Справа № 804/10957/15
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2021-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Турової О.М.,
розглянувши за правилами загального позовного провадження в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е.Дзержинського до Дніпровської митниці Держмитслужби про скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, визнання недійсним та скасування рішення про коригування митної вартості, -
20.08.2015р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Публічного акціонерного товариства Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е.Дзержинського до Дніпровської митниці Держмитслужби, в якому позивач просив суд:
- визнати недійсним та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №110010000/2015/600237/1 від 25.02.2015 року.
В обґрунтування пред`явлених позовних вимог, з урахування додаткових пояснень, зазначається, що Дніпропетровською митницею неправомірно та безпідставно було винесено спірне рішення про коригування митної вартості товару, незважаючи на те, що позивачем були подані всі необхідні документи на підтвердження правомірності застосованого ним основного методу визначення митної вартості товару за ціною угоди, а подані позивачем для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість документи не містили в собі розбіжності та не мали наявних ознак підробки, містили всі відомості, що підтверджували числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що підлягала сплаті за ці товари. Так, безпідставним є зауваження митного органу щодо відсутності документального підтвердження числового значення транспортної складової до кордону України, позаяк товар було поставлено за умовами поставки DAP ст. Правда Придніпровської залізниці (Інкотермс 2010), згідно з яким витрати на транспортування та перевантаження товару до станції призначення включені до вартості товару, тому у відповідача не було підстав для витребування у декларанта додаткових документів. Крім того, відповідач порушив приписи ч.ч.4,5,6 ст.58 Митного кодексу України, оскільки позивач повинен підтвердити митному органу лише ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті продавцю товару, тобто загальну суму всіх платежів, які були здійснені або які повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів на користь продавця та/або на користь продавця через третіх осіб, та/або на пов`язаних з продавцем осіб. Вданому випадку товар був поставлений без перерахування авансового платежу, передбаченого п.12.2 контракту, оскільки згідно з п.12.3 контракту авансовий платіж здійснюється покупцем протягом 20 банківських днів з моменту отримання оригіналу рахунку, а відповідно до п.11.1 контракту оригінал рахунку на поставлений товар передається покупцеві разом з товаром, тому відповідно до п.12.2 контракту товар і був поставлений без авансового платежу, і, відповідно, банківських платіжних документів до митниці подано не було. Доводи митниці стосовно того, що відносини між компанією Liaoning Dalmond Refractories (YINGKOU, CHINA) (виробник) і компанією-продавцем Dalmond Trade House Limited, Кіпр, нібито, мали вплив на формування ціни імпортованих товарів, оскільки ці компанії є пов`язаними, є лише домислами відповідача, які нічим не підтверджені. При цьому, Митним кодексом України передбачено застереження лише щодо взаємопов`язаності продавця та покупця, а не виробника та продавця. Разом з цим, єдиною причиною для витребування додаткових документів митним органом від декларанта стало те, що згідно з даними відповідача 17.12.2014р. подібний товар задекларований за більшою вартістю, ніж визначена позивачем. Проте, раніше визначена митна вартість, що була визнана митним органом за попереднім оформленням, була прийнята за невідомо яким контрактом, без урахування того, хто є виробником та постачальником (країна), який виріб, яка кількість виробів, умови поставки, з чого розраховується ціна поставки товару.
29 вересня 2015 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом ухвалено постанову, якою в задоволенні адміністративного позову Публічного акціонерного товариства Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф. Е. Дзержинського до Дніпропетровської митниці ДФС про визнання недійним рішення та скасування рішень було відмовлено в повному обсязі.
Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2016 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е.Дзержинського" залишено без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2015 р. без змін.
Постановою Верховного Суду у складі колегії судді Касаційного адміністративного суду від 21 серпня 2020 року касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е.Дзержинського задоволено частково, постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2016 року - скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.09.2020 року зазначена вище справа розподілена судді Туровій О.М.
