Справа № 420/5788/20
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2021-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
__________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/5788/20
Головуючий в 1 інстанції: Тарасишина О.М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Домусчі С.Д.

суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Перша Одеська енергетична компанія» на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 31 травня 2021 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Перша Одеська енергетична компанія» до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування рішень про відмову в реєстрації податкових накладних, зобов`язання зареєструвати податкові накладні, -

В С Т А Н О В И В:

26 травня 2021 року позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Перша Одеська енергетична компанія» звернулось до Одеського окружного адміністративного суду із заявою в порядку ст. 382 КАС України, в якій просило суд встановити судовий контроль, шляхом зобов`язання боржника ДПС України подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.09.2020 року у справі №420/5788/20.

В обґрунтування вимог заяви ТОВ «Перша Одеська енергетична компанія» посилалось на те, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14.09.2020 року у справі №420/5788/20 визнані протиправними та скасовані рішення про відмову в реєстрації податкових накладених та зобов`язано ДПС України зареєструвати податкові накладні. 17.02.2021 року було відкрито виконавче провадження ВП№64523842 з примусового виконання виконавчого листа №420/5788/20 виданого Одеським окружним адміністративним судом 11.01.2021 року, але рішення суду першої інстанції залишається не виконаним станом на час звернення до суду із заявою про встановлення судового контролю. Також заявник зазначав, що на запит ТОВ «Перша Одеська енергетична компанія», Державною податковою службою України листом від 13.05.2021 року було повідомлено, що службою вживаються заходи з виконання судового рішення, але не зазначено які саме заходи вживаються та що саме заважає здійснити реєстрацію податкових накладних на підставі судового рішення, яке набрало законної сили.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 31 травня 2021 року, постановленою в порядку письмового провадження, відмовлено у задоволенні заяви ТОВ «Перша Одеська енергетична компанія» про встановлення судового контролю.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, ТОВ «Перша Одеська енергетична компанія» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити судове рішення, яким задовольнити заяву про встановлення судового контролю в порядку ст. 382 КАС України.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала обґрунтована лише посиланням суду першої інстанції на те, що встановлення судового контролю є правом, а не обов`язком суду першої інстанції, та застосовується на розсуд суду виключно під час ухвалення рішення, і не може бути застосований до відповідача після завершення розгляду справи. При цьому апелянт зазначає про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки такі висновки суду першої інстанції не відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній зокрема у судовому рішенні ВП ВС від 20.09.2018 року у справі 800/592/17, у постанові КАС ВС від 18.04.2019 року у справі №286/766/17.

Відповідачі своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд встановив, що 03.07.2020 року товариство з обмеженою відповідальністю «Перша Одеська енергетична компанія» звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС в Одеській області, в якому просило суд:

1) визнати протиправними та скасувати Рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригувань в Єдиному реєстрі податкових накладних про відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригувань в Єдиному реєстрі податкових накладних:

- №1575687/42780327 від 21.05.2020 р. про відмову в реєстрації податкової накладної №5 від 22.04.2020 р.;

- №1575688/42780327 від 21.05.2020 р. про відмову в реєстрації податкової накладної №6 від 22.04.2020 р.;

- №1575689/42780327 від 21.05.2020 р. про відмову в реєстрації податкової накладної №7 від 22.04.2020 р.;

- №1575690/42780327 від 21.05.2020 р. про відмову в реєстрації податкової накладної №8 від 22.04.2020 р.;

- №1575693/42780327 від 21.05.2020 р. про відмову в реєстрації податкової накладної №9 від 22.04.2020 р.;

- №1575694/42780327 від 21.05.2020 р. про відмову в реєстрації податкової накладної №10 від 22.04.2020 р.;

- №1575692/42780327 від 21.05.2020 р. про відмову в реєстрації податкової накладної №11 від 22.04.2020 р.;

- №1575691/42780327 від 21.05.2020 р. про відмову в реєстрації податкової накладної № 12 від 22.04.2020 р.;

- №1575695/42780327 від 21.05.2020 р. про відмову в реєстрації податкової накладної № 13 від 22.04.2020 р.;

- №1575696/42780327 від 21.05.2020 р. про відмову в реєстрації податкової накладної № 14 від 22.04.2020 р.;

- №1575697/42780327 від 21.05.2020 р. про відмову в реєстрації податкової накладної № 15 від 22.04.2020 р.;

