Справа № 335/10288/21
Суддя: Крамаренко І. А.
Дата ухвалення: 2021-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2021 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Крамаренко І.А., за участі секретаря судового засідання Деркач А.А., представників позивача Деркача М.Г., Лагуткова Д.О., відповідача громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_1 , перекладача Данько О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду, адміністративну справу за позовом Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області до громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), про примусове видворення за межі України та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, -

ВСТАНОВИВ:

Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області звернувся до суду з адміністративним позовом до громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_1 про примусове видворення за межі України та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, мотивуючи свої вимоги тим, що 28.09.2021 під час проведення цільових профілактичних заходів з нагляду та контролю за виконанням законодавства в міграційній сфері під умовною назвою «Мігрант», працівниками УДМС у Запорізькій області спільно із співробітниками УСБУ у Запорізькій області, у ході здійснення заходів щодо встановлення місця перебування іноземців, які не виконали рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни, прийняті Управлінням ДМС у Запорізькій області, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Центральна, 9, був виявлений громадянин Республіки Таджикистан ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 06.10.2020 Управлінням ДМС у Запорізькій області, за порушення законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, у відношенні громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_1 , було прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни, із зобов`язанням його покинути територію України у термін до 30.10.2020. Матеріали рішення про примусове повернення свідчать, що з рішенням про примусове повернення іноземця ознайомлено, рішення до суду не оскаржувалось. Відповідно до бази даних інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи «Аркан-ДМС», іноземець не покинув територію України (остання перевірка здійснена 28.09.2021). Станом на 06.10.2020 (на момент прийняття рішення про примусове повернення) громадянин Республіки Таджикистан ОСОБА_4 перебував на території України понад 90 днів протягом 180 днів. Дозволений строк перебування на території України у громадянина ОСОБА_5 , відповідно до п. 1 Наказу № 884, закінчився 04.03.2020. З 05.03.2020 громадянин ОСОБА_4 перебуває на території України незаконно, ухиляється від виїзду з України до країни походження або третьої країни після закінчення встановленого терміну перебування в Україні.

Тому, позивач просить суд примусово видворити відповідача за межі України, затримати його та помістити його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України, з метою його ідентифікації та забезпечення виконання рішення суду про примусове видворення за межі території України, терміном на шість місяців.

У судовому засіданні представники позивача позов підтримали та просили його задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні пояснив, що з позовом ознайомлений, обставини зазначені у позові підтверджує. Рішення про примусове повернення до країни походження від 06.10.2020 не виконав, у зв`язку з відсутністю коштів для повернення до Республіки Таджикистан. Також зазначив, що перебуває у шлюбі із громадянкою України. Просить надати йому строк 2-3 місяці для вирішення цього питання.

Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами у межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином Республіки Таджикистан, його особа посвідчується копією паспортного документа НОМЕР_1 , виданим 08.11.2019 зі строком дії до 07.11.2029.

Постановою начальника Управління ДМС України в Запорізькій області ПН МЗП №000886 від 06.10.2020 ОСОБА_3 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.203 КУпАП (порушення правил перебування на території України) у вигляді штрафу в розмірі 2040,00грн.

06.10.2020 головним спеціалістом відділу організації запобігання нелегальній міграції, реадмісії та видворення УДМС України у Запорізькій області прийнято рішення про примусове повернення відповідача за межі України із зобов`язанням його покинути територію України в строк до 30.10.2020.

Копію вказаного рішення відповідач отримав особисто 06.10.2020.

У даному випадку суд виходить з того, що відповідач, який є громадянином Республіки Таджикистан, після закінчення передбаченого законодавством строку законного перебування на території України 90 днів, тобто після 04.03.2020 перебуває на території України незаконно, із заявою про продовження строку перебування на території України в установленому порядку не звертався, посвідчення на постійне чи тимчасове проживання в Україні в установленому порядку не отримував.

Жодних обставин, передбачених ст.4 Закону, які б свідчили про законність його перебування на території України, відповідач не повідомив і вони судом не встановлені.

При цьому, після прийняття уповноваженим державним органом рішення про примусове повернення за межі України, згідно з яким відповідач зобов`язаний був самостійно покинути територію України в строк до 30.10.2020, він це рішення протягом тривалого часу добровільно не виконав, поважних причин цьому не зазначив, що відповідно до ч.1 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» є підставою для примусового видворення відповідача з території України із забороною подальшого в`їзду в Україну строком на п`ять років.

З метою здійснення контролю за правильним і своєчасним виконанням рішення про примусове повернення, встановлення місця перебування на території України громадянина ОСОБА_5 та вжиття відносно нього заходів відповідно до статті 30 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», Управлінням ДМС України у Запорізькій області здійснювались наступні заходи:

- проводилась перевірка інформації щодо перетину державного кордону гр. ОСОБА_6 за інтегрованою міжвідомчою інформаційно-телекомунікаційною системою «Аркан»;

- 18.01.2021 за вих. № 2301.5/972-21, 10.03.2021 за вих. № 2301.5/5523-21, 24.06.2021 за вих. № 2301.5/14412-21, 30.08.2021 за вих. № 2301.5/20597-21 до територіальних органів ДМС України була направлена інформація про не виконання вказаною особою рішення про примусове повернення та у разі його виявлення вжиття заходів відповідно до діючого законодавства;

- 18.01.2021 за вих. № 2301.5/974-21, 10.03.2021 за вих. № 2301.5/5522-21, 24.06.2021 за вих. № 2301.5/14413-21, 30.08.2021 за вих. № 2301.5/20592-21 до територіальних підрозділів УДМС у Запорізькій області була направлена інформація про не виконання вказаною особою рішення про примусове повернення та у разі його виявлення вжиття заходів відповідно до діючого законодавства;

- 01.06.2021 працівниками УДМС у Запорізькій області була здійснена перевірка адреси мешкання гр. ОСОБА_5 - АДРЕСА_1 . За вказаною адресою двері ніхто не відчинив.