Також у відзиві відповідач, зокрема просив суд замінити відповідача у справі - Дніпропетровську митницю ДФС на її правонаступника Дніпропетровську митницю Держмитслужби.
Представник позивача в підготовче судове засідання 13.10.2020р. не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи.
Підготовче судове засідання було відкладено на 11.11.2020 року на 10:00год.
11.11.2020 року до канцелярії суду надійшло клопотання від імені позивача, в якому останній просив суд замінити відповідача - Дніпропетровську митницю ДФС на її правонаступника Державну митну службу України; приєднати до матеріалів справи письмові докази, що підтверджують зміну найменування та адресу позивача через декомунізацію; продовжити підготовче провадження у справі на 30 днів та відкласти підготовче засідання у справі.
Наступне підготовче судове засідання призначено на 08 грудня 2020 року об 11:30год.
Наступне підготовче судове засідання призначено на 23 грудня 2020 року об 11:45год.
23 грудня 2020 року на електронну адресу суду надійшло клопотання, в якому позивач просив суд замінити відповідача - Дніпропетровську митницю ДФС на її правонаступника Дніпровську митницю Держмитслужби, а також приєднати до матеріалів справи письмові докази, що підтверджують зміну найменування та адресу позивача через декомунізацію.
Представники сторін в підготовче судове засідання 23 грудня 2020 року не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи, причин неявки суду не повідомили.
Представник відповідача у судове засідання 20.01.2021 року не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи.
Представник позивача у судовому засіданні просив перейти до розгляду справи в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України якщо не має перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом (пункт 10 частини першої статті 4 КАС України).
Фіксування судового засідання відповідно до статті 229 КАС України не здійснювалося, тому керуючись приписами пункту 10 частини 1 статті 4 та частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд заяви судом вирішено здійснювати у порядку письмового провадження.
Таким чином, суд дійшов висновку про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження відповідно до пункту 10 частини 1 статті 4 та частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України та усною ухвалою суду, постановленою без видалення до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, клопотання представника позивача задоволено та перейдено до розгляду справи в порядку письмового провадження.
Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить до наступного висновку.
Як слідує з матеріалів справи, 14 лютого 2014 року між Публічним акціонерним товариством Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е.Дзержинського (як покупцем) та Компанією Dalmond Trade House Limited (як продавцем) укладено контракт №DTH-025-14/14-0314-12, на умовах якого та згідно з додатком до контракту №12 від 11 липня 2014 року (специфікацією) продавцем на митну територію України на умовах поставки DAР станція Правда Придніпровської залізниці (Інкотермс 2010) для покупця ввезено товар: вироби вогнетривкі периклазовуглецеві марки DT-14T, за ціною: 1600,00 доларів США за 1 тону в кількості 12 тон.
За умовами укладеного контракту вартість пакування і маркування були включені до вартості товару, товар постачався на умовах, передбачених у відповідних додатках (специфікаціях) до контракту, що є його невід`ємними частинами.
За даними специфікації (додаток №12 від 11 липня 2014 року) до контракту на вогнетривкі вироби для футеровки конвертеру зазначені такі умови поставки: DAP станція Правда, Придніпровської залізниці (Інкотермс 2010) при поставці залізничним транспортом; DAP ПАТ Дніпровський меткомбінат, м. Дніпродзержинськ, Україна (Інкотермс 2010) при поставці автомобільним транспортом.
Пунктом 6.9 Додатку №12 від 11 липня 2014 року до контракту продавець та покупець визначили, що усі витрати, пов`язані з розвантаженням або перевантаженням товару в місці призначення, відносяться на рахунок покупця.
19 лютого 2015 року для здійснення митного оформлення імпортованого товару позивач надав до митного органу вантажну митну декларацію №110010000/2015/001252 на товари, а саме: товар №1 "вироби вогнетривкі переклазовуглецеві марки DT-14Т з вмістом MgO - 78,63 %, С - 15,25%" та товар №2 "вироби з вогнетривкої кераміки з вмістом глинозему більше 45%: шиберна плита марки DANAL 80IMP".