- №1575685/42780327 від 21.05.2020 р. про відмову в реєстрації податкової накладної № 16 від 22.04.2020 р.;

- №1575686/42780327 від 21.05.2020 р. про відмову в реєстрації податкової накладної № 17 від 22.04.2020 р.;

- №1575677/42780327 від 21.05.2020 р. про відмову в реєстрації податкової накладної № 18 від 22.04.2020 р.;

- №1575679/42780327 від 21.05.2020 р. про відмову в реєстрації податкової накладної №19 від 22.04.2020 р.;

- №1575683/42780327 від 21.05.2020 р. про відмову в реєстрації податкової накладної № 20 від 22.04.2020 р.;

- №1575684/42780327 від 21.05.2020 р. про відмову в реєстрації податкової накладної № 21 від 22.04.2020 р.;

- №1575680/42780327 від 21.05.2020 р. про відмову в реєстрації податкової накладної № 22 від 22.04.2020 р.;

- №1575681/42780327 від 21.05.2020 р. про відмову в реєстрації податкової накладної № 23 від 22.04.2020 р.;

- №1575682/42780327 від 21.05.2020 р. про відмову в реєстрації податкової накладної № 24 від 22.04.2020 р.;

- №1662989/42780327 від 23.06.2020 р. про відмову в реєстрації податкової накладної № 25 від 08.05.2020 р.;

- №1662988/42780327 від 23.06.2020 р. про відмову в реєстрації податкової накладної № 26 від 08.05.2020 р.;

- №1662990/42780327 від 23.06.2020 р. про відмову в реєстрації податкової накладної № 27 від 08.05.2020 р.;

2) зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, за датою фактичного отримання, складені ТОВ «Перша Одеська енергетична компанія» (Код ):

- податкову накладну № 5 від 22.04.2020 р. на суму 60753,61 грн. (в т.ч. ПДВ 10125,60 грн.);

- податкову накладну № 6 від 22.04.2020 р. на суму 103855, 36 грн. (в т.ч. ПДВ 17309,23 грн.);

- податкову накладну № 7 від 22.04.2020 р. на суму 106300,90 грн. (в т.ч. ПДВ 17716,82 грн.);

- податкову накладну № 8 від 22.04.2020 р. на суму 106901,62 грн. (в т.ч. ПДВ 17816,94 грн.);

- податкову накладну № 9 від 22.04.2020 р. на суму 108405,26 грн. (в т.ч. ПДВ 18067.54 грн.);

- податкову накладну № 10 від 22.04.2020 р. на суму 111339,40 грн. (в т.ч. ПДВ 18556,57 грн.);

- податкову накладну № 11 від 22.04.2020 р. на суму 125294,36 грн. (в т.ч. ПДВ 20882,39 грн.);

- податкову накладну № 12 від 22.04.2020 р. на суму 242495,66 грн. (в т.ч. ПДВ 40415,94 грн.);

- податкову накладну № 13 від 22.04.2020 р. на суму 248695,55 грн. (в т.ч. ПДВ 41449,26 грн.);

- податкову накладну № 14 від 22.04.2020 р. на суму 250814,14 грн. (в т.ч. ПДВ 41802,36 грн.);

- податкову накладну № 15 від 22.04.2020 р. на суму 251006,38 грн. (в т.ч. ПДВ 41834,40 грн.);

- податкову накладну № 16 від 22.04.2020 р. на суму 337312,80 грн. (в т.ч. ПДВ 56218,80 грн.);

- податкову накладну № 17 від 22.04.2020 р. на суму 351661,55 грн. (в т.ч. ПДВ 58610,26 грн.);

- податкову накладну № 18 від 22.04.2020 р. на суму 366196,42 грн. (в т.ч. ПДВ 61032,74 грн.);

- податкову накладну № 19 від 22.04.2020 р. на суму 413566,93 грн. (в т.ч. ПДВ 68927,82 грн.);

- податкову накладну № 20 від 22.04.2020 року на суму 426301,52 грн. (в т.ч. ПДВ 71050,25 грн.);

- податкову накладну № 21 від 22.04.2020 р. на суму 502156,99 грн. (в т.ч. ПДВ 83692,83 грн.);

- податкову накладну № 22 від 22.04.2020 року на суму 554704,32 грн. (в т.ч. ПДВ 92450,72 грн.);