- 14.07.2021 та 21.07.2021 працівниками УДМС у Запорізькій області була повторно здійснена перевірка адреси мешкання гр. ОСОБА_5 - АДРЕСА_1 . Під час перевірки двері відчинив син громадянки ОСОБА_7 та пояснив, що матері немає, а її чоловік ОСОБА_4 знаходиться на роботі (працює у пункті прийому вторинної сировини), за якою адресою не знає. Також повідомив, що ОСОБА_4 мешкає разом з ними за вказаною адресою та з 2020 року не виїжджав з України.

З метою виявлення неврегульованого мігранта, працівниками були обстежені пункти прийому сировини і склотари за адресами: АДРЕСА_2 та 8, АДРЕСА_3 , отримати інформацію про місцезнаходження ОСОБА_5 не виявилось можливим.

Так, судом не встановлено жодних обставин, які б згідно з ст.31 вказаного Закону унеможливлювали примусове видворення відповідача з території України, зокрема, становили для нього реальну загрозу його життю, свободі або здоров`ю чи призвели до інших негативних наслідків.

Крім того, ті обставини, що відповідач незаконно перебуває на території України, рішення про примусове повернення його за межі України добровільно на протязі тривалого часу не виконує, територію України до теперішнього часу самостійно не покинув, хоча такого свого обов`язку не заперечує, поважних причин для невиконання рішення про примусове повернення не зазначив і відповідних доказів суду не надав, відомості про наявність у нього сталих соціальних зв`язків, постійного місця проживання та постійних джерел доходів в матеріалах справи відсутні, свідчать, на думку суду, про те, що відповідач може ухилятися від виконання рішення про його примусове видворення і перешкоджатиме проведенню процедури видворення, у зв`язку з чим відповідно до п.1 ч.1 ст.289 КАС України є достатні та обґрунтовані підстави для його затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, строком на шість місяців.

Жодних доказів на підтвердження наміру самостійно виїхати з України та прийняття будь-яких заходів для цього відповідач суду не подав.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України встановлює Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Згідно з частиною першою статті 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянств в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорам України.

Частиною першою статті 16 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в`їжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону.

Іноземці та особи без громадянства, які в`їхали в Україну на інших законних підставах, не передбачених частинами другою - чотирнадцятою цієї статті, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в`їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України (частина п`ятнадцята статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»).

За приписами частини першої статті 21 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» в`їзд в Україну, перебування на території України та транзитний проїзд через територію України іноземців та осіб без громадянства здійснюється за наявності достатнього фінансового забезпечення або наявності можливості отримати таке забезпечення законним способом на території України. Порядок підтвердження достатнього фінансового забезпечення та його розмір встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно визначення пункту 14 частини першої статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

За приписами частини першої статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення (частина п`ята статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»).

Статтею 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства повинні передувати дві обставини: перша - прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення та друга - ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 7 листопада 2019 року у справі №367/2334/19, від 8 серпня 2019 року у справі №362/1634/19, від 27 лютого 2020 року у справі №585/2811/19, від 20 жовтня 2020 року у справі №743/1027/18.

Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземцям та особам без громадянства, зазначеним у цій статті, забороняється подальший в`їзд в Україну строком на п`ять років.

Оскільки відповідач не виконав в установлений строк без поважних причин рішення позивача про примусове повернення; у відповідача відсутні документи на право перебування на території України та документи, що дозволяють здійснити виїзд за межі країни; відповідач не відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту, а підстави вважати, що відповідач підпадає під захист статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» відсутні, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги щодо примусового видворення відповідача за межі України та заборону відповідачеві подальший в`їзд в Україну строком на п`ять років підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить затримати відповідача, із поміщенням його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні до виконання рішення.

Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Згідно із статтею 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:

1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України;

2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації;

4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Суд вважає, що затримання відповідача, незважаючи на серйозність заходу, з огляду на встановлені судом фактичні обставини, є цілком виправданим, оскільки в цьому випадку застосування інших, менш суворих заходів, буде недостатнім для гарантування виконання відповідачем певних обов`язків, пов`язаних із залишенням території України, так як, відповідач не працевлаштований, коштів на самостійне придбання квитків та відновлення документів не має, отже, не має коштів на внесення застави та не може бути переданий на поруки підприємства, установи чи організації.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги в частині затримання відповідача та поміщення його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України, з метою його ідентифікації та забезпечення виконання рішення суду про примусове видворення за межі України, терміном на шість місяців є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 371 КАС України суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 5, 79, 7279, 90, 241, 242, 243, 246, 250, 255, 288, 289, 371 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов Управління Державної міграційної служби України у Запорізькій області (, адреса: м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, буд. 90) до громадянина Республіки Таджикистана ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) про примусове видворення за межі України та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України задовольнити.

Примусово видворити громадянина Республіки Таджикистана ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі України.

Заборонити громадянину Республіки Таджикистана ОСОБА_8 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , подальший в`їзд в Україну строком на п`ять років.

Затримати громадянина Республіки Таджикистана ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , та помістити його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, терміном на шість місяців, до 28 березня 2022 року.

Допустити рішення до негайного виконання.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Оскарження рішення не зупиняє його негайного виконання.

Суддя: І.А. Крамаренко