Митна вартість на товар №1 була заявлена декларантом за основним методом - ціною договору (контракту) в розмірі 1,6 доларів США за кілограм.
На підтвердження заявленої митної вартості позивачем надані наступні документи: контракт купівлі-продажу №DTH-025-14/14-0314-12 від 14 лютого 2014 року, додаток №12 від 11 липня 2014 року, додаткові угоди до контракту №1, №7, комерційну пропозицію, дистриб`юторський контракт, інвойс №DTH-025-14/14-0314-12-800801 від 19 грудня 2014 року, сертифікат якості, пакувальний лист продавця №058/0112/DMKD 14 від 11 грудня 2014 року.
Враховуючи викладене, відповідачем витребувано у позивача додаткові документи в підтвердження задекларованої ним митної вартості товару, втім останній листом від 20 лютого 2015 року №062Д/418 повідомив про неможливість виконати таку вимогу митного органу.
З метою випуску товару у вільний обіг позивач скористався правом, наданим частиною 3 статті 52 МК України, та оформив 25 лютого 2015 року нову ВМД №110010000/2015/001453, сплативши необхідні митні платежі та надавши митну гарантію.
В подальшому позивач звернувся до відповідача з листом від 21 квітня 2015 року №062Д/971 та надав додаткові документи, а саме: висновок Дніпропетровської торгово-промислової палати №ГО-730 від 11 березня 2015 року щодо підтвердження заявленої за основним методом митної вартості, й просив розглянути питання відкликання рішення про коригування митної вартості, проте розглянувши подані документи, відповідач прийшов до висновку про правильне коригування митної вартості імпортованого товару згідно з рішенням від 25 лютого 2015 року №110010000/2015/600237/1 (лист митниці від 05 травня 2015 року №1082/10/04-50-25-02).
Як зазначалося вище, постановою Верховного Суду у складі колегії судді Касаційного адміністративного суду від 21 серпня 2020 року касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е.Дзержинського задоволено частково, постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2016 року - скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
Скасовуючи рішення суддів першої та апеляційної інстанції, Касаційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції не дослідив умови поставки товару як такі, у тому числі в контексті значення терміну DAP за Інкотермс 2010 та положень пункту 6 частини 2 статті 53 МК України щодо обов`язку декларанта подавати митному органу транспортні (перевізні) документи у випадку, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, тобто у підсумку не з`ясував чи вплинула/могла вплинути транспортна складова на митну вартість імпортованого товару, зокрема в сторону її заниження. Твердження митниці про те, що відносини між компанією Liaoning Dalmond Refractories (YINGKOU, CHINA) (виробником товару) і компанією-продавцем Dalmond Trade House Limited (Кіпр) мали вплив на формування його ціни взагалі залишились поза увагою суду. Також розглядаючи справу й погоджуючись із посиланнями митниці про неподання декларантом доказів в підтвердження здійснення авансової оплати за імпортований товар, суд разом з тим не перевірив чи узгоджується така обставина із умовами зовнішньоекономічного контракту, на виконання якого здійснювалась поставка спірного товару, зокрема, його пунктом 12.3. відповідно до якого авансовий платіж здійснюється покупцем протягом 20-ти банківських днів з дати отримання оригіналу рахунку, пунктом 11.1, за змістом якого оригінал рахунку на поставлений товар передається покупцеві разом з товаром, та пунктом 12.2, згідно із яким товар, який постачається, може бути оплачений покупцем протягом 10 календарних днів з дати постачання (на чому також наголошував й позивач). Апеляційний суд цього недоліку суду першої інстанції також не усунув; до того ж в своєму рішенні вказав, що митницею встановлено вартість імпортованого позивачем товару на підставі другорядного - резервного методу, в той же час в оскаржуваному рішенні (зокрема, його графах 31 та 33) йдеться про те, що таку вартість відповідачем визначено за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, а отже спірним правовідносинам в контексті такої обставини також оцінки не надав.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, з урахуванням висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 21 серпня 2020 року, суд зазначає наступне.
