Справа № 420/12467/21
Суддя: Єфіменко К.С.
Дата ухвалення: 2021-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши в письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом Державного закладу «Південноукраїнський за національний педагогічний університет імені К.Д.Ушинського» (вул.Старопортофранківська,26, м.Одеса, 65020) до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області (вул..Прохорівська,6, м.Одеса, 65091) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов Державного закладу «Південноукраїнський за національний педагогічний університет імені К.Д.Ушинського» до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області, за результатом якого позивач просить:

Визнати протиправною бездіяльність Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області, яка полягає у відсутності реагування на лист Державного заклад «Південноукраїнський національний педагогічний університет ім. К.Д. Ушинського" від 13 липня 2021 року № 1246/07 щодо можливості надання дозволу на поновлення роботи частини навчально-тренувального та оздоровчо-реабілітаційного центру «Буревісник» за адресою: 65038, м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, 125;

зобов`язати Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області надати згоду на поновлення роботи частини навчально тренувального та оздоровчо-реабілітаційного центру «Буревісник» за адресою: 65038, м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, 125, а саме: спортивного та футбольного майданчиків, тенісного корту.

В обґрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві зазначив, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду вiд 22.11.2018 року по справі 1540/3809/18 було зупинено роботу навчально-тренувального та оздоровчо-реабілітаційного центру «Буревісник» за адресою: 65038, м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, 125 до повного усунення Державним закладом «Південноукраїнський національний педагогічний університет ім. К.Д. Ушинського" порушень вимог законодавства у сфері пожежної, техногенної безпеки та цивільного захисту, які впливають на ризик виникнення надзвичайних ситуацій, аварій чи пожеж та можуть спричинити загрозу життю та здоров`ю людей, зазначених в Актi №76 Головного управління ДСНС України в Одеській області від 25.05.2018 року. Державний заклад «Південноукраїнський національний педагогічний університет iм. К.Д. Ушинського" направив вiдповiдачу 13 липня 2021 року листа щодо можливості надання дозволу на поновлення роботи частини навчально-тренувального та оздоровчо реабілітаційного центру «Буревісник» за адресою: 65038, м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, 125, саме поновлення роботи спортивного та футбольного майданчиків, тенісного корту. Проте, станом на день звернення iз позовом відповіді на лист не отримано, представники відповідача із перевіркою території навчально-тренувального та оздоровчо-реабілітаційного центру «Буревісник» не виїжджали. Бездіяльність відповідача обмежує позивача у можливості використання об`єкта. У зв`язку з чим позивач звернувся до суду.

Ухвалою суду від 26.07.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (ст. 262 КАС України).

Відповідач своїм правом на подання відзиву, у встановлений ухвалою суду строк, не скористався.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду вiд 22.11.2018 року по справі 1540/3809/18 зобов`язано Державний заклад «Південноукраїнський Національний педагогічний університет імені К.Д. Ушинського» (Університет Ушинського), (65020, м. Одеса, вул. Старопортофранківська 26, ) зупинити роботу навчально- тренувального та оздоровчо-реабілітаційного центру «Буревісник» за адресою: 65038, м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, 125, , до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної, техногенної безпеки та цивільного захисту, які впливають на ризик виникнення надзвичайних ситуацій, аварій чи пожеж та можуть спричинити загрозу життю та здоров`ю людей, зазначених в Акті №76 від 25.05.2018 року.

Як зазначає позивач, на вказаного рішення суду було зупинено роботу навчально-тренувального та оздоровчо-реабілітаційного центру «Буревісник» за адресою: 65038, м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, 125 до повного усунення Державним закладом «Південноукраїнський національний педагогічний університет ім. К.Д. Ушинського" порушень вимог законодавства у сфері пожежної, техногенної безпеки та цивільного захисту, які впливають на ризик виникнення надзвичайних ситуацій, аварій чи пожеж та можуть спричинити загрозу життю та здоров`ю людей, зазначених в Актi №76 Головного управління ДСНС України в Одеській області від 25.05.2018 року.

Державний заклад «Південноукраїнський національний педагогічний університет iм. К.Д. Ушинського" направив відповідачу 13 липня 2021 року листа щодо можливості надання дозволу на поновлення роботи частини навчально-тренувального та оздоровчо-реабілітаційного центру «Буревісник» за адресою: 65038, м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, 125, саме поновлення роботи спортивного та футбольного майданчиків, тенісного корту.

Вказаного листа було отримано відповідачем 14 липня 2021 року, що підтверджується відповідним штампом про отримання на листі.

Проте, станом на день звернення iз позовом відповіді на лист не отримано, представники відповідача із перевіркою території навчально-тренувального та оздоровчо-реабілітаційного центру «Буревісник» не виїжджали, що і спонукало позивача звернутися до суду.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, проаналізувавши норми чинного законодавства України, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору у сукупності з наданими доказами, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" №877-V від 05.04.2007р. (далі - Закон №877).

Відповідно до частини 7 статті 7 Закону №877 на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Згідно до п.12 ч.1 ст.67 Кодексу цивільного захисту України до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить, зокрема, звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.

