Справа № 643/1631/21
Суддя: Риков М. І.
Дата ухвалення: 2021-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер № 643/1631/21
Провадження № 2-а/616/3/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

„28 вересня 2021 року Великобурлуцький районний суд

Харківської області

в складі головуючого - судді РИКОВА М.І.

за участю секретаря ШЕГДИ В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Великий Бурлук справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, сержанта поліції 4 батальйону, 5 роти УПП в Харківській області Ямшинського Олега Олександровича про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом до сержанта поліції 4 батальйону, 5 роти УПП в Харківській області Ямшинського О.О. в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії 18 № 565350 за ч.8 ст.121 КУпАП.

В обґрунтування вказаних вимог позивач посилається те, що оскаржуваною постановою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.8 ст.121 КУпАП. Вказану постанову він вважає незаконною, оскільки порушення, передбачене ч.8 ст.121 КУпАП не є правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Крім того, відповідачем при складанні оскаржуваної постанови застосовувались норми Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 року за № 1395, однак ч.8 ст.121 КУпАП не згадується в нормах вказаної Інструкції.

Також зазначає, що він не порушував вимог ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух», не використовував транспортний засіб для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, не передавав транспортний засіб у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту. Жодних порушень ст.96 МК України він не допускав. Вказує на те, що він був позбавлений прав особи при розгляді справи. За викладеного просив адміністративний позов задовольнити та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії 18 № 565350 за ч.8 ст.121 КУпАП.

Представником УПП в Харківській області ДПП Андрієм Бутіковим було подано відзив на позовну заяву, в якому останній просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що позивачем було порушено строк перебування транспортного засобу в режимі тимчасового ввезення. Автомобіль позивача 19 січня 2021 року о 12 год. 30 хв. в межах Московського району м. Харкова на в`їзді Семиградському, 8 був зупинений працівниками патрульної поліції, відповідно до вимог п.10 ст.35 ЗУ «Про національну поліцію». Водієві ОСОБА_1 , позивачу по даній справі, в повному обсязі були роз`ясненні права, передбачені ст.268 КУпАП. Клопотань позивач не заявляв. За результатами перевірки відомостей транспортного засобу «OPEL ASTRA», номерний знак НОМЕР_1 , за інформаційно-телеконукаційною системою «Інформаційний портал Національної поліції України» підсистема Митниця) поліцейським було встановлено, що вказаний автомобіль було ввезено ОСОБА_1 на територію України 13 травня 2017 року через митний пост «Щербаківка» пункт пропуску «Гоптівка-Нехотєєвка» з метою транзиту. За результатами розгляду справи була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 565350 від 19.01.2021. У даній постанові поліцейським зазначена саме ст.95 Митного кодексу України, а позивач намагається спотворити дані викладені в оскаржуваній постанові.

Пунктом 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395 (далі - Інструкція 1395), передбачено у разі виявлення і правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Вищезазначені норми прямо забороняють поліцейським складати протоколи про адміністративне правопорушення за ч.8 ст.121 КУпАП і зобов`язують виносити постанову про накладення адміністративного стягнення.

Таким чином, до компетенції органів Національної поліції належить розгляд справ про порушення правил дорожнього руху, в тому числі за керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, накладати адміністративні стягнення без складання протоколу.

Твердження позивача, що Інструкція 1395 не містить норм, які регламентують процедуру винесення постанов про накладення адміністративного стягнення за ч.8 ст.121 КУпАП не може бути підставою для скасування оскаржуваної постанови, оскільки порядок розгляду подібних справ чітко визначений КУпАП та Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України» № 2612-VІІІ від 18 листопада 2018 року.

Ухвалою Великобурлуцького районного суду Харківської області від 02 червня 2021 року провадження у справі було відкрито за правилами загального позовного провадження (а.с.31-34).

Ухвалою Великобурлуцького районного суду Харківської області від 22 червня 2021 року витребувано у Великобурлуцького районного відділу Державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) оригінал постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДП18 № 565350 від 13 січня 2021 року складену стосовно ОСОБА_1 за ч.8 ст.121 КУпАП та залучено в якості другого відповідача у справу Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження: вул. Шевченка, буд.315-А, м. Харків, індекс 61033 (а.с.76-80).

29 липня 2021 року ухвалою Великобурлуцького районного суду Харківської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с.97-99).

Представник позивача адвокат Готвянський С.І. в судовому засіданні від 06 вересня 2021 року просив адміністративний позов задовольнити з підстав викладених в позові. В подальшому подав клопотання про розгляд справи без його участі та участі позивача (а.с.142-143).

В судове засідання відповідач - сержант поліції 4 батальйону, 5 роти УПП в Харківській області Ямшинський О.О. не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с.138,140). Причин неявки не повідомив.