Згідно з пунктами 23 та 24 частини 1 статті 4 МК України (тут і далі в редакції, чинній стан на час виникнення спірних правовідносин) митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
За змістом статей 49, 50 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частини 1 та 2 статті 51 МК України).
Так частинами 1 - 3 статті 57 (глава 9 розділу ІІІ) МК України передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Згідно із частинами 1 2 статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Відповідно до частини 2 статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
За змістом частин 1 3 статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (частини 5 6 статті 53 МК України).
Згідно із частинами 1 3 статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
В той же час частиною 6 зазначеної статті передбачено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
У разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі (частина 12 статті 264 МК України).
Отже митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України (у разі визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за першим методом).
При цьому, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.
Водночас приписи вказаних статей зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Тягар доведення неправильності заявленої митної вартості лежить на митному органі.
В той же час, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
При цьому, ч.1 ст.58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:
1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:
а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;
б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);
в) не впливають значною мірою на вартість товару;
2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;
3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;
4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Згідно з ч.12 ст.58 МК України той факт, що продавець і покупець пов`язані між собою особи, сам по собі не може бути підставою для розгляду вартості операції як неприйнятної. У таких випадках необхідно розглянути обставини продажу та прийняти вартість операції за умови, що взаємовідносини покупця і продавця не вплинули на ціну оцінюваних товарів.
Частиною 13 статті 58 МК України передбачено, що за наявності достатніх підстав вважати, що відносини, зазначені у частині дванадцятій цієї статті, вплинули на ціну оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен надати декларанту або уповноваженій ним особі свої письмові обґрунтування, що такий вплив мав місце.
Відповідно до ч.14 ст.58 МК України у разі відсутності обґрунтувань з боку органу доходів і зборів необхідно вважати, що взаємовідносини, зазначені у частині дванадцятій цієї статті, не вплинули на ціну оцінюваних товарів.
За приписами ч.15 ст.58 МК України декларант має право відповіді та доказу відсутності впливу взаємозв`язку продавця і покупця на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.
Згідно з ч.16 ст.58 МК України для цілей цього Кодексу особи вважаються пов`язаними між собою у випадках, зазначених у статті 15 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року.
З аналізу наведених приписів МК України слідує, що митне законодавство містить певні застереження щодо можливості визначення митної вартості за ціною договору у випадку встановлення пов`язаності саме між продавцем і покупцем, а не між виробником і продавцем, як мало місце у розглядуваному випадку.
Враховуючи не надання митницею жодних доказів того, що факт взаємопов`язаності між виробником товару №1 (Liaoning Dalmond Refractories (YINGKOU, CHINA) та його продавцем (Dalmond Trade House Limited (NICOSIA, CYPRUS) мав безпосередній вплив на ціну товару саме для його покупця Публічного акціонерного товариства Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е.Дзержинського, а також на те, що чинне законодавство містить застереження щодо можливості визначення митної вартості за ціною договору у випадку встановлення пов`язаності саме між продавцем і покупцем, що у даному випадку місця не мало і відповідачем відсутність взаємопов`язаності саме між продавцем і покупцем не заперечується, суд доходить висновку про те, що доводи відповідача відносно того, що взаємопов`язаність виробника та продавця товару №1 вплинула на ціну цього імпортованого товару для покупця (позивача) є безпідставними та недоведеними, а, отже, судом не приймаються.
Щодо доводів митного органу про те, що позивач не надав будь-яких документів на підтвердження числового значення транспортної складової до кордону України та фактичного платника зазначених витрат, що унеможливлює визначення розподілу витрат щодо транспортної складової між продавцем та покупцем та перевірку числового значення заявленої митної вартості, суд зазначає наступне.
Пунктом 6.2 додатку №12 до Контракту передбачено умови поставки: DAP станція Правда, Придніпровська залізниця (Інкотермс 2010).
