахування таблиці даних платника податку на додану вартість, оскільки контролюючим органом повинно бути зазначено об`єктивні обставини, які перешкоджають врахуванню вказаної таблиці, при цьому, обов`язково повинна бути надана оцінка тим документам, що фактично подано платником податку разом із таблицею.

Інформація, яка б свідчила про проведення ризикових операцій позивачем, в матеріалах справи відсутня.

В силу приписів пункту 17 Порядку № 1165 рішення комісії контролюючого органу повинно містити чітку підставу для відмови в реєстрації податкової накладної.

Колегія суддів зауважує, що невиконання відповідачем положень наведеної норми права призвело до правової невизначеності платника податку та позбавлення позивача можливості безумовної реєстрації вказаної таблиці.

Крім того, колегія суддів зауважує, що апелянт, посилаючись на пункт 19 Порядку № 1165, відповідно до якого у разі коли до контролюючого органу надійшла податкова інформація, що свідчить про надання платником податку недостовірної інформації, в таблиці даних платника податку, яка врахована, зокрема в автоматичному режимі, комісії контролюючих органів мають право прийняти рішення про неврахування таблиці даних платника податку, яке надсилається платнику податку в порядку, визначеному статтею 42 Кодексу, не надав жодних доказів надання платником (позивачем) недостовірної інформації.

Не наведення апелянтом доказів того, що платником податків надана недостовірна інформація також свідчить про протиправність відповідних рішень.

Колегія суддів зауважує, що в силу ч. 2 ст. 2 КАС України будь-які рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, містити конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав їх прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів їх прийняття.

Невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акту індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Аналогічний висновок наведено у постановах Верховного Суду від 23.10.18 у справі №822/1817/18, від 02.04.19 у справі №822/1878/18.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що спірне рішення є протиправним, адже прийняте відповідачем без належного обґрунтування, а також без врахування усіх обставин, що мають значення для його прийняття, а тому підлягає скасуванню.

Отже правильним також є і висновок суду першої інстанції щодо зобов`язання відповідача врахувати таблицю даних платника податків та виключити позивача з переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході розгляду справи позивач довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач не надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Доводи апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. В апеляційній скарзі апелянт, як на підставу для задоволення поданої скарги, посилається лише на висновки оскаржуваного рішення. Водночас, як вже зазначалось вище такі висновки спростовуються матеріалами справи та судом усім наведеним висновкам надано оцінку.

Інші доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині постанови, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Отже, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Карго-Сервіс" є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової служби України залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 травня 2021 року по справі № 400/1337/21 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Шляхтицький О.І.
Судді Домусчі С.Д. Семенюк Г.В.