Справа № 500/2890/19
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2021-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2021 рокуЛьвівСправа № 500/2890/19 пров. № А/857/12799/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Ніколіна В.В., Качмара В.Я.,

за участю секретаря судового засідання Чопко Ю.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 травня 2021 року (головуючий суддя Осташ А.В., м. Тернопіль, повний текст складено 31.05.2021) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області, Головного управління ДФС у Тернопільській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Тернопільській області, Головного управління ДФС у Тернопільській області в якому просив: визнати незаконними дії Головного управління ДПС у Тернопільській області щодо невиплати позивачу грошового забезпечення за відпрацьовані понадурочні години, як компенсацію за службу в понаднормовий час, та у помилковому наведенні бухгалтерських розрахунків у виданому грошовому атестаті; зобов`язати Головне управління ДПС у Тернопільській області виплатити йому грошове забезпечення за відпрацьовані понадурочні години, як компенсацію за службу в понаднормовий час, за період з січня 2004 року по липень 2016 року в сумі 140000,00 грн; зобов`язати Головне управління ДПС у Тернопільській області виплатити позивачу компенсацію заборгованості у зв`язку із порушенням строків виплати (невиплатою за відпрацьовані понадурочні години) за період з січня 2004 року по липень 2016 року в розмірі 140000,00 грн; стягнути з Головного управління ДПС у Тернопільській області на користь позивача середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку; зобов`язати Головне управління ДФС у Тернопільській області видати позивачу уточнений Грошовий атестат із зазначенням розрахунків належного грошового забезпечення, наведених у рішенні суду.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 травня 2021 року позовні вимігши задоволено частково. Визнано незаконними дії Головного управління ДФС у Тернопільській області щодо невиплати ОСОБА_1 при звільненні з роботи грошового забезпечення за відпрацьовані понадурочні години, як компенсацію за службу в понаднормовий час. Зобов`язано Головне управління ДФС у Тернопільській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за відпрацьовані понадурочні години, як компенсацію за службу в понаднормовий час, за період з 01.01.2004 року по 22.07.2016 року в сумі 117 920 (сто сімнадцять тисяч дев`ятсот двадцять) гривень 39 (тридцять дев`ять) копійок. Стягнуто з Головного управління ДФС у Тернопільській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки при звільненні в сумі 56 813 (п`ятдесят шість тисяч вісімсот тринадцять) гривень 73 (сімдесят три) копійки. У задоволені решті позовних вимог відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Тернопільській області на користь ОСОБА_1 частину понесених судових витрат, а саме: судовий збір в сумі 2925 (дві тисячі дев`ятсот двадцять п`ять) грн; - витрати пов`язані з проведенням експертизи в сумі 3922 (три тисячі дев`ятсот двадцять дві) гривні 56 (п`ятдесят шість) копійок.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції Головне управління ДФС у Тернопільській області оскаржило його в апеляційному порядку, вважає, що судом неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а викладені в рішенні висновки суду є помилковими та не відповідають як обставинам справи, так і нормам матеріального права, тому просить скасувати рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 21.05.2021 в частині задоволених позовних вимог та в цій частині ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

В апеляційній скарзі зазначає, що з 05.05.1998 по 22.07.2016 ОСОБА_1 проходив службу в органах податкової міліції ДПА, ДПС, Головного управління Міндоходів та Головного управління ДФС у Тернопільській області. При звільненні Головним управлінням ДФС у Тернопільській області з позивачем проведено повний розрахунок та виплачено усі належні йому при звільненні суми, на момент звільнення не було нараховано належних до виплати сум, які б не були йому виплачені.

У своєму рішенні суд вказав, що позивач при проходженні служби в період з січня 2004 по липень 2016 на підставі графіків чергування співробітників податкової міліції залучався до роботи також у нічний час, що відображено у табелях обліку використання робочого часу. Однак, як видно із наявних у матеріалах справи розрахункових листків по грошовому забезпеченню ОСОБА_1 , пояснень позивача та свідків за період з січня 2004 по липень 2016 оплата надурочних годин не проводилася.

Крім того, зазначає, що підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є табелі обліку використання робочого часу, а у зв`язку із їх знищенням за закінченням терміну зберігання включно по грудень 2013 року, неможливо встановити дійсний (фактичний) час роботи позивача за період з січня 2004 по липень 2016 року. Судом першої інстанції помилково зобов`язано нарахувати та виплатити доплату за понадурочні години, оскільки відповідно до розрахункових листків усі відпрацьовані позивачем години роботи у нічний час йому оплачені відповідно до норм спеціального законодавства, яким визначено порядок та умови оплати праці посадовим особам податкової міліції.