- податкову накладну № 23 від 22.04.2020 р. на суму 636546,06 грн. (в т.ч. ПДВ 106091,01 грн.);

- податкову накладну № 24 від 22.04.2020 р. на суму 994943,99 грн. (в т.ч. ПДВ 165824,00 грн.);

- податкову накладну №25 від 08.05.2020 року на суму 301076,41 грн. (в т.ч. ПДВ 50179,40 грн.);

- податкову накладну № 26 від 08.05.2020 р. на суму 491787,94 грн. (в т.ч. ПДВ 81964, 66 грн.);

- податкову накладну № 27 від 08.05.2020 р. на суму 886509,56 грн. (в т.ч. ПДВ 147751,59 грн.)

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2020 року, ухваленим в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, позовні вимоги задоволені в повному обсязі.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суд ввід 16.03.2021 року апеляційна скарга Головного управління ДПС в Одеській області залишене без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2020 року у справі №420/5788/20 залишене без змін.

Ухвалою КАС ВС від 19.07.2021 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС в Одеській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (ЄДРПОУ №96420803).

Також відповідно до матеріалів справи (т. 4 а.с. 259) 11.01.2021 року Одеським окружним адміністративним судом був виданий виконавчий лист №420/5788/20 з примусового виконання рішення Одеського окружного адміністративного суд від 14 вересня 2020 року у справі №420/5788/20.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Григорян Оленою Грайровною, 17 лютого 2021 року відкрито виконавче провадження №64523842 з примусового виконання виконавчого листа №420/5788/20, виданого Одеським окружним адміністративним судом 11.01.2021 року (т. 5 а.с. 5-6, 8-9), відповідно до якого зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, складені ТОВ «Перша Одеська енергетична компанія» - податкову накладну № 5 від 22.04.2020 р. на суму 60753,61 грн. (в т.ч. ПДВ 10125,60 грн.); податкову накладну № 6 від 22.04.2020 р. на суму 103855, 36 грн. (в т.ч. ПДВ 17309,23 грн.); податкову накладну № 7 від 22.04.2020 р. на суму 106300,90 грн. (в т.ч. ПДВ 17716,82 грн.); податкову накладну № 8 від 22.04.2020 р. на суму 106901,62 грн. (в т.ч. ПДВ 17816,94 грн.); податкову накладну № 9 від 22.04.2020 р. на суму 108405,26 грн. (в т.ч. ПДВ 18067.54 грн.); податкову накладну № 10 від 22.04.2020 р. на суму 111339,40 грн. (в т.ч. ПДВ 18556,57 грн.); податкову накладну № 11 від 22.04.2020 р. на суму 125294,36 грн. (в т.ч. ПДВ 20882,39 грн.); податкову накладну № 12 від 22.04.2020 р. на суму 242495,66 грн. (в т.ч. ПДВ 40415,94 грн.); податкову накладну № 13 від 22.04.2020 р. на суму 248695,55 грн. (в т.ч. ПДВ 41449,26 грн.); податкову накладну № 14 від 22.04.2020 р. на суму 250814,14 грн. (в т.ч. ПДВ 41802,36 грн.); податкову накладну № 15 від 22.04.2020 р. на суму 251006,38 грн. (в т.ч. ПДВ 41834,40 грн.); податкову накладну № 16 від 22.04.2020 р. на суму 337312,80 грн. (в т.ч. ПДВ 56218,80 грн.); податкову накладну № 17 від 22.04.2020 р. на суму 351661,55 грн. (в т.ч. ПДВ 58610,26 грн.); податкову накладну № 18 від 22.04.2020 р. на суму 366196,42 грн. (в т.ч. ПДВ 61032,74 грн.); податкову накладну № 19 від 22.04.2020 р. на суму 413566,93 грн. (в т.ч. ПДВ 68927,82 грн.); податкову накладну № 20 від 22.04.2020 року на суму 426301,52 грн. (в т.ч. ПДВ 71050,25 грн.); податкову накладну № 21 від 22.04.2020 р. на суму 502156,99 грн. (в т.ч. ПДВ 83692,83 грн.); податкову накладну № 22 від 22.04.2020 року на суму 554704,32 грн. (в т.ч. ПДВ 92450,72 грн.); податкову накладну № 23 від 22.04.2020 р. на суму 636546,06 грн. (в т.ч. ПДВ 106091,01 грн.); податкову накладну № 24 від 22.04.2020 р. на суму 994943,99 грн. (в т.ч. ПДВ 165824,00 грн.); податкову накладну №25 від 08.05.2020 року на суму 301076,41 грн. (в т.ч. ПДВ 50179,40 грн.); податкову накладну № 26 від 08.05.2020 р. на суму 491787,94 грн. (в т.ч. ПДВ 81964, 66 грн.); податкову накладну № 27 від 08.05.2020 р. на суму 886509,56 грн. (в т.ч. ПДВ 147751,59 грн.).

