Справа № 200/9441/19-а
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2021-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2021 року справа №200/9441/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Міронової Г. М., Геращенка І.В., секретаря судового засідання Ашумова Т.Е., за участю представника позивача Пікус В.В., представника відповідача Біловол В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області, як відокремленого підрозділу ДПС України на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 30 липня 2021 р. у справі № 200/9441/19-а (головуючий І інстанції Бабаш Г.П.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Слов`янська сіль " до Головного управління ДПС у Донецькій області, як відокремленого підрозділу ДПС України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Руссоль-Україна» звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області, в якому просило: визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДФС у Донецькій області щодо неперерахування 31487,37 грн переплати, що обліковується на бюджетному рахунку з податку на додану вартість, як сума невідшкодованого бюджетного відшкодування податку на додану вартість, на бюджетний рахунок з екологічного податку, який справляється за викиди в атмосферне повітря двоокису вуглецю стаціонарними джерелами забруднення; зобов`язати перерахувати 31487,37 грн переплати на бюджетний рахунок з екологічного податку, який справляється за викиди в атмосферне повітря двоокису вуглецю стаціонарними джерелами забруднення.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2019 року, залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2020 року, позов задоволено, а саме суд: визнав протиправною бездіяльність Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області щодо невиконання вимог пункту 87.1. статті 87 Податкового кодексу України, а саме, про неперерахування переплати, що обліковується на бюджетному рахунку з податку на додану вартість (КБК платежу 14010100) як сума невідшкодованого бюджетного відшкодування податку на додану вартість, в сумі 31487,37 грн. на бюджетний рахунок № НОМЕР_1 з екологічного податку, який справляється за викиди в атмосферне повітря двоокису вуглецю стаціонарними джерелами забруднення (КБК 19011000); зобов`язав Головне управління Державної фіскальної служби у Донецькій області перерахувати переплату, що обліковується на бюджетному рахунку з податку на додану вартість №UA 9005339 (КБК платежу 14010100) як сума невідшкодованого бюджетного відшкодування податку на додану вартість, в сумі 31487,37 грн. на бюджетний рахунок № НОМЕР_1 з екологічного податку, який справляється за викиди в атмосферне повітря двоокису вуглецю стаціонарними джерелами забруднення (КБК 19011000); стягнув з Головного управління Державної фіскальної служби України у Донецькій області за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Руссоль-України" витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1921,00 грн.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 24 березня 2020 року замінено боржника у виконавчому листі №200/9441/19-а від 22.10.2019 року виданому Донецьким окружним адміністративним судом 06.03.2020 року з Головного управління ДФС у Донецькій області () на правонаступника - Головне управління Державної податкової служби у Донецькій області (, місцезнаходження: 87500, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська, буд. 59).

23.07.2021 позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з заявою про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

В обґрунтування заяви позивач вказав, що на даний час рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22.10.2019 року в адміністративній справі №200/9441/19-а, яке набрало законної сили щодо зобов`язання Головного управління ДПС у Донецькій області перерахувати переплату, що обліковується на бюджетному рахунку з податку на додану вартість №UA 9005339 (КБК платежу 14010100) як сума невідшкодованого бюджетного відшкодування податку на додану вартість, в сумі 31487,37 грн. на бюджетний рахунок № 7005339 з екологічного податку, який справляється за викиди в атмосферне повітря двоокису вуглецю стаціонарними джерелами забруднення (КБК 19011000) не виконано.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 30 липня 2021 року задоволеноклопотання позивача про встановлення Головному управлінню ДПС у Донецькій області судового контролю за виконанням судового рішення у справі №200/9441/19-а, зобов`язано Головне управління ДПС у Донецькій області протягом одного місяця з дня отримання цієї ухвали подати звіт про виконання судового рішення від 22.10.2019 року в адміністративній справі №200/9441/19-а.

