Справа № 420/14258/21
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2021-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
__________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/14258/21
Головуючий в 1 інстанції: Бутенко А.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Домусчі С.Д.

суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернулась з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просила суд:

- визнати дії відповідача в частині нарахування позивачу, як інваліду 3-ї групи першої категорії, із захворюванням, пов`язаного з ліквідацією наслідків катастрофи на ЧАЕС, у період з 22.08.2018р. основної пенсії по інвалідності у розмірах нижчих за шість мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії, за шкоду заподіяну здоров`ю, у розмірі нижчому за п`ятдесят відсотків мінімальної пенсії за віком, неправомірними;

- зобов`язати відповідача нарахувати позивачу, як інваліду 3-ї групи першої категорії, із захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків катастрофи на ЧАЕС, з 22.08.2018р. основну пенсію по інвалідності у розмірах не нижчих за шість мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію, за шкоду заподіяну здоров`ю, у розмірі не нижчому за п`ятдесят відсотків мінімальної пенсії за віком, застосовуючи при нарахуванні мінімальну пенсію за віком на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, що встановлюється Законом, та виплатити різницю між нарахованою та фактично виплаченою пенсією за період з 22.08.2018р. по 31.06.2021р. у вигляді компенсації заподіяної шкоди, а з 01.07.2021р. - як щомісячну пенсію.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2021 року відмовлено у відкриття провадженні у справі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та направити справу для продовження розгляду.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначив, що предмет спору у справі №420/15129/20 є іншим ніж предмет спору, у справі №420/14258/21, по якій суд першої інстанції постановив ухвалу про відмову у відкриті провадження. Апелянт зазначає, що відсутні такі необхідні складові для відмови у відкритті провадження у справі, як ті ж самі сторони, предмет і підстава позову, оскільки позовні вимоги і обставини якими вони обґрунтовані у справі №420/14258/21 є відмінними від позовних вимог та підстав якими вони були обґрунтовані у справі №420/15129/20.

У відзиві на апеляційну скаргу, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, послалось на правомірність оскаржуваного судового рішення та просило залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції постановляючи оскаржувану ухвалу, виходив з того, що між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є рішення, що набрало законної сили, у зв`язку з чим, у відкритті провадження слід відмовити.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм процесуального права, апеляційний суд не погоджується із висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до матеріали справи, рішенням Одеського окружного адміністративного суду № 95361181 від 05.03.2021 року у справі № 420/15129/20, залишеною без змін Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду № 97355887 від 02.06.2021 року, суд відмовив позивачу у задоволенні позову щодо визнання неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в частині нарахування ОСОБА_1 , як інваліду 3-ї групи першої категорії, із захворюванням, пов`язаним з ліквідацією наслідків катастрофи на ЧАЕС, у період з 22.08.2018р. основної пенсії по інвалідності у розмірах нижчих за шість мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії, за шкоду заподіяну здоров`ю, у розмірі нижчому за п`ятдесят відсотків мінімальної пенсії за віком та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати ОСОБА_1 , як інваліду 3-ї групи першої категорії, із захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків катастрофи на ЧАЕС, з 22.08.2018р. основну пенсію по інвалідності у розмірах не нижчих за шість мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію, за шкоду заподіяну здоров`ю, у розмірі не нижчому за п`ятдесят відсотків мінімальної пенсії за віком, та виплатити різницю між фактично виплаченою та нарахованою пенсією.

Водночас, як вбачається із змісту заявлених позовних вимог у даній справі, позивач просить суд, зокрема, застосувати при нарахуванні мінімальну пенсію за віком на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, що встановлюється Законом, та виплатити різницю між нарахованою та фактично виплаченою пенсією за період з 22.08.2018р. по 31.06.2021р. у вигляді компенсації заподіяної шкоди, а з 01.07.2021р. - як щомісячну та нарахованою пенсією.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Право звернення до суду є невід`ємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому КАС України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи з позовом до суду. У свою чергу, звернення до суду з позовом є підставою для виникнення процесуальних відносин, пов`язаних з вирішенням спору по суті.

Частиною першою статті 383 КАС України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень-відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, КАС України передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення та, за наслідками розгляду даного звіту, як один з можливих варіантів - накладення штрафу (стаття 382 КАС України), визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень-відповідачем на виконання рішення суду (стаття 383 КАС України).

Суд звертає увагу, що зазначені вище положення Кодексу мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.

Апеляційний суд зазначає, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований, у тому числі, і приписами ст.383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача.

Як вбачається із позовних вимог, позивач звернувся до суду з даним позовом про, зокрема, застосування при нарахуванні мінімальної пенсії за віком на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, що встановлюється Законом, та виплатити різницю між нарахованою та фактично виплаченою пенсією за період з 22.08.2018р. по 31.06.2021р. у вигляді компенсації заподіяної шкоди, а з 01.07.2021р. - як щомісячну та нарахованою пенсією.

Отже, позивач звернувся до суду з новим позовом, який також містить інші вимоги, ніж вимоги у справі № 420/15129/20.

Також, як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач звернувся до суду із даним позовом у зв`язку з визнанням Конституційним Судом України ч.3 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» такою, що не відповідає Конституції України.

Вказане рішення Конституційного Суду України № 1-р(ІІ)/2021 від 07.04.2021 року, набуло чинності 01.07.2021 року, тобто після ухвалення постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02.06.2021 року № 420/15129/20.

Таким чином, після прийняття вказаного рішення змінилися підстави, які позивач заявляє при поданні позову у справі №420/14258/21.

За правилами п. 2 ч. 1 ст. 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

Умовами застосування цієї підстави для відмови у відкритті провадження є: тотожність спору (підстави, предмет позову та сторони співпадають) та остаточне вирішення тотожного спору рішенням або постановою суду, ухвалою про закриття провадження в адміністративній справі, яке набрало законної сили.

Апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до наведеної норми тотожними визнаються позови, у яких збігаються сторони, предмет і підстава, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників адміністративного процесу, вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

У постанові Верховного Суду від 09.10.2018 року в справі № 809/487/18, зазначено, що підстави адміністративного позову - це фактичні та юридичні обставини публічно-правового спору, які обґрунтовують можливість подання такого позову, це факти, які відповідно до норм матеріального права вказують на наявність (відсутність) між позивачем та відповідачем спірних правовідносин.

Касаційний суд зазначив, що для встановлення тотожності підстав позову визначальне значення має коло обставин та фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Не є зміною підстав адміністративного позову викладення одних і тих же обставин, але в іншій стилістичній формі або із зазначенням обставин, які були відомі заявникові під час подання ним первісної заяви, але були названі ним інакше.

На підставі наведеного, апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції, що в даному випадку, сторони, підстави та предмет позову у справі, є тотожними справі № 420/15129/20.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції допустив не повне з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення питання щодо відмови у відкриті провадження у справі, а тому, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 320 КАС України, апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржувана ухвала скасуванню із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 2-12, 242, 294, 308, 311, 312, 320, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2021 року у справі №420/14258/21 скасувати.

Справу №420/14258/21 направити для продовження розгляду до Одеського окружного адміністративного суду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Домусчі С.Д.
Судді Семенюк Г.В. Шляхтицький О.І.