Справа № 460/6798/20
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2021-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у прийнятті додаткового рішення

29 вересня 2021 рокуЛьвівСправа № 460/6798/20 пров. № А/857/9538/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Шинкар Т. І.,
суддів -Обрізка І. М.,
Сеника Р. П.,
секретаря судового засідання Максим Х.Б.,

розглянувши у судовому засіданні в м.Львові заяву Лук`янової Марії Леонідівни представника ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі №460/6798/20 за позовом ОСОБА_2 до Сьомої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора, Офісу Генерального прокурора, Рівненської обласної прокуратури про визнання протиправними рішень та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

15.09.2020 ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Сьомої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора, Рівненської обласної прокуратури та Офісу Генерального прокурора, просив, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог: визнати протиправним та скасувати рішення Сьомої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора від 17.07.2020 про неуспішне проходження атестації за результатами співбесіди прокурором відділу організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції управління представництва інтересів держави в суді Прокуратури Рівненської області та органів прокуратури ОСОБА_2 ; визнати протиправним та скасувати наказ Прокуратури Рівненської області №783к від 18.08.2020 про звільнення ОСОБА_2 з посади прокурора відділу організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції управління представництва інтересів держави в суді Прокуратури Рівненської області та органів прокуратури; поновити ОСОБА_2 на посаді прокурора відділу організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції управління представництва інтересів держави в суді Прокуратури Рівненської області та органах прокуратури або на рівнозначній посаді; стягнути на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2021 року позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Офіс Генерального прокурора та Рівненська обласна прокуратура подали апеляційні скарги, просили скасувати рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2021 року та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2021 року апеляційні скарги Офісу Генерального прокурора та Рівненської обласної прокуратури задоволено частково. Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2021 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов ОСОБА_2 до Сьомої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора, Офісу Генерального прокурора, Рівненської обласної прокуратури про визнання протиправними рішень та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Сьомої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора №15 від 17 липня 2020 року «Про неуспішне проходження прокурором атестації» щодо неуспішного проходження атестації прокурора відділу організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції управління представництва інтересів держави в суді прокуратури Рівненської області ОСОБА_2 . Визнано протиправним та скасовано наказ прокуратури Рівненської області «Про звільнення ОСОБА_2 » від 18 серпня 2020 року №783к. Поновлено ОСОБА_2 на посаді прокурора відділу організації діяльності у сфері запобігання та протидії корупції управління представництва інтересів держави в суді прокуратури Рівненської області з 19.08.2020. Стягнуто з прокуратури Рівненської області (місце знаходження: м.Рівне, вул.16 Липня, 52, ) на користь ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 132 251 грн. 66 коп. (сто тридцять дві тисячі двісті п`ятдесят одну гривню шістдесят шість копійок) середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 19 серпня 2020 року по 11 лютого 2021 року. В решті позову відмовлено.

05.08.2021 судом апеляційної інстанції зареєстрована заява Лук`янової Марії Леонідівни представника ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення, просить здійснити розподіл судових витрат та стягнути з відповідача сплачений позивачем при подання позовної заяви судовий збір в сумі 840,80 грн. за позовною вимогою, яка задоволена судом.

На виконання вимог ухвали Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.08.2021 супровідним листом Рівненського окружного адміністративного суду від 17.09.2021 скеровано матеріали справи №460/6798/20, які зареєстровані судом апеляційної інстанції 22.09.2021, передані судді-доповідачу 23.09.2021.

З врахуванням положень статті 252 КАС України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, без повідомленням учасників справи. Секретарем судового засідання забезпечено ведення протоколу судового засідання.

Вирішуючи подану заяву, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Перелік правових підстав, за наявності яких суд може ухвалити додаткове рішення, передбачений частиною 1 статті 252 КАС України, зокрема пунктом 3 частини 1 вказаної статті встановлено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 1 статті 132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (частина 2 статті 132 КАС України).

Так, правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI (далі - Закон №3674-VI) відповідно до положень частини 1 статті 3 якого об`єктами справляння судового збору є, зокрема, позовна заява, апеляційна і касаційна скарги на судові рішення.

Згідно з частиною 8 статті 6 Закону №3674-VI розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства.

Питання розподілу судових витрат регламентоване статтею 139 КАС України, частина 1 якої встановлює, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною 6 вказаної статті якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При зверненні із позовом до суду ОСОБА_2 сплатив 840,80 грн. судового збору, призначення платежу - судовий збір за позовом ОСОБА_2 .

Водночас, статтею 5 Закону №3674-VІ закріплено перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, серед яких - позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Враховуючи суть спору, оскільки позивач просив визнати протиправним та скасувати наказ про звільнення, поновити його на посаді, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що спір стосується заробітної плати та поновлення на роботі позивача, що в силу Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI звільняє останнього від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Таким чином, відсутні правові підстави для розподілу судових витрат в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем, сплаченого позивачем судового збору за подання позовної заяви.

Водночас, суд апеляційної інстанції зауважує, що відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону №3674-VІ сплачена сума судового збору у більшому розмірі ніж встановлено законом повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду, а тому позивач не позбавлений права звернутися у суд першої інстанції із клопотанням про повернення судового збору, сплаченого за подання позовної заяви.

Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Враховуючи вказане, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в даній конкретній справі сплачена позивачем сума судового збору за подання позовної заяви не підлягає стягненню в порядку статті 139 КАС України, а тому відсутні правові підстави для задоволення заяви та прийняття додаткового рішення у справі.

Керуючись статтями 132, 143, 243, 252, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

Відмови в задоволенні заяви Лук`янової Марії Леонідівни представника ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі №460/6798/20.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач Т. І. Шинкар
судді І. М. Обрізко
Р. П. Сеник