Також, відповідно до матеріалів справи, 13.05.2021 року ДПС України листом за вих. №10690/6/99-00-20-02-03-06 (т. 5 а.с. 7) повідомила ТОВ «Перша Одеська енергетична компанія» про те, що «…..вживаються заходи з виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.09.2020 року у справі №420/5788/20 в частині реєстрації податкових накладних визначених цим рішенням в Єдиному реєстрі податкових накладних». Додатково в цьому листі ДПС України зазначило, що судові рішення з питань реєстрації або скасування реєстрації податкових накладених та/або розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, які набрали законної сили, виконуються з дотриманням вимог Податкового кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України та проводяться з урахуванням вимог Постанови КМУ від 29.10.2010 року №1246 «Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних» (із змінами), Постанови КМУ від 16.10.2014 року №569 «деякі питання електронного адміністрування податку на додану вартість» (із змінами), наказу Міністерства фінансів України від 31.12.2015 року «Про затвердження форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної» (із змінами), у зв`язку із чим механізм виконання судових рішень такої категорії потребує певного часу (т. 5 а.с. 7)

Додатково, апеляційний суд встановив, що відповідно до інформації про виконавче провадження ВП№64523842, отриманою з Автоматизованої системи виконавчого провадження (https://asvpweb.minjust.gov.ua), в межах виконавчого провадження ВП№64523842 постановою від 23.04.2021 року на боржника ДПС України накладений штраф в сумі 5100 грн. за невиконання рішення суду без поважних причин. Також, 21.05.2021 року на боржника ДПС України накладений штраф в сумі 10200 грн. за невиконання рішення суду без поважних причин. Станом на час отримання інформації про виконавче провадження (21.09.2021 року) в Автоматизованій системі виконавчого провадження відсутня інформація щодо виконання державною податковою службою України виконання виконавчого листа №420/5788/20, виданого Одеським окружним адміністративним судом 11.01.2021 року.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви про встановлення судового контролю, суд першої інстанції виходив з того, що судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах встановлюється судом саме при вирішенні справи по суті, а відтак, висновки стосовно наявності або відсутності підстав для встановлення такого контролю зазначаються безпосередньо у рішенні суду за результатами розгляду позову. У подальшому питання виконання рішення суду підлягають розгляду та вирішенню у порядку ст. 383 КАС України.

Також, суд першої інстанції зазначав, що встановлення судового контролю за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду, а тому, враховуючи положення КАС України щодо обов`язковості судових рішень, суд не вбачає підстав для встановлення контролю за виконанням рішення шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання. При цьому суд першої інстанції послався на правову позицію Верховного Суду, що викладена у додатковій постанові від 31.07.2018 року по справі №235/7638/16-а.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.

Відповідно до статті 8 Конституції України В Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Статтею 19 Основного Закону встановлено, що Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 9 частини 2 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення. Аналогічні приписи закріплені у п. 5 ч. 3 ст. 2 КАС України.

За приписами частини 2 та 3 статті 129-1 Основного Закону держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Зазначені положення знайшли своє відображення в частинах 2-4 статті 14 КАС України, відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

Також, за приписами ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Конституційний Суд України неодноразово наголошував, що виконання судового рішення є невід`ємним складовим елементом права кожного на судовий захист; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом; держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (абзац третій пункту 2 мотивувальної частини Рішення КСУ від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012, перше речення абзацу другого пункту 3 мотивувальної частини Рішення КСУ від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012, перше речення абзацу восьмого підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення КСУ від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019, мотивувальна частина рішення КСУ№ 10-р/2020 у справі № 1-14/2020(230/20) від 28 серпня 2020 року за конституційним поданням Верховного Суду щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусомSARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів», положень частин першої, третьої статті 29 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», абзацу дев`ятого пункту 2 розділу II «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік»).

