Справа № 462/2712/21
Суддя: Гедз Б. М.
Дата ухвалення: 2021-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 462/2712/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2021 року Залізничний районний суд м. Львова

в складі головуючої судді - Гедз Б.М.

за участю секретаря судових засідань - Ясниської В.Я.

представника позивача - адвоката Телішевського І.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову інспектора Управління патрульної поліції у Львівській області Копак М.О., серії ЕАН № 3918355 від 15.03.2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 статті 121 КУпАП. Позов обгрунтовує тим, що постановою інспектора Управління патрульної поліції у Львівській області Копак М.О. серії ЕАН № 391855 від 15.03.2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 51,00 грн. Позов обгрунтовє тим, що згідно постанови він керував транспортним засобом, обладнаним засобами пасивної безпеки та був не пристебнутим ременем безпеки, чим порушив п. 2.3., однак вказаних вимог ПДР не порушував. Зазначає, що керував автомобілем, який виконує функції таксі, тому в межах населених пунктів йому дозволено не пристібатись ременем безпеки. При цьому, 15.03.2021 року він здійснював перевезення пасажира та керував таксі із пристебнутим ременем безпеки, на пр. Чорновола у м. Львові був зупинений поліцейським, який запропонував бути свідком при оформленні порушення ПДР іншим водієм, погодившись, він відстебнув ремінь безпеки та вже збирався вийти з автомобіля, однак його пасажир заперечив та наполягав, що поспішає, тому як водій таксі був змушений відмовитись від участі як свідок. В цей же час до них підійшла інша інспектор поліції та повідомила, що в такому випадку, оскільки вони відмовились бути свідками, вона складає постанову за керування транспортним засобом без пристебнутого ременя безпеки. Позивач вважає винесену інспектором постанову неправомірною, оскільки в його діях відстуній склад будь якого правопорушення, тому просить позов задоволити, постанову про накладення адміністративного стягнення скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо нього закрити.

Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 26.04.2021 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

19.07.2021 року позивачем, на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху, подано письмову заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 23.07.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній адміністративній справі.

Представник позивача у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позові.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, про причини неявки суд не повідомлено, відзиву у визначений судом строк не подано, заява про продовження строку для подання відзиву до суду також не надходила.

В силу вимог ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши в сукупності зібрані в справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Як встановлено судом з матеріалів справи, 15 березня 2021 року поліцейським молодшим лейтенантом поліції УПП у Львівській області Копак Марії Олегівни винесено постанову серії ЕАН № 3918355 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 51 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбаченого ч. 5 статті 121 КУпАП.

Згідно вказаної постанови 15 березня 2021 року о 01.20 год. на проспекті В`ячеслава Чорновола, 44 у м. Львові ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керував автомобілем Chevrolet Lacetti, номерний знак НОМЕР_1 , обладнаним засобами пасивної безпеки та був непристебнутий ременем безпеки, чим порушив вимоги п. 2.3. в ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до п. 2.3. «в» для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Позивач у позовній заяві зазначає, що йому як водію транспортного засобу, який виконує функції таксі під час керування автомобілем в населених пунктах дозволено не пристібатись ременем безпеки.

Закон України «Про автомобільний транспорт» наводить визначення терміну транспортного засобу спеціального призначення як транспортний засіб, призначений для виконання спеціальних робочих функцій (для аварійного ремонту, автокран, пожежний, автобетономішалка, вишка розвідувальна чи бурова на автомобілі, для транспортування сміття та інших відходів, технічна допомога, автомобіль прибиральний, автомобіль-майстерня, радіологічна майстерня, автомобіль для пересувних телевізійних і звукових станцій тощо).

Натомість таксі віднесено до транспортного засобу спеціалізованого призначення.

Так, згідно ЗУ «Про автомобільний транспорт» транспортний засіб спеціалізованого призначення - транспортний засіб, який призначений для перевезення певних категорій пасажирів чи вантажів (автобус для перевезення дітей, осіб з інвалідністю, пасажирів певних професій, самоскид, цистерна, сідельний тягач, фургон, спеціалізований санітарний автомобіль екстреної медичної допомоги, автомобіль інкасації, ритуальний автомобіль тощо) та має спеціальне обладнання (таксі, броньований, обладнаний спеціальними світловими і звуковими сигнальними пристроями тощо).

З огляду на наведені норми вбачається, що чинне законодавство у сфері дорожнього руху та його безпеки не містить виключення щодо обов`язку керування транспортним засобом із пристебнутим ременем безпеки для водіїв транспортних засобів спеціалізованого призначення, зокрема таксі.

При цьому, в обгрунтування заявлених позовних вимог позивач стверджує, що незважаючи на право, на його думку, керування автомобілем, що виконує функції таксі без пристебнутого ременя безпеки, 15.03.2021 року він керував транспортним засобом будучи пристебнутим, а протиправну постанову інспектором винесено лише за фактом його відмови бути свідком оформлення ними допущеного іншим водієм порушення Правил дорожнього руху.

Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно до статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, із аналізу положення статті 77 КАС України вбачається, що обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Тобто, обов`язок відповідача доказування правомірності винесного ним рішення не слід розуміти, як те, що позивач повністю звільнений від обов`язку доказування своїх вимог.

Наведене узгоджується з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 14.02.2018 року по справі № 536/583/17 та від 14.03.2018 року у справі № 760/2846/17.

Водночас, як вбачається із позовної заяви позивач заперечуючи щодо вчинення ним інкримінованого йому адміністративного правопорушення, в свою чергу не надає жодних доказів, які б спростовували зафіксований інспектором поліції у постанові про адміністратвине правопорушення факт керування позивачем транспортним засобом із непристебнутим ременем безпеки.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до статті 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно п. 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги ПДР.

За змістом статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Підсумовуючи все вищенаведене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

При цьому, відповідно до приписів частини 3 статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що постанову серії ЕАН № 3918355 від 15.03.2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену поліцейським молодшим лейтенантом поліції УПП у Львівській області Копак Марією Олегівною слід залишити без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 без задоволення.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 20, 44, 77, 241, 243-246, 271, 286 КАС України, ст.ст. 121, 268, 283 КУпАП, суд, -

ухвалив:

позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - залишити без задоволення.

Постанову серії ЕАН № 3918355 від 15.03.2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену поліцейським молодшим лейтенантом поліції УПП у Львівській області Копак Марією Олегівною - залишити без змін.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя: (підпис) Б.М. Гедз

З оригіналом згідно.

Суддя: Б.М.Гедз