Відповідач - представник Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з`явився, належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи (а.с.138,139). Від представника управління Андрія Бутікова до суду подано відзив в якому просить позовну заяву ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову серії ДП18 № 565350 від 19.01.2021 за ч.8 ст.121 КУпАП без змін (а.с.53-65).

У відповідності до вимог ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши представника позивача, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або до суду у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Згідно п.1 ч.1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

У відповідності до ст.245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Порядок митного оформлення товарів, транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України, регулюються Митним кодексом України.

Частиною 1 ст.381 МК України встановлено, що громадянам дозволяється поміщувати у митний режим транзиту транспортні засоби особистого користування з метою прохідного транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок митного органу, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом, та переміщуються громадянами-нерезидентами.

Частиною 1 статті 90 Митного кодексу України визначено, що транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з ч.6 ст.379 Митного кодексу України строки тимчасового ввезення громадянами товарів на митну територію України (крім випадків, передбачених статтею 380 цього Кодексу) встановлюються відповідно до статті 108 цього Кодексу, а строки ввезення з метою транзиту - відповідно до статті 95 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.95 Митного кодексу України для автомобільного транспорту встановлено строк транзитних перевезень - 10 діб.

За правилами ч.2 ст.95 Митного кодексу України до строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається: 1) час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу; 2) час зберігання товарів під митним контролем (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює їх переміщення); 3) час, необхідний для здійснення інших операцій з товарами, у випадках, передбачених цим розділом (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює переміщення цих товарів).

Вказаними нормами права встановлено обов`язок особи у встановлений законодавством строк вивезти транспортний засіб, поміщений у митний режим «Транзит», за межі митної території України, а невиконання такого обов`язку є порушенням митних правил та тягне за собою адміністративну відповідальність.

В ході судового розгляду встановлено, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 565350 від 19 січня 2021 року, винесеної сержантом поліції 4 батальйону, 5 роти УПП в Харківській області Ямшинським О.О., позивача ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.8 ст.121 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 8 500 грн 00 к.

Згідно зазначеної постанови, 19 січня 2021 року о 12 год. 30 хв. на в`їзді Семиградському, 8 в м. Харкові водій ОСОБА_1 керував автомобілем «OPEL ASTRA», номерний знак НОМЕР_1 , щодо якого порушено обмеження, встановленого Митним кодексом України, а саме транспортний засіб перебуває на території України з порушенням строків перебування в режимі «Транзит». Згідно бази інформаційно-телекомунікаційною системою "Інформаційний портал Національної поліції України" транспортний засіб ввезено 13 травня 2017 року, чим порушено вимоги ст.95 Митного кодексу України та ст.31 Закону України «Про дорожній рух», чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.8 ст.121 КУпАП (а.с.119).

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначає Закон України "Про дорожній рух".

Відповідно до ст.1 Закону України «Про дорожній рух» цей закон регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.

Стаття 14 Закону України «Про дорожній рух» зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно ст.16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту.

Відповідно до ст.31 Закону України «Про дорожній рух» тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб. Такі транспортні засоби не можуть використовуватися для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, бути розкомплектовані чи передані у володіння, користування або розпорядження іншим особам. Транспортні засоби, зареєстровані відповідними органами іноземних держав, які ввезені на територію України та перебувають під митним контролем, підлягають вивезенню або поміщенню в інший митний режим у строки, визначені законодавством з питань державної митної справи.

Частина 8 статті 121 КУпАП передбачає, що керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту, - тягне за собою накладення штрафу на водія в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною першою статті 380 Митного кодексу України передбачено, що тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року.

Таким чином, аналіз наведених норм у сукупності та в контексті запровадження заборони керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України та цілей Закону України "Про дорожній рух", свідчить, що порушення вказаної заборони, посягає на безпеку дорожнього руху, отже адміністративне правопорушення передбачене ч.8 ст.121 КУпАП є правопорушенням у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а тому суд відхиляє доводи позивача, що дане порушення не є правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів, зокрема, ч.8 ст. 121 КУпАП.

Таким чином, до компетенції органів Національної поліції належить розгляд справ про порушення правил дорожнього руху, в тому числі за керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, та накладання адміністративних стягнень за відповідні правопорушення.

Посилання позивача на те, що Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі № 1395 від 07 листопада 2015 року, не урегульовано процедури розгляду справи про адміністративні правопорушення та винесення постанов за ч.8 ст.121 КУпАП, судом не беруться до уваги, оскільки у спірних відносинах відповідні повноваження поліцейського прямо передбачені КУпАП.