За умовами постачання DAP станція Правда Придніпровської залізниці продавець за контрактом зобов`язаний за власний рахунок укласти контракт про перевезення товару, одержати будь-яку експортну ліценцію і виконати всі митні формальності, необхідні для експорту товару та для його перевезення через будь-яку країну та надати товар у розпорядження у названому місці призначення. Продавець несе всі ризики, пов`язані з доставкою товару до названого місця.
Тобто, відповідно до умов поставки за Контрактом витрати на транспортування включені у вартість товару і відповідно до п.6 ч.2 ст.53 МК України подання транспортних (перевізних) документів для підтвердження митної вартості товарів не передбачено, оскільки згідно з п.6 ч.2 ст.53 МКУ України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є, зокрема, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.
Відносно посилань митниці на те, що умовами зовнішньоекономічного контракту від 14.02.2014 року №DTH-025-14/14-0314-1 чітко зазначено, що оплата за товар відбувається шляхом здійснення 95% авансового платежу згідно з відповідним рахунком, а продавець зобов`язаний поставити товар лише після здійснення покупцем попередньої оплати, проте позивач під час митного оформлення товару №1 не надав митниці документів на підтвердження здійснення авансового платежу у розмірі 95%, а також не надав документів на підтвердження того, що була необхідність у відстрочені авансового платежу, що, в свою чергу, свідчить про не підтвердження позивачем ціни імпортованого товару, суд зазначає наступне.
Так, відповідно до п.8.8 контракту від 14.02.2014 року №DTH-025-14/14-0314-1 (далі Контракт), продавець зобов`язаний поставити товар тільки при виконані наступних умови:
- відсутність у покупця простроченої заборгованості по оплаті поставлених йому раніше партій товару;
- здійснення попередньої оплати замовленої партії товару, згідно умов цього контракту відповідно додатків (специфікація) до нього.
Згідно з п.12.2 Контракту оплата товару, що постачається за даним Контрактом, здійснюється наступним чином:
- 95% від вартості кожної замовленої до постачання партії товару мають бути сплачені покупцем шляхом здійснення авансового платежу згідно відповідного рахунку;
- решта коштів в розмірі 5% від вартості партії товару, який фактично був поставлений подавцем, здійснюється протягом 15 робочих днів за дати поставки такої партії товару.
Крім того, у разі виникнення такої необхідності, товар, який постачається за даним Контрактом, може бути сплачений покупцем протягом 10 календарних днів з дати постачання цього товару.
Пунктом 12.3 Контракту передбачено, що авансовий платіж за кожну замовлену до постачання партію товару повинен здійснюватися покупцем протягом 20-ти (двадцяти) банківських днів з дати отримання покупцем оригіналу відповідного рахунку.
Отже, з урахуванням того, що товар поставлений, можна зробити висновок про те, що оплату здійснено.
До того ж, п.6.8 Додатку від 11.07.2014р. №12 до Контракту передбачено строк поставки протягом 85 днів з дати перерахування покупцем 95% передоплати.
Таким чином, сумніви митного органу стосовно задекларованої позивачем митної вартості товару №1 суд вважає обґрунтованими, оскільки фактично позивачем не було надано документів, які б підтверджували ціну товару, яка фактично була сплачена чи підлягала сплаті за імпортований товар №1 (містили неповні відомості щодо числових значень складових митної вартості товарів).
В спростування вказаного позивач вказав на те, що п.12.3 Контракту передбачено, що авансовий платіж здійснюється покупцем протягом 20-ти банківських днів з дати отримання покупцем оригіналу рахунку, а відповідно до п.11.1 даного Контракту оригінал рахунку на поставлений товар передається покупцеві разом з товаром, а тому товар був поставлений без авансового платежу і це не суперечило умовам Контракту, відповідно у контролюючого органу безпідставно виникло зауваження щодо ненадання позивачем платіжних документів.