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України (перше речення частини другої); органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть ухвалювати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання (абзац другий частини сьомої).

Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року (надалі - Конвенція), була ратифікована Законом України N 475/97-ВР від 17.07.97, та відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Згідно зі ст.13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, ст.6 КАС України та ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Досліджуючи практику Європейського суду з прав людини, Конституційний Суд України у рішенні № 10-р/2020 у справі № 1-14/2020(230/20) від 28 серпня 2020 року узагальнив, що визначене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року право на суд було б ілюзорним, якби юридична система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава і її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (абзац одинадцятий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення КСУ від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019).

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Осовська та інші проти України» від 28 червня 2018 року (заява № 2075/13 та інші) зазначив, що юридична визначеність передбачає дотримання принципу остаточності судових рішень (§ 26). Крім того, у пілотних рішеннях у справах «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15 жовтня 2009 року (заява № 40450/04) та «Бурмич та інші проти України» від 12 жовтня 2017 року (заява № 46852/13 та інші) цей суд вказав на системне невиконання остаточних судових рішень в Україні.

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), п. 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatis mutandis, зазначене вище рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pincv. The Czech Republic), п. 58, а також рішення у справі «Ґаші проти Хорватії» (Gashi v. Croatia), заява №32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі «Трґо проти Хорватії» (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року, також Рішення у справі «Рисовський проти України» (Rysovskyy v. Ukraine) від 20 жовтня 2011 року, заява №29979/04, п.71).

Тлумачення та застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, в який тлумачиться і застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних з принципами Конвенції з точки зору тлумачення їх у світлі практики Суду (див. рішення у справі «Скордіно проти Італії» (Scordino v. Italy) (№ 1) [ВП], № 36813/97, пункти 190 та 191, ECHR 2006-V та рішення у справі «Щокін проти України» (заяви №№ 23759/03 та 37943/06), від 14 жовтня 2010року, яке набуло статусу остаточного 14 січня 2011року п.52;57).

Згідно п. 63,64 Рішення ЄСПЛ по справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (заява № 40450/04), рішення набуло статусу остаточного від 15 січня 2010 року, стаття 13 Конвенції прямо виражає обов`язок держави, передбачений статтею 1 Конвенції, захищати права людини передусім у межах своєї власної правової системи. Таким чином, ця стаття вимагає від держав національного засобу юридичного захисту, який би забезпечував вирішення по суті поданої за Конвенцією «небезпідставної скарги», та надання відповідного відшкодування (див. справу «Кудла проти Польщі» (Kudla v. Poland) [GC], N 30210/96, п. 152, ECHR 2000-XI).

Зміст зобов`язань Договірних держав за статтею 13 Конвенції залежить від характеру поданої заявником скарги; «ефективність» «засобу юридичного захисту» у значенні цієї статті не залежить від визначеності сприятливого для заявника результату. Водночас засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути «ефективним» як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством (див. згадане вище рішення у справі Кудли, пп. 157-158; та рішення у справі «Вассерман проти Росії» (N2) (Wasserman v. Russia) (no. 2), N 21071/05, п. 45, від 10 квітня 2008 року).

Процедура виконання судового рішення, у тому числі встановлення судового контролю по справі за адміністративним позовом визначаються нормами КАС України.

За приписами підпункту 1 пункту 6 статті 246 КАС України, яка визначає зміст рішення, у разі необхідності у резолютивній частині рішення також вказується про порядок і строк виконання рішення.

Частиною 1 ст. 382 КАС України закріплено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Законодавець передбачив два варіанти встановлення судового контролю: 1) під час ухвалення рішення по суті спору; 2) після винесення рішення в ході його виконання.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що суд наділений правом встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень, при цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами. Наведений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у додатковій постанові від 31.07.2018 року у справі №235/7638/16-а.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до ст. 383 КАС України, особа - позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Але, враховуючи, що вибір засобу юридичного захисту є правом позивача, апеляційний суд вважає, що встановлення судового контролю за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень відповідачем у справі судом першої чи апеляційної інстанції можливе після ухвалення судового рішення в ході його виконання та не перешкоджає застосуванню інших механізмів виконання судового рішення, встановлених Законом України від 02.06.2016 р. №1404-VІІІ «Про виконавче провадження».

