Справа № 280/5528/21
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2021-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

29 вересня 2021 року Справа № 280/5528/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (м. Запоріжжя, адреса: 69057, м. Запоріжжя, вул. Соборний, 158-Б; )

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (надалі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі по тексту, відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо не включення позивачу в розрахунок та перерахунок пенсії заробітної плати для призначення пенсії за віком за такі періоди роботи: з 21 грудня 2004 року по 03 липня 2012 року з 27 листопада 2012 року по 22 лютого 2013 року з 17 листопада 2018 року по 17 серпня 2019 року щодо не нарахування 5% за надлишковий понад 35 років стаж;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії з 17 жовтня 2019 року з включенням до розрахунку та перерахунку пенсії сум заробітної плати, отриманої мною в періоди роботи: з 21 грудня 2004 року по 03 липня 2012 року з 27 листопада 2012 року по 22 лютого 2013 року з 17 листопада 2018 року по 17 серпня 2019 року, а також нарахувати з 17 жовтня 2019 року 5% за надлишковий понад 35 років стаж, щодо не включення стажу роботи на шкідливих роботах в період з 29 липня 1991 року по 11 липня 1994 року.

Ухвалою суду від 05 липня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року по справі №280/6257/20 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснено зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи на території Російської Федерації з 21 грудня 2004 року по 03 липня 2012 року, з 27 листопада 2012 року по 22 лютого 2013, з 17 листопада 2018 по 07 серпня 2019 року. Разом з тим, що заробітна плата за вказані періоди визначена рівні «0». За висновком пенсійного органу відрахування в Пенсійний фонд Російської Федерації за вказаний період не проводились. Крім того, відповідачем не нараховано надбавку 5% за понаднормовий стаж. Позивач вважає такий висновок відповідача безпідставним, а його дії протиправними, у зв`язку із чим звернувся до суду із цим позовом. Просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач позовні вимоги не визнав, 20 липня 2021 року надав до суду відзив на адміністративний позов (вх.№40629), в якому зазначає, що пунктом 2 статті 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року передбачено, що для встановлення права на пенсію, в т.ч. пенсію на пільгових умовах та за вислугу років, в громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, придбаний на території будь-якого з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до вступу в силу дійсної Угоди. Враховуючи, що позивач за трудовою угодою з ТОВ Корпорація «Електросевкавмонтаж» працював за межами території РФ в Ісламській Республіці Іран, норми вказаних Угод не можуть розповсюджуватись на вказані правовідносини. З наведених підстав, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

27 липня 2021 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив (вх.№42350), в якій зазначає про хибність позиції відповідача, а доводи, наведені у відзиві на позовну заяву є безпідставними. Підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

Рішенням від 13.01.2020 № 98 позивачу, за його заявою від 03.01.2020 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 18 жовтня 2019 року.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року по справі №280/6257/20 задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_1 .

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо неврахування ОСОБА_1 для призначення пенсії за віком стажу роботи з 21.12.2004 по 03.07.2012, з 27.11.2012 по 22.02.2013, з 17.11.2018 по 07.08.2019 на території Російської Федерації та пільгового стажу за Списком № 2 на ВП «Запорізька АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом» з 21.01.1994 по 17.07.1994.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо неврахування ОСОБА_1 для призначення пенсії за віком у повному обсязі стажу роботи на ПАТ «Електропівденмонтаж» з 16.09.2013 по 29.05.2015 та на ПАТ «Електропівденмонтаж-10» з 02.06.2015 по 12.05.2016.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи на території Російської Федерації з 21.12.2004 по 03.07.2012, з 27.11.2012 по 22.02.2013, з 17.11.2018 по 07.08.2019.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до пільгового стажу за Списком № 2 період роботи ОСОБА_1 з 21.01.1994 по 17.07.1994, відповідно до довідки ВП «Запорізька АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом» про підтвердження наявного пільгового стажу для призначення пенсії за відсутністю трудової книжки або відповідних записів у ній №544 від 13.12.2019.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 у повному обсязі періоди роботи з 16.09.2013 по 29.05.2015 на ПАТ «Електропівденмонтаж» та з 02.06.2015 по 12.05.2016 на ПАТ «Електропівденмонтаж-10».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії за віком, з урахуванням зарахованого стажу та з урахуванням раніше сплачених сум.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору у розмірі 420,40 грн. (чотириста двадцять гривень 40 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Вказане рішення 09 березня 2021 року набрало законної сили та на його виконання видано виконавчі листи.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що при розрахунку пенсії ОСОБА_1 Головним управління Пенсійного фонду України його заробіток за період з 21.12.2004 по 03.07.2012, з 27.11.2012 по 22.02.2013, з 17.11.2018 по 07.08.2019 визначено на рівні «0». Вказане підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком (а.с. 28).