Проте, суд вважає такі посилання позивача необґрунтованими оскільки, як слідує з залізничної накладної №42341479, що наявна в матеріалах справи, згідно із штемпелем ст. Правда дата поставки товару - 18.02.2015р., водночас, за встановленими обставинами, вказаний товар №1 був випущений у вільний обіг під гарантійні зобов`язання із застосуванням ст.55 Митного кодексу України, тобто із наданням 80-денного терміну гарантійних зобов`язань, відтак під час дії гарантійних зобов`язань позивач повинен був сплатити вартість імпортованого товару №1 та мав можливість надати митниці відповідні банківські платіжні документи протягом вказаного строку, проте платіжних документів до митного органу позивачем так надано і не було.
Таким чином, у позивача у будь-якому випадку, зокрема, і якщо оплата за товар була здійснена на умовах післяоплати, повинні бути платіжні документи на оплату поставленого товару, проте позивачем, як станом на момент звернення до суду з цим позовом 20.08.2015р. та розгляду справи судами як першої, апеляційної так і касаційної інстанції, так і при новому розгляді справи у 2021 році таких документів надано не було.
Отже, позивачем не надано будь-яких документів, які свідчать про оплату товару (шляхом авансу чи на умовах післяоплати).
З огляду на таку суперечність поданих декларантом документів у митниці були обґрунтовані підстави для сумніву в правильності зазначення митної вартості товару, а тому, з урахуванням встановлених в цій справі обставин, зокрема, щодо ненадання позивачем додатково витребуваних документів, та правового регулювання спірних правовідносин є підстави погодитися з висновком митного органу про те, що за відсутності документів, які б пояснили чи спростували сумніви митного органу, останній мав достатні та обґрунтовані підстави для невизнання митної вартості товару за ціною договору (контракту).
Так, згідно з ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Виходячи з наведеного та ненадання позивачем при митному оформленні належних та допустимих доказів щодо об`єктивно підтвердженої заявленої митної вартості товару, а також проведення митницею консультацій з декларантом, з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості товарів, відповідач мав підстави для визначення митної вартості товару за наявними документами.
Оскільки, для проведення коригування митної вартості товару №1 у митного органу була відсутня інформація щодо вартості ідентичних товарів (ст.59 МК України), митне оформлення яких вже здійснено за методом визначення митної вартості за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), відповідач перейшов послідовно до застосування другорядних методів визначення митної вартості.
Надані позивачем додаткові документи, а саме: висновок експерта Дніпропетровської ТПП від 11.03.2015р. №ГО-730 щодо визначення ринкової вартості спірного товару, разом із листом від 21.04.2015р. №062Д/971 про відкликання спірного рішення про коригування митної вартості у зв`язку із наданням додаткових документів, вищенаведених висновків суду не спростовують, оскільки, за наслідками розгляду поданого позивачем висновку експерта митним органом було встановлено, що жоден із зазначених у ньому Інтернет-ресурсів не містить переконливої інформації, яка б відповідала концепціям порівняльного підходу, що використовувався експертом для маркетингового аналізу та результатів розрахунків щодо можливих коригувань відносно основних елементів , які використовувалися експертом для порівняння, а також експертом не враховано наявність посередника в даній зовнішньоекономічній операції, що унеможливлює використання такого висновку в якості підтвердження заявленої позивачем митної вартості. Крім того, на момент звернення позивача з листом від 21.04.2015р. №062Д/971 оплата поставленого товару за умовами контракту вже мала бути здійснена, однак, як зазначено вище, будь-які документи на підтвердження оплати позивачем надано не було.
За наведених обставин, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Дніпровський металургійний комбінат у повному обсязі.
Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Враховуючи, що у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Дніпровський металургійний комбінат відмовлено у повному обсязі, судові витрати зі сплати судового збору, понесені останнім при зверненні до суду з цим позовом, відповідно до ст.139 КАС України не відшкодовуються.
Керуючись ст. ст. 72-74, 77, 241-246, 250, 260-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст. ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: О.М. Турова