Відповідач, не погоджуючись з таким рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати та відмовити в задоволені заяви про встановлення судового контролю. Апелянт вважає, що ухвала суду першої інстанції прийнята за неповно встановлених обставин справи та з порушенням норм процесуального права, а саме ст. 6, ст. 90, ст. 124, ст. 125, ст. 126, ст. 242, п. 3 ч. 1 ст. 248, ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України (далі: КАС України), ч. 5 ст. 13, ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 №3477, що призвело до неправильного вирішення питання про встановлення судового контролю за виконанням рішення у цій справі.

В обґрунтування скарги зазначено, що суд безпідставно розглянув заяву без повідомлення відповідача, чим порушив право на участь у розгляді справи.

Суд першої інстанції перш за все був зобов`язаний пересвідчитись у вичерпаності інших процесуальних засобів щодо належного виконання судового рішення, які застосовуються як судом за власною ініціативою (наприклад, зміна поряду та способу виконання судового рішення), так і самим відповідачем в особі ГУ ДПС у Донецькій області.

Суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про невиконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22.10.2019 по справі №200/9441/19-а, незважаючи на неухильне виконання ГУ ДПС у Донецькій області рішень суду, а в разі неможливості його виконання з підстав, які не залежать від волі ГУ ДПС у Донецькій області.

Крім того, обраний позивачем спосіб захисту своїх прав шляхом подання заяви про встановлення судового контролю по справі №200/9441/19-а не усуває юридичні колізії, пробіли у законодавстві, які обумовлюють проблематику виконання судового рішення без зміни порядку та пособу його виконання та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому у спосіб встановлення судового контролю рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22.10.2019 по справі №200/9441/19-а неможливо захистити чи відновити права ТОВ «Слов`янська сіль».

Помилковість встановлення судового контролю за виконанням рішення полягає у передчасній позиції суду першої інстанції про те, що рішення суду у цій справі може бути не виконано, що у повному обсязі спростовується наведеними відповідачем та свідчить про вчинення ГУ ДПС у Донецькій області всіх залежних від нього заходів, спрямованих на виконання судового рішення.

З метою неухильного виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22.10.2019 по справі №200/9441/19-а, ГУ ДПС у Донецькій області вчинило всі передбачені законом дії та направило до Державної податкової служби України та головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) листи.

На виконання вимог діючого законодавства, переплата (інтегрованій картки за кодом класифікації доходів бюджету - 14060100), яка виникла внаслідок ухвал суду по податковим повідомленням рішенням, стала джерелом сплати самостійно нарахованих ТОВ «Слов`янська сіль» грошових зобов`язань станом на поточну дату: 12240112,85 грн - є переплатою, яка виникла за рахунок перерахування платником до бюджету коштів з рахунку в системі електронного адміністрування ПДВ (далі: СЕ А ПДВ). Кошти, зараховані на рахунок платника в СЕА ПДВ, є коштами, які використовуються виключно у цілях, визначених пунктом 200 -1.5 статті 200 -1 Кодексу та погашення податкового боргу з податку на додану вартість (пункт 200-1.7 статті 200 -1 ПК України). Кошти з рахунку платника в СЕА ПДВ можуть бути перераховані в погашення податкового боргу виключно з ПДВ, а сума коштів, що перевищує суму задекларованих до сплати до бюджету податкових зобов`язань з ПДВ та суму податкового боргу з ПДВ, може бути перерахована на поточний рахунок платника податку за його заявою. Враховуючи наведені обставини, ГУ ДПС у Донецькій області не має ні функцій ні механізму відновлення або зміни структури переплати в ІКП платника.

Судом першої інстанції було залишено поза увагою факт звернення ГУ ДПС у Донецькій області до Донецького окружного адміністративного суду з заявою про ініціювання судом зміни порядку і способу виконання зазначеного рішення з урахуванням правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2019 по справі №826/7380/15. Проте заява судом не розглянуто та ухвалою від 17.05.2021 року повернуто заявникові у зв`язку з несплатою ГУ ДПС у Донецькій області судового збору.

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2021 року замінено в адміністративній справі № 200/9441/19-а позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Руссоль-Україна" на Товариство з обмеженою відповідальністю «Слов`янська сіль», та відповідача - Головне управління ДПС у Донецькій області () на Головне управління ДПС у Донецькій області (), як відокремлений підрозділ ДПС України.

