Справа № 500/3550/21
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/3550/21

27 вересня 2021 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Чепенюк О.В.,

за участю секретаря судового засідання Кухар О.Л.,

представника позивача Мартинюка Т.Б.,

представника відповідача Мурованої І.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрівайз Тех» до Головного управління ДПС у Тернопільській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрівайз Тех» (далі - Товариство, ТОВ «Арівайз Тех», позивач) через представника - адвоката Мартинюка Тараса Богдановича звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС у Тернопільській області (далі - ГУ ДПС у Тернопільській області, у якому просить скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Тернопільській області № від 23.09.2020.

Позовні вимоги обґрунтовані наступними обставинами.

Оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням до позивача застосовано штрафні санкції у сумі 500 000 грн. Таке податкове повідомлення-рішення оскаржувалося в адміністративному порядку, проте рішенням Державної податкової служби України (далі - ДПС України) від 19.05.2021 платнику відмовлено в задоволені скарги.

Позивач зазначає, що на підставі наказу ГУ ДПС у Тернопільській області від 19.08.2020 № 1120 посадовими особами контролюючого органу проведено фактичну перевірку Товариства, за наслідками якої складено акт від 28.08.2020 №0231/19/00/0503/43469031. Згідно з висновками акту перевірки контролюючим органом встановлено порушення вимог статті 15 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального» (далі - Закон №481/95-ВР) в частині зберігання пального без ліцензії.

Представник позивача у позові зазначає, що інформація наведена в акті перевірки не відповідає дійсності, а факти встановлених порушень базуються лише на припущеннях. У квітні 2020 року ТОВ «Агрівайз Тех» отримало від Товариства з обмеженою відповідальністю «Вамоіл-Л» (далі - ТОВ «Вамоіл-Л») дизельне пальне. Вказане пальне відвантажувалось у паливні баки транспортних засобів, які на правах оренди використовує Товариство у своїй господарській діяльності. Враховуючи положення статті 1 Закону №481/95-ВР, зберігання пального в паливних баках транспортних засобів не потребує отримання ліцензії на право зберігання пального, оскільки дані резервуари не являються нерухомим майном та не мають чіткої прив`язки до місця (території). Жодних порушень законодавства з боку платника при отриманні пального від ТОВ «Вамоіл-Л» не допускало.

Адресою ТОВ «Агрівайз Тех» є м. Тернопіль, вул. Тролейбусна, 16. Жодного відношення до ємності із пальним, яка знаходилась у селі Іванівка Теребовлянського району Тернопільської області, позивач не має. При проведенні перевірки посадові особи контролюючого органу не з`ясовували, ні власника або користувача такої ємності, ні власника самого пального.

Товариство вважає, що податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Тернопільській області від 23.09.2020 № прийняте всупереч вимогам законодавства, а тому підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 29.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, призначено судове засідання на 27.07.2021.

26.07.2021 до суду від ГУ ДПС у Тернопільській області надійшов відзив на позов (а.с.35-38). Відповідач у відзиві на позов позовні вимоги заперечує. Вказує, що на підставі наказу від 19.08.2020 №1120 та направлень на перевірку від 19.08.2020 №1674, №1675 проведено фактичну перевірку ТОВ «Агрівайз Тех» щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками. За результатами проведеної перевірки складено акт від 28.08.2020 №0231/19/00/0503/43469031.

Проведеною фактичною перевіркою ТОВ «Агрівайз Тех» встановлено, що 14.04.2020 на адресу: село Іванівка Теребовлянського району Тернопільської області позивачем придбано паливо дизельне від ТОВ «Вамоіл-Л» () в кількості 10 000 л на загальну суму 149 520,00 грн, що підтверджується видатковою накладною №71 та товарно-транспортною накладною №ВЛ00-000071 від 14.04.2020. Отримання пального (дизпалива) підтверджується складеною акцизною накладною №57 від 14.04.2020 та зареєстрованою в Єдиному реєстрі акцизних накладних за №.

ТОВ «Агрівайз Тех» на складі за адресою: село Іванівка, Теребовлянський район, Тернопільська область розміщено резервуар для зберігання пального, документи на який Товариством не представлено.

21.08.2020 директором Товариства Заверухою В.І. в присутності працівників ГУ ДПС у Тернопільській області на підставі наказу №1/08 від 21.08.2020 проведено інвентаризацію товарно-матеріальних цінностей (дизельного пального), що знаходилося у вищезазначеному резервуарі. На момент проведення інвентаризації в резервуарі знаходилося пальне в кількості 6 400 л на 87 808,00 грн. Документів на витрати використаного пального підприємством не представлено.

У ході проведення фактичної перевірки складу ТОВ «Агрівайз Тех» за адресою: село Іванівка Теребовлянського району Тернопільська область, встановлено факт зберігання пального (дизпалива) без наявності ліцензії на право зберігання пального. Відповідно до видаткової накладної №71 від 14.04.2020, виданої на підставі договору поставки №89/ДП від 10.04.2020, укладеного між ТОВ «Вамоіл-Л» та ТОВ «Агрівайз Тех» (покупець нафтопродуктів), адресою доставки зазначено: Тернопільська область, Теребовлянський район, село Іванівка, буд. 50. Ця ж адреса зазначена і в товарно-транспортній накладній на відпуск нафтопродуктів від 14.04.2020 в пункті розвантаження.