З урахуванням наведеного, суд вважає помилковими твердження позивача про відсутність у поліцейського повноважень на розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.8 ст.121 КУпАП, та порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення в частині не складення протоколу про адміністративне правопорушення, а тому суд відхиляє доводи позивача щодо протиправності не складання відповідачем протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки адміністративне правопорушення передбачене ч.8 ст.121 КУпАП - є правопорушенням у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та, у такому випадку, згідно ч.5 ст.258 КУпАП складання протоколу не передбачене.

Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «OPEL ASTRA», номерний знак НОМЕР_2 , транспортний засіб зареєстрований в республіці Литва (а.с.06).

Як убачається з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 зареєстрував в Україні вперше транспортний засіб марки «OPEL ASTRA», 2001 року випуску, лише 25 серпня 2021 року (а.с.132).

Статтею 25 Закону України Про Національну поліцію визначено, що поліція здійснює інформаційно-аналітичну діяльність виключно для реалізації своїх повноважень, визначених цим Законом.

Поліція може створювати власні бази даних, необхідні для забезпечення щоденної діяльності органів (закладів, установ) поліції у сфері трудових, фінансових, управлінських відносин, відносин документообігу, а також міжвідомчі інформаційно-аналітичні системи, необхідні для виконання покладених на неї повноважень.

Стаття 27 цього ж Закону надає поліцейському безпосередній оперативний доступ до інформації та інформаційних ресурсів інших органів державної влади з обов`язковим дотриманням норм Закону України "Про захист персональних даних».

Пунктом 10 ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не помішували в митний режим транзиту, а також у разі, якщо водій порушив правила дорожнього руху України.

За результатами перевірки відомостей щодо строку тимчасового ввезення транспортного засобу «OPEL ASTRA», номерний знак НОМЕР_1 , за інформаційно-телекомунікаційною системою "Інформаційний портал Національної поліції України" було встановлено, що 13 травня 2017 року громадянином України ОСОБА_1 з метою транзиту було ввезено на територію України через митний пост «Щербаківка», пункт пропуску "Гоптівка-Нехотєєвка" Харківської митниці ДФС автомобіль з номерним знаком НОМЕР_1 , країна реєстрації - Республіка Литва (а.с.66).

Зазначені обставини свідчать про те, що на час зупинення транспортного засобу «OPEL ASTRA», номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , було встановлено порушення строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту транспортного засобу, а саме: порушено передбачений ст.95 Митного кодексу України 10-ти денний строк транзитних перевезень.

Таким чином, вищевказаний документ містить всю необхідну інформацію, яка стосується обставин ввезення автомобіля «OPEL ASTRA», номерний знак НОМЕР_1 , на територію України, щодо якого встановлені обмеження, визначені Митним кодексом України, та є належним доказом у справі, оскільки в даних спірних відносинах з`ясуванню підлягає інформація про обставини ввезення на територію України автомобіля, яким 19 січня 2021 року керував позивач.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять відомостей про те, що позивачем подавалось до митних органів заява про продовження терміну транзиту транспортного засобу, а також інших документів на обґрунтування не вивезення транспортного засоби за межі митної території України; транспортний засіб не поміщено в іншій, ніж транзит, митний режим; транспортний засіб не вивезено за межі митної території України.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.8 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підтверджується наявними у матеріалах справи належними та допустимими доказами.

Суд також відхиляє доводи позивача про порушення процедури розгляду справи, а саме: не роз`яснення інспектором поліції прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки в оскаржуваній постанові наявний особистий підпис позивача про роз`яснення йому вищевказаних прав, передбачених ст.268 КУпАП (а.с.05,95).

Відтак, провадження у справі про адміністративне правопорушення відбувалось згідно з вимогами та у відповідності до ст.ст. 268, 280 КУпАП.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Пунктом 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що при розгляді справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідач сержант поліції 4 батальйону, 5 роти УПП в Харківській області Ямшинський О.О. діяв на підставі та в межах повноважень, у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тому суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог.

Згідно ч.2 ст.9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод та інтересів людини і громадянина від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, доводи позивача не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами. З огляду на зазначене, підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 немає.

Судові витрати компенсуються за рахунок позивача відповідно до ст.139 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст.19 Конституції України, ст. ст. 5, 9, 19, 77, 94, 241-246, 250-251, 295 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, сержанта поліції 4 батальйону, 5 роти УПП в Харківській області Ямшинського Олега Олександровича про скасування постанови про адміністративне правопорушення - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Великобурлуцький районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харків, проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Сержант поліції 4 батальйону, 5 роти УПП в Харківській області Ямшинський Олег Олександрович, юридична адреса: вул. Шевченка, буд.315-А, м. Харків.

Відповідач: Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, юридична адреса: вул. Шевченка, буд.315-А, м. Харків.

Головуючий Суддя Великобурлуцького районного суду

Харківської області М.І.РИКОВ