Щодо позовної вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, то, з огляду на вищезазначене, така вимога позивача є безпідставною та не підлягала до задоволення судом першої інстанції.

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 05.05.1998 по 22.07.2016 проходив службу в органах податкової міліції ДПА, ДПС, Головного управління Міндоходів у Тернопільській області.

Відповідно до наказу Головного управління Міндоходів у Тернопільській області від 22.07.2016 №189-о «Про звільнення ОСОБА_1 » 22.07.2016 позивача звільнено з посади та органів податкової міліції у відставку Збройних Сил України за пунктом 65 підпунктом «б» (через хворобу) із забезпеченням виплати йому грошової допомоги згідно з п.10 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби та грошової компенсації за 143 діб невикористаної відпустки.

При проходженні служби в період з січня 2004 по липень 2016 позивач на підставі графіків чергування співробітників податкової міліції залучався до роботи також у нічний час, що відображено у табелях обліку використання робочого часу.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції вірно зазначив, що згідно п.353.1 ст.353 Податкового кодексу України (далі - ПК України) особи начальницького і рядового складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Відповідно до п.356.1 ст.356 ПК України держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20 - 23 Закону України «Про міліцію» та Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист».

Приписами ст.22 Закону України «Про міліцію» визначено, що для працівників міліції встановлено 41-годинний робочий тиждень. У необхідних випадках особи рядового і начальницького складу несуть службу понад встановлену тривалість робочого часу, а також у вихідні та святкові дні. Оплата праці в надурочний і нічний час, у вихідні та святкові дні провадиться відповідно до вимог законодавства.

Наведена правова норма узгоджується з п.21 Положенням про походження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України РСР від 29.07.1991 року №114 (далі - Положення №114), згідно яким для осіб рядового і начальницького складу встановлюється 41-годинний робочий тиждень. У необхідних випадках вони несуть службу понад установлену тривалість робочого часу, а також у вихідні та святкові дні. Оплата праці в понадурочний, нічний час, у вихідні та святкові дні провадиться відповідно до законодавства.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про умови оплати праці працівників органів державної податкової служби» від 31.12.1996 року №1592 установлено, що оклад грошового утримання працівників податкової міліції включає в себе посадовий оклад, а також оклад за спеціальне звання (згідно додатків до постанови).

У п.4 вказаної постанови зазначено виплачувати посадовим особам Державної податкової служби, державних податкових адміністрацій в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі, державних податкових інспекцій у районах, містах і районах у містах та працівникам податкової міліції винагороду за вислугу років у розмірах згідно з додатком №17.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» від 09.03.2006 року №268 затверджено схеми посадових окладів керівних працівників, спеціалістів і службовців Адміністрації Президента України, Секретаріату Кабінету Міністрів України, Апарату Верховної Ради України, апарату Національного центру з питань євроатлантичної інтеграції України, Рахункової палати України, апарату Ради національної безпеки і оборони України, апарату Вищої ради юстиції, секретаріату Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Державної судової адміністрації, Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, апарату Національної ради з питань телебачення і радіомовлення, центральних органів виконавчої влади, державних колегіальних органів, їх територіальних органів, місцевих державних адміністрацій та їх структурних підрозділів, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, Рахункової палати Автономної Республіки Крим, виборчої комісії Автономної Республіки Крим, міністерств і республіканських комітетів Автономної Республіки Крим, органів прокуратури, судів та інших органів державної влади, згідно з додатками 1 - 47, 55, а також розміри надбавок за ранг державного службовця, дипломатичний ранг, спеціальне звання та окладів осіб рядового і начальницького складу податкової міліції за спеціальні звання згідно з додатками 56 - 58.

Відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07.11.2007 року №1294 (далі - Постанова №1294), установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно п.2 Постанови №1294 виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством інфраструктури, Державною службою з надзвичайних ситуацій, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державною пенітенціарною службою, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

На виконання Постанови №1294 Міністерством внутрішніх справ України видано наказ від 31.12.2007 № 499 «Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ», яким затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (далі - Інструкція №499). Пунктом п.3.7. Інструкції №499 передбачено компенсація за службу в понаднормовий час, у дні щотижневого відпочинку та святкові дні.