Також позивачу не встановлено 5% надбавку за понаднормовий стаж.

12 квітня 2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою з питань обчислення розміру його пенсії, виконаного на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року по справі №280/6257/20.

Листом Відділу обслуговування громадян №11 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 23 квітня 2021 року №5323-4606/Б-02/8-0800/21 повідомлено про зараховані до його стажу періоди, а також надано документи з його пенсійної справи, зокрема, розрахунок стажу та заробітної плати.

Також, листом Відділу обслуговування громадян №11 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 27 квітня 2021 року №5388-4606/Б-02/8-0800/21 сповіщено позивача про те, що в результаті проведення перерахунку на виконання рішення суду йому нарахована переплата у сумі 2390,00 грн. за період з 01 березня 2021 року по 30 квітня 2021 року.

Вищенаведене зумовило звернення позивача до суду із цим позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV), особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.

Згідно з частиною четвертою статті 24 Закону №1058-IV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Таким чином, призначення і виплата пенсій в Україні здійснюється також на підставі міжнародних договорів (угод), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.

Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав в сфері пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року (далі - Угода) пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди і членів їх сімей здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої вони проживають.

Метою Угоди є взаємне визнання і виконання державами-учасницями зобов`язань «відносно непрацездатних осіб, які набули право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження в СРСР і реалізують це право на території держав-учасниць Угоди». Держави-учасниці цієї Угоди, визнавши відповідальність за пенсійне забезпечення своїх громадян, взяли на себе зобов`язання щодо захисту їхніх пенсійних прав.

Статтею 5 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, яка підписана Україною 13.03.1992 року, передбачається, що ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав-учасниць Угоди.

Частинами другою - третьою статті 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасників Співдружності Незалежних Держав в області пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року передбачено, що для встановлення права на пенсію громадянам держав-учасників Угоди враховується трудовий стаж, придбаний на території будь-якої з цих держав, а так само на території колишнього СРСР за час до набрання чинності цієї Угоди. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Таким чином, на громадян України, які працювали на територіях інших держав учасниць Співдружності Незалежних Держав, які приєднались до вказаної Угоди, розповсюджувалась дія нормативних актів приймаючої Держави в галузі пенсійного забезпечення, у тому числі тих, які визначали порядок зарахування трудового стажу, його пільгового обчислення.

Статтею 3 Угоди також передбачено, що всі витрати, пов`язані зі здійсненням пенсійного забезпечення за цією Угодою, несе держава, що надає забезпечення. Взаємні розрахунки не проводяться, якщо інше не передбачено двосторонніми угодами.

З огляду на викладене, цією Угодою визначено стаж, який підлягає безумовному врахуванню при визначенні розміру пенсії, а відтак і заробіток за відповідний період підлягає включенню при обчисленні пенсії.

Судом досліджені довідки про заробітну плату, які враховуються для призначення пенсії.

Так, відповідно до наявних в матеріалах справи копій довідок, виданих ТОВ «Корпорація акціонерної компанії «Електросевкавмонтаж» (Російська Федерація) ОСОБА_1 нараховувалась заробітна плата, з якої був сплачений єдиний соціальний податок до МНС Росії за встановленими ставками, що до зазначено у кожній довідці окремо у примітці.

Крім того, з Акту №5 від 15 січня 2020 року за результатами документальної перевірки достовірності документів судом встановлено, що з сум заробітної плати гр. ОСОБА_1 за період з 2005 року по 2013 рік було сплачено єдиний соціальний податок в МНС Росії за встановленими ставками.