Представник позивача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Представник відповідача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2019 року, залишено без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2020 року, позов задовольнив, а саме суд: визнав протиправною бездіяльність Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області щодо невиконання вимог пункту 87.1. статті 87 Податкового кодексу України, а саме, про неперерахування переплати, що обліковується на бюджетному рахунку з податку на додану вартість (КБК платежу 14010100) як сума невідшкодованого бюджетного відшкодування податку на додану вартість, в сумі 31487,37 грн. на бюджетний рахунок № НОМЕР_1 з екологічного податку, який справляється за викиди в атмосферне повітря двоокису вуглецю стаціонарними джерелами забруднення (КБК 19011000); зобов`язав Головне управління Державної фіскальної служби у Донецькій області перерахувати переплату, що обліковується на бюджетному рахунку з податку на додану вартість №UA 9005339 (КБК платежу 14010100) як сума невідшкодованого бюджетного відшкодування податку на додану вартість, в сумі 31487,37 грн. на бюджетний рахунок № НОМЕР_1 з екологічного податку, який справляється за викиди в атмосферне повітря двоокису вуглецю стаціонарними джерелами забруднення (КБК 19011000); стягнув з Головного управління Державної фіскальної служби України у Донецькій області за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Руссоль-України" витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1921,00 грн.

Заява позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення обґрунтована тим, що на даний час рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22.10.2019 в адміністративній справі №200/9441/19-а, яке набрало законної сили щодо зобов`язання Головного управління ДПС у Донецькій області перерахувати переплату, що обліковується на бюджетному рахунку з податку на додану вартість №UA 9005339 (КБК платежу 14010100) як сума невідшкодованого бюджетного відшкодування податку на додану вартість, в сумі 31487,37 грн. на бюджетний рахунок № 7005339 з екологічного податку, який справляється за викиди в атмосферне повітря двоокису вуглецю стаціонарними джерелами забруднення (КБК 19011000) не виконано.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно ч. 2, 3 ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

У рішенні від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз.1 пп.3.2 п.3, абз.2 п.4 мотивувальної частини).

Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п. 40).

Статтею 370 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За приписами частин 1 та 2 статті 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З аналізу зазначених норм законодавства слідує, що КАС України регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.

Законодавець фактично наділив суд повноваженнями контролю за виконанням того, що для суб`єкта владних повноважень передбачив у своєму рішенні адміністративний суд.

Правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15 (адміністративне провадження № К/9901/5159/18) звертав увагу, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання або неналежне виконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Крім того, Верховний Суд зазначив, що наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС (ст. 382 КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція викладена і в постанові ВС від 03.04.2019 року у справі №820/4261/18.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2020 року у справі № 800/320/17 сформульовано правовий висновок про можливість встановлення судового контролю, передбаченого ст. 382 КАС України, після прийняття кінцевого рішення у справі.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що судовим рішенням, яке набрало законної сили, зокрема, зобов`язано Головне управління Державної фіскальної служби у Донецькій області перерахувати переплату, що обліковується на бюджетному рахунку з податку на додану вартість №UA 9005339 (КБК платежу 14010100) як сума невідшкодованого бюджетного відшкодування податку на додану вартість, в сумі 31487,37 грн. на бюджетний рахунок № НОМЕР_1 з екологічного податку, який справляється за викиди в атмосферне повітря двоокису вуглецю стаціонарними джерелами забруднення (КБК 19011000).

Матеріали справи свідчать, станом на дату звернення позивача з клопотанням про встановлення судового контролю за судовим рішенням, та розгляду клопотання, рішення суду не було виконано.

Докази які б підтверджували виконання відповідачем зазначеного судового рішення матеріали справи не містять.

Враховуючи викладене, суд обґрунтовано задовольнив заяву про встановлення судового контролю.