При залученні осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ до несення служби понад установлений законодавством робочий час виплата грошового забезпечення проводиться з розрахунку посадового окладу й окладу за спеціальним званням (пп.3.7.1 Інструкції №499).

Годинна ставка обчислюється шляхом поділу місячного посадового окладу та окладу за спеціальним званням на кількість годин робочого часу в поточному місяці. При цьому понаднормові роботи не повинні перевищувати для кожного працівника чотирьох годин протягом двох днів поспіль і 120 годин на рік (пп.3.7.2 Інструкції №499).

Служба осіб рядового і начальницького складу у дні щотижневого відпочинку та святкові дні може компенсуватися за їхньою згодою шляхом надання їм іншого дня відпочинку або в грошовій формі. Компенсація понаднормових робіт шляхом надання відгулів не допускається (пп.3.7.3 Інструкції №499).

Відповідно до пп.3.7.5 Інструкції №499 облік робочого часу здійснюється шляхом ведення щомісячного табеля з обов`язковою відміткою в ньому кількості відпрацьованих годин.

Службою в нічний час вважається виконання особами рядового і начальницького складу органів, підрозділів установ і навчальних закладів внутрішніх справ службових обов`язків у період з 22.00 до 06.00 (пп.3.7.6 Інструкції №499).

Згідно додатку 22 наказу Міністерства внутрішніх справ України від 31.12.2007 № 499 за роботу в нічний час встановлюється надбавка в 35 відсотків посадового окладу.

Разом з цим, відповідно до п.1, 3 розділу ІІІ Правил внутрішнього службового розпорядку Головного управління ДФС у Тернопільській області тривалість робочого часу державного службовця становить 40 годин на тиждень. Облік робочого часу у ГУ ДФС здійснюється у табелі робочого часу.

Згідно п.1, 2 розділу V Правил внутрішнього службового розпорядку для виконання невідкладних завдань державний службовець може залучатись до роботи понад установлену тривалість робочого дня за наказом (розпорядженням) начальника ГУ ДФС, про який повідомляється профспілковий комітет працівників ГУ ДФС, в тому числі у вихідні, святкові, неробочі дні, а також у нічний час з компенсацією за роботу відповідно до законодавства.

Начальник ГУ ДФС за потреби може залучати державних службовців ГУ ДФС до чергування після закінчення робочого дня, у вихідні, святкові і неробочі дні. Чергування державного службовця після закінчення робочого дня, у вихідні, святкові і неробочі дні здійснюється згідно з графіком, який розробляється відділом по роботі з персоналом і затверджується начальником ГУ ДФС за погодженням із профспілковим комітетом працівників ГУ ДФС.

Пунктами 3.1.6, 3.1.8 розділу 3 колективного договору між Головним управлінням ДФС у Тернопільській області і первинною профспілковою організацією ДФС у Тернопільській області на 2015-2016 роки та на 2017-2018 року передбачено оплачувати роботи в надурочний час у подвійному розмірі.

Виплачувати працівникам органів ДФС у межах затвердженого фонду оплати праці доплату за роботу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу за кожну годину роботи з 22-ї години до 6-ї години наступного дня.

Наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.07.2013 року №261 затверджено, зокрема, Інструкцію про організацію роботи відділу оперативного реагування штабу Головного оперативного управління Міндоходів (інспекторів - чергових штабу оперативних управлінь ГУ Міндоходів в АР Крим, областях, містах Києві та Севастополі і Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників), Інструкцію про організацію роботи відділу оперативних чергових митниці оперативних управлінь головних управлінь Міндоходів в АР Крим, областях, містах Києві та Севастополі, та наказом Головного управління Міністерства доходів і зборів України у Тернопільській області від 18.07.2013 року №94 затверджено, зокрема, Інструкцію про організацію роботи оперативних чергових штабу оперативного управління ГУ Міндоходів у Тернопільській області, Інструкцію про організацію роботи сектору оперативних чергових митниць оперативного управління ГУ Міндоходів у Тернопільській області .

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції вважав, що згідно розрахункових листків по грошовому забезпеченню ОСОБА_1 , пояснень позивача та свідків за період з січня 2004 по липень 2016 підтверджується та обставина, що оплата надурочних годин не проводилася.