Відповідно до ч.2 ст.68 Кодексу цивільного захисту України визначено, що у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

Частиною 2 ст.70 Кодексу цивільного захисту України встановлено, що повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.

Також і ч.5 ст.4 Закону №877 виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання можуть бути зупинені повністю або частково виключно за рішенням суду.

Відновлення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання після призупинення можливе з моменту отримання органом державного нагляду (контролю), який ініціював призупинення, повідомлення суб`єкта господарювання про усунення ним усіх встановлених судом порушень.

Аналізуючи наведені правові норми можна дійти висновку про те, що підставою для скасування заходів реагування, застосованих судом за результатом розгляду адміністративної справи, є підтверджена відповідними доказами відсутність обставин, які стали передумовою для вжиття заходів реагування щодо державного нагляду (контролю).

Таким чином з аналізу статті 70 Кодексу цивільного захисту України та ч. 5 ст. 4 Закону України від 05.04.2007 № 877-V "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", у разі застосування за рішенням адміністративного суду заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів відновлення роботи таких об`єктів здійснюється згідно вимог ч. 5 ст. 4 Закону України від 05.04.2007 № 877-V "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" з моменту отримання органом державного нагляду (контролю), який ініціював призупинення, повідомлення суб`єкта господарювання про усунення ним усіх встановлених судом порушень.

Подібна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 21.12.2018 у справі № 815/1254/15, 07.10.2019 у справі № 810/3472/17, 28.05.2020 р. у справі № 520/3414/19.

Отже, приписи зазначених норм права містять умову можливості відновлення роботи призупинених об`єктів - з моменту отримання органом державного нагляду (контролю), який ініціював призупинення, повідомлення суб`єкта господарювання про усунення ним усіх встановлених судом порушень.

При цьому, Закон № 877 не містить обов`язку органу державного нагляду (контролю), який ініціював призупинення, після отримання такого повідомлення вчиняти будь-які дії як щодо відновлення роботи так і скасування заходів реагування.

Позивач у позові не навів норми чинного законодавства України, котрі би унормовували та зобов`язували орган державного нагляду (контролю) у разі отримання повідомлення суб`єкта господарювання про усунення ним усіх встановлених судом порушень вчиняти дії відновлення роботи об`єктів або скасування заходів реагування.

Водночас, суд відзначає, що предметом спору у цій справі є не відновлення роботи виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктом господарювання після призупинення, а бездіяльність владного суб`єкта з не скасування заходів реагування та його зобов`язання скасувати вжиті за судовим рішення заходи реагування.

При цьому, дослідивши матеріали справи суд відзначає, що позивачем не надано, а судом під час розгляду справи не добуто належних та допустимих, достатніх та достовірних в розумінні приписів ст. ст. 73-76 КАСУ доказів звернення товариства до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області із заявою саме про скасування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) вжитих на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду вiд 22.11.2018 року по справі 1540/3809/18, відмови у їх скасуванні або ненадання у встановлений Законом строк відповіді на відповідне звернення товариства.

Суд відзначає, що відповідно до частин 1 - 2 статті 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційний Суд України у Рішенні від 14.12.2011 N 19-рп/2011 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 55 Конституції України, частини другої статті 2, пункту 2 частини третьої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, частини третьої статті 110, частини другої статті 236 Кримінально-процесуального кодексу України та конституційним поданням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ щодо офіційного тлумачення положень статей 97, 110, 234, 236 Кримінально-процесуального кодексу України, статей 3, 4, 17 Кодексу адміністративного судочинства України в аспекті статті 55 Конституції України (справа про оскарження бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо заяв про злочини) зазначив, що право на захист (гарантоване нормою частини 2 статті 55 Конституції України) надається тій особі, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність.

Таким чином, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Наведені положення не дозволяють скаржитися щодо законодавства або певних обставин абстрактно, лише тому, що заявник вважає начебто певні положення норм законодавства впливають на його правове становище.

Висновки аналогічного змісту наведені у постанові Верховного Суду України від 07.02.2017 по справі N 21-3072а16, постанові Верховного Суду по справі № 820/1913/17 від 09.09.2020р. і суд не вбачає підстав відступати від них.

Частиною 1 статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Дослідивши матеріали справи суд відзначає, що позивачем до матеріалів справи не надано, а матеріали справи не містять належних та допустимих, достатніх та достовірних в розумінні приписів ст. ст. 73-76 КАСУ доказів порушення прав позивача, які б потребували захисту в судовому порядку.

З матеріалів справи вбачається, що при прийнятті оскаржуваного рішення відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, рішення прийнято обґрунтовано та з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Відповідно до положень частин першої - третьої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч. 1 ст.); жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч. 2 ст. 90); суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 3 ст. 90).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню на підставі положень ч.1 ст.245 КАС України.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Державного закладу «Південноукраїнський національний педагогічний університет імені К.Д.Ушинського» (вул.Старопортофранківська, 26, м.Одеса, 65020) до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області (вул..Прохорівська,6, м.Одеса, 65091) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчити певні дії - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в місячний строк з дня отримання повного тексту судового рішення, в порядку п.15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя К.С. Єфіменко