Матеріалами справи підтверджено, що рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.09.2021 року набрало законної сили 04.01.2021 року (т. 5 а.с. 190-191), та в подальшому було залишене буз змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16.03.2021 року. При цьому, 11.01.2021 року був виданий виконавчий лист з примусового виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.09.2021 року, зокрема щодо зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати є Єдиному реєстрі податкових накладних, за датою фактичного отримання, 23 податкові накладні.

Також, відповідно до матеріалів справи, як з дати відкриття виконавчого провадження 15.02.2021 року, так і з дати ухвалення апеляційним судом постанови від 16.03.2021 року, станом на час звернення позивача до суду першої інстанції із заявою про встановлення судового контролю 26.05.2021 року, та станом на час апеляційного розгляду справи 28.09.2021 року, рішення суду першої інстанції залишається не виконаним Державною податковою службою України.

Відповідно до п. 19 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого Постановою КМУ №1246 від 29.12.2010 року, реєстрацію яких зупинено, реєструють, зокрема, у день набрання рішенням суду про реєстрацію ПН/РК законної сили (за умови надходження до ДПС відповідного рішення).

Відповідно до пункту 20 зазначеного Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, внесення відомостей до Реєстру на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, здійснюється з дотриманням вимог цього Порядку. При цьому вимоги абзацу десятого пункту 12 цього Порядку не застосовуються до податкової накладної та/або розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в установленому порядку.

Датою внесення відомостей до Реєстру вважається день, зазначений в рішенні суду, або день набрання законної сили таким рішенням.

Отже, у разі надходження відповідного рішення до ДПС України податкова накладна має бути зареєстрована в ЄРПН відразу після набрання рішенням суду законної сили. Ніяких тижня, місяців чи півтора-два на проведення якихось реєстраційних процедур, або «певного часу» Не передбачено Порядком ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого Постановою КМУ №1246 від 29.12.2010 року. А тому, усі процедури ДПС України має виконати фактично в день надходження рішення, якщо воно вже набрало законної сили.

Апеляційний суд, враховуючи принцип пріоритету норм Конституції України, верховенства права та його застосуванні відповідно до практики ЄСПЛ та правову позицію Верховного Суду, вважає наявними підстави для задоволення заяви позивача в цій справі про встановлення судового контролю за виконанням рішення, так як наявні належні, допустимі, достатні та достовірні докази, що відповідач ДПС України не виконує рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі № 4205788/20 від 14.09.2020 року, яке набуло законної сили, протягом тривалого строку, примусове виконання рішень суду у даній справі забезпечується органами державної виконавчої служби але до реального виконання рішення суду не призвело, та не виключає встановлення судового контролю за виконанням рішення за наявністю факту невиконання судового рішення.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для правильного вирішення заяви позивача про встановлення судового контролю, у зв`язку із чим, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 320 КАС України, апеляційна скарга має бути задоволена, оскаржувана ухвала суду першої інстанції скасована із ухваленням постанови про задоволення заяви позивача про встановлення судового контролю.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, апеляційний суд, враховуючи приписи ст. 139 КАС України, вважає, що апелянту мають бут відшкодовані понесені ним судові витрати у загальному розмірі 2270 грн. (судовий збір сплачений за подання апеляційної скарги (т. 5 а.с. 39).

Керуючись ст.8,19,55, 129, 129-1 Конституції України, ст. 6, 13 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, ст. ст. 2-12, 72-76, 242, 294, 308, 311, 312, 320, 321, 322, 328, 382 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Перша Одеська енергетична компанія» - задовольнити.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 31 травня 2021 року у справі №420/5788/20 скасувати та ухвалити нову постанову.

Заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Перша Одеська енергетична компанія» про встановлення судового контролю задовольнити.

Встановити судовий контроль у справі №420/5788/20.

Зобов`язати Державну податкову службу України, протягом трьох календарних днів з дня отримання копії постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2021 року у справі №420/5788/20, подати до Одеського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2020 року у справі №420/5788/20.

Роз`яснити Державній податковій службі України, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Стягнути з Державної податкової служби України () на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Перша Одеська енергетична компанія» () у відшкодування судових витрат (сплаченого судового збору) 2270 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, за наявності яких постанова апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 28.09.2021 року.

Головуючий суддя Домусчі С.Д.
Судді Семенюк Г.В. Шляхтицький О.І.