Більше того, судом за клопотанням позивача було призначено судову економічну експертизу, проведення якої доручено Тернопільському відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Згідно висновку експерта від 14.01.2021 №1390/1483-1486/20-22, в результаті дослідження представлених документів підтверджено заборгованість відповідача (ГУ ДФС в Тернопільській області) щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації за службу в понаднормовий час за період з січня 2004 по липень 2016 року та порушенням строків виплати грошового забезпечення у зв`язку із невиплатою за відпрацьовані понадурочні години (аркуш справи 72-85 том 2).

Однак, суд апеляційної інстанції вважає за неможливе враховувати вказаний висновок експертизи, як доказ у даній справ, оскільки вихідні дані були вказані самим судом, ще до встановлення фактичних обставин справи, за відсутності табелів обліку використання робочого часу за відповідний період, норм тривалості робочого часу за такий період та годинна ставка, розрахована з посадового окладу або посадового окладу та окладу за спеціальний званням.

Із табелів облікового робочого часу наявних у матеріалах справи вбачається, що позивач заступав на чергування у складі добового наряду оперативного управління ГУ Міндоходів у Тернопільській області та працював, в тому числі, у нічний час. Відповідно до розрахункових листів про нарахування заробітної плати відпрацьовані години роботи, в тому числі у нічний час, позивачу оплачені відповідно до норм чинного законодавства.

Згідно із роз`ясненнями, викладеними в листі Міністерства соціальної політики України від 11 липня 2018 року № 1217/0/101-18/28, у випадку оплати годин роботи у нічний час, оплата тих же годин як надурочних не здійснюється. Також, не вважається надурочною робота, яка, зокрема, виконується працівниками з ненормованим робочим днем. У цьому разі переробки понад нормальну тривалість обумовлені необхідністю виконання звичайних обов`язків, що випливають із трудової функції працівників, вони не мають виняткового характеру.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що Головне управління ДФС у Тернопільській області виплачувало позивачу грошове забезпечення відповідно до чинного законодавства.

Щодо виплати позивачу грошового забезпечення за відпрацьовані понадурочні години, як компенсацію за службу в понаднормовий час, за період з січня 2004 року по липень 2016 року, то колегія суддів зазначає наступне.

Матеріалами справи підтверджуються відсутність передбачених пунктом 3.7 Інструкції № 499 документів, які б свідчили про залучення позивача до понаднормової служби, таких як: наказів, табелів обліку понаднормового виходу, табелів обліку використання робочого часу щодо підтвердження виконання роботи, книги нарядів щодо залучення до служби, графіків нарядів чергувань.

Колегія суддів звертає увагу на той факт, що порядок залучення працівників органів податкового органу до несення служби понад встановлений законодавством робочий час, визначено у Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС України від 31 грудня 2007 року № 499 та Правилах внутрішнього службового розпорядку Головного управління ДФС у Тернопільській області, згідно з якими підставами для залучення працівників до понаднормової роботи є письмові накази керівників органів внутрішніх справ, графіки нарядів чергувань, затверджені керівниками органів внутрішніх справ. Облік робочого часу здійснюється шляхом ведення щомісячного табеля з обов`язковою відміткою в ньому кількості відпрацьованих годин. У разі відсутності зазначених документів, додаткова оплата понаднормової служби не проводиться.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для визнання незаконними дій Головного управління ДПС у Тернопільській області щодо невиплати позивачу грошового забезпечення за відпрацьовані понадурочні години, як компенсацію за службу в понаднормовий час, та у помилковому наведенні бухгалтерських розрахунків у виданому грошовому атестаті, та для зобов`язання Головного управління ДПС у Тернопільській області виплатити позивачу грошове забезпечення за відпрацьовані понадурочні години, як компенсацію за службу в понаднормовий час, за період з січня 2004 року по липень 2016 року в сумі 140000,00 грн.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання виплатити компенсацію заборгованості у зв`язку із порушенням строків виплати (невиплатою за відпрацьовані понадурочні години) та зобов`язання сплатити середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, то суд апеляційної інстанції вважає, що у задоволенні таких слід відмовити, оскільки такі є похідними від вищевказаних вимог щодо яких колегія суддів прийшла до висновку про їх безпідставність. .

Колегія суддів також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Також, згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог слід скасувати, бо судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та допущено порушення норм матеріального і процесуального права, та в цій частині ухвалити нове судове рішення.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 310, п. 2 ч. 1 ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Тернопільській області задовольнити, скасувати рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 травня 2021 року по справі № 500/2890/19 в частині задоволених позовних вимог та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 в цій частині позовних вимог - відмовити. У решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді В.В. Ніколін

В.Я. Качмар

повний текст складено 28.09.2021