Суд не приймає посилання апелянта на те, що невиконання рішення суду сталося з незалежних від нього причин, а саме за відсутності механізму відшкодування податку на додану вартість, перерахування переплати, що обліковується на бюджетному рахунку як бюджетне відшкодування на інші податки та збори, оскільки причинам невиконання рішення суду про які зазначено у вказаних листах була надана оцінка у постанові Першого апеляційного адміністративного суду від 04 лютого 2020 року, згідно якої позивач не може бути позбавлений права на власний розсуд розпоряджатися наданими законом можливостями використання суми бюджетного відшкодування також за відсутності механізму реалізації такого права, а тому вказані у листах причини невиконання рішення суду не можуть бути враховані як поважні причини невиконання рішення суду.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на лист що був адресований ДПС України для надання роз`яснення стосовно виконання рішення суду, як доказ вчинення позивачем дій направлених на виконання рішення суду, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки в даному випадку саме судове рішення є підставою для перерахування переплати. Внесені в законодавство зміни не скасовують рішення суду та не звільняють відповідача від обов`язку його виконання.

Крім того, суд наголошує, що відповідач в апеляційній скарзі одночасно зазначає, про виконання рішень суду та неможливості його виконання з підстав, які не залежать від нього.

Щодо твердження апелянта на те, що суд безпідставно розглянув заяву без повідомлення відповідача, чим порушив право на участь у розгляді справи, з посиланням на висновки Верховного Суду викладені в постанові від 16.12.2020 по справі № 200/4342/20-а, суд зазначає, що нормами чинного КАС України не встановлено порядок розгляду заяв про встановлення судового контролю та обов`язковість участі сторін під час її розгляду. Крім того, положення чинного КАС України передбачають право суду на встановлення такого контролю, зокрема, безпосередньо в рішенні суду ухваленого за результатами розгляду.

Суд не приймає посилання апелянта на постанови Верховного Суду від 16.12.2020 по справі № 200/4342/20-а в підтвердження порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки вказані рішення було прийнято на підставі інших ніж у даній справі обставин.

Щодо посилання апелянта на те, що обраний позивачем спосіб захисту своїх прав шляхом подання заяви про встановлення судового контролю не відповідає об`єкту порушеного права та не захистить чи відновить права позивача, суд зазначає, що за положенням законодавства встановлення судового контролю не є способом захисту порушеного права. Виконання судового рішення є частиною процедури відновлення порушеного права особи в судовому порядку, при цьому обов`язок суду контролювати виконання свого рішення закріплено безпосередньо Конституцією України, колегія суддів зазначає, що встановлення судового контролю за виконанням рішення суду є однією з гарантій виконання такого рішення.

Стосовно посилання апелянта на помилковість висновків суду, що рішення суд у цій справі може бути не виконано, суд зазначає, що вказані висновки є власними міркуваннями та припущеннями відповідача. При цьому такі висновки не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а можуть ґрунтуватися лише на належних і допустимих доказах. Суд наголошує, що за результатами розгляду судом поданого відповідачем на виконання ухвали суду звіту про виконання рішення суду, буде вирішуватись питання належне або неналежне виконання відповідачем рішення суду.

Щодо посилання апелянта на факт звернення ГУ ДПС у Донецькій області до суду з заявою про зміну порядку і способу виконання зазначеного рішення з урахуванням правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2019 по справі №826/7380/15, суд зазначає, що подання такої заяви не звільняє відповідача від виконання рішення суду та не є підставою для відмови в встановлені контролю. Крім того, як зазначає апелянт, заява повернута відповідача ухвалою від 17.05.2021 у зв`язку з несплатою судового збору, яка не скасована.

З огляду на наведене вище, суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки відповідачем не виконано рішення суду, заява позивача, про зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення підлягає задоволенню.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 316 КАС України, обумовлює для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Керуючись ст.308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області, як відокремленого підрозділу ДПС України на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 30 липня 2021 р. у справі № 200/9441/19-а - залишити без задоволення.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 30 липня 2021 р. у справі № 200/9441/19-а - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дати проголошення.

Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 29 вересня 2021 року.

Суддя-доповідач: Е.Г. Казначеєв

Судді: І.В. Геращенко

Г.М. Міронова