Суд критично оцінює твердження представника відповідача про те, що відрахування із заробітної плати позивача до Пенсійного фонду Росії не проводились, оскільки в матеріалах справи наявне страхове свідоцтво державного пенсійного страхування позивача за №110-818-363-25, тобто позивач був застрахованою особою, та за нього, як за застраховану особу роботодавцем сплачувався єдиний соціальний податок до органів Пенсійного фонду Російської Федерації, про що також зазначено у згадуваних вище довідках про заробітку плату.

Також суд відхиляє посилання на справу №280/2049/21, оскільки там судом встановлено, що у наданих довідках ТОВ «Енергопрогрес» про заробітну плату, що враховується при розрахунку пенсії міститься примітка, що з 2012 року з вказаних у документі сум виплат, не здійснювалось нарахування та виплата страхових внесків в Пенсійний фонд РФ на підставі статті 7 Федерального Закону від 24 липня 2009 року №212-ФЗ.

Отже, дії відповідача щодо не включення позивачу в розрахунок та перерахунок пенсії заробітної плати для призначення пенсії за віком за такі періоди роботи: з 21 грудня 2004 року по 03 липня 2012 року з 27 листопада 2012 року по 22 лютого 2013 року з 17 листопада 2018 року по 17 серпня 2019 року, є протиправними.

У частині першій статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що за кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абзацом першим цієї частини. Наявний в особи понаднормовий страховий стаж не може бути обмежений.

Судом встановлено, що страховий стаж позивача складає 40 років 4 місяці 24 дні, а тому йому має бути встановлена до пенсії надбавка в розмірі 5% від розміру пенсії.

Разом з тим, з наданих до матеріалів справи вбачається, що позивачу вказана надбавка після виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2020 року по справі №280/6257/20 встановлена не була, що зумовлює висновок суду про задоволення позовних вимог в цій частині.

Як наслідок, слід зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії з 17 жовтня 2019 року з включенням до розрахунку та перерахунку пенсії сум заробітної плати, отриманої позивачем в періоди роботи: з 21 грудня 2004 року по 03 липня 2012 року з 27 листопада 2012 року по 22 лютого 2013 року з 17 листопада 2018 року по 17 серпня 2019 року, а також нарахувати з 17 жовтня 2019 року 5% за надлишковий понад 35 років стаж, щодо не включення стажу роботи на шкідливих роботах в період з 29 липня 1991 року по 11 липня 1994 року.

Згідно із частинами першою та другою статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ.

У пункті 50 рішення Європейського суду з прав людини «Щокін проти України» (№23759/03 та №37943/06) зазначено про те, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Говорячи про «закон», стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях цієї Конвенції (див. рішення у справі «Шпачек s.r.о.» проти Чеської Республіки» (SPACEK, s.r.o. v. THE CZECH REPUBLIC № 26449/95). Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні (див. рішення у справі «Бейелер проти Італії» (Beyeler v. Italy № 33202/96).

Суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Водночас, відповідно до даного Висновку згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, від різних правових положень, звичаїв, доктринальних принципів, а також ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема, у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява №63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що, відповідно до частини першої статті 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин, судовий збір сплачений позивачем в розмірі 908,00 грн. стягується відповідно до статті 139 КАС України на її користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, а саме Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Керуючись статтями 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (м. Запоріжжя, адреса: 69057, м. Запоріжжя, вул. Соборний, 158-Б; ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо не включення ОСОБА_1 , в розрахунок та перерахунок пенсії заробітної плати для призначення пенсії за віком за такі періоди роботи: з 21 грудня 2004 року по 03 липня 2012 року, з 27 листопада 2012 року по 22 лютого 2013 року, з 17 листопада 2018 року по 17 серпня 2019 року щодо не нарахування 5% за надлишковий понад 35 років стаж.

Зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок пенсії з 17 жовтня 2019 року з включенням до розрахунку та перерахунку пенсії сум заробітної плати, отриманої ОСОБА_1 в періоди роботи: з 21 грудня 2004 року по 03 липня 2012 року з 27 листопада 2012 року по 22 лютого 2013 року з 17 листопада 2018 року по 17 серпня 2019 року, а також нарахувати з 17 жовтня 2019 року 5% за надлишковий понад 35 років стаж, щодо не включення стажу роботи на шкідливих роботах в період з 29 липня 1991 року по 11 липня 1994 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з урахуваннями доповнень пункту 3 розділу VІ Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 29 вересня 2021 року.

Суддя Д.В. Татаринов