Позивачем допущено порушення частини першої статті 15 Закону №481/95-ВР в частині того, що зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії. Відповідальність за вчинене порушення передбачена абзацом восьмим частини другої статті 17 Закону №481/95-ВР у вигляді штрафу за зберігання пального без наявності ліцензії в розмірі 500 000 гривень.

Відповідач вважає, що підстави для задоволення позовних вимог ТОВ «Агрівайз Тех» відсутні, просить у позові відмовити.

Інших заяв по суті від учасників справи до суду не надходило.

Ухвалою суду від 27.07.2021 продовжено строк відповідачу для надання відзиву на позову, та за клопотання представника позивача розгляд справи відкладено до 04.08.2021.

Ухвалою суду від 04.08.2021 задоволено клопотання учасників справи та відкладено розгляд справи на 21.09.2021.

У судовому засіданні 21.09.2021 оголошувалася перерва у зв`язку з необхідністю витребування додаткових доказів в учасників справи.

У судових засіданнях представник позивача позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив позовні вимоги задовольнити. Зазначив, що Товариство використовує склад-ангар за адресою: Тернопільська область, Теребовлянський район, село Іванівка, для зберігання сільськогосподарської техніки, проте ємність для зберігання пального знаходилася за межами приміщення. Податковим органом не доведено, що ця ємність належала позивачу, що в ній знаходилося саме пальне і що воно належало Товариству. Підтвердив, що ТОВ «Агрівайз Тех» дійсно отримало пальне від ТОВ «Вамоіл-Л», проте воно відразу ж було використано для заправки транспортних засобів.

Представник відповідача просила відмовити у задоволенні позовних вимог з мотивів, наведених у відзиві на позов. Зазначила, що договір оренди транспортних засобів, наданий позивачем, укладений 10.06.2020, тобто після придбання палива у квітні 2020 року. Крім того, зауважила, що враховуючи об`єм паливних баків комбайнів, які орендував позивач (4 комбайни, згідно з технічними характеристиками яких об`єм паливних баків складав 950 л (2 комбайни), 800 л, 700 л, а всього 3400 л), неможливо розлити відразу 10 000 л пального.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

ТОВ «Агрівайз Тех» зареєстроване як юридична особа з 24.01.2020, взяте на податковий облік в контролюючих органах 27.01.2020, основним видом господарської діяльності в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зазначено оптова торгівля сільськогосподарськими машинами та устаткуванням, Товариство здійснює й інші види діяльності (а.с.62-64).

21.08.2020 на підставі наказу ГУ ДПС у Тернопільській області від 19.08.2020 №1120 «Про проведення фактичної перевірки» (а.с.40) та направлень на перевірку від 19.08.2020 №1674, 1675 (а.с.41) проведено фактичну перевірку ТОВ «Агрівайз Тех» щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів.

Як вбачається з матеріалів справи директор Товариства Заверуха В.І. 21.08.2020 отримав копію наказу на проведення фактичної перевірки, на що вказує відповідна розписка на ньому, також перевіряючими були пред`явлені службові посвідчення та направлення на проведення перевірки, про що свідчить розписка платника податків в направленнях (а.с.40-41).

За результатами перевірки складено акт від 28.08.2020 за №0231/19/00/0503/43469031 перевірки щодо дотримання суб`єктами господарювання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв (а.с.4-7). В акті перевірки зазначено, що проводилася перевірка господарської одиниці складу, що розташований за адресою: село Іванівка, Теребовлянський район, суб`єкта господарювання ТОВ «Агрівайз Тех». Перевірка проводилася у присутності директора Товариства Заверухи В.І .

Перевіркою встановлено, що за цією адресою на складі розміщено резервуар для зберігання пального орієнтовною ємкістю 10 000 л.

21.08.2020 директором підприємства Заверухою В.І. в присутності працівників ГУ ДПС у Тернопільській області на підставі наказу №1/08 від 21.08.2020 (а.с.42) проведено інвентаризацію товарно-матеріальних цінностей (дизельного пального, що знаходилося в вищезазначеному резервуарі). На момент проведення інвентаризації в резервуарі знаходилося пальне в кількості 6 400 л на 87 808,00 грн, про що складено акт інвентаризації від 21.08.2020 (а.с.43).

Проведеною фактичною перевіркою встановлено, що 14.04.2020 ТОВ «Агрівайз Тех» за адресою: село Іванівка Теребовлянського району Тернопільської області, отримало паливо дизельне від ТОВ «Вамоіл-Л» () в кількості 10 000 л на загальну суму 149 520,00 грн, що підтверджується видатковою накладною №71 та товарно-транспортною накладною №ВЛ00-000071 від 14.04.2020. Такі документи долучені до матеріалів справи (а.с.47-48), а також рахунок на оплату №53 від 13.04.2020 (а.с.49).

В акті фактичної перевірки вказано, що отримання пального (дизпалива) підтверджується складеною акцизною накладною №57 від 14.04.2020 та зареєстрованою в Єдиному реєстрі акцизних накладних за № (а.с.74).

У висновку акта перевірки зазначено, що перевіркою встановлено факт зберігання ТОВ «Агрівайз Тех» за період з 14.04.2020 по 21.08.2020 на складі за адресою: с. Іванівка Теребовлянського району, Тернопільська область, пального (дизпалива) без наявності ліцензії на право зберігання пального, чим порушено вимоги статті 15 Закону №481/95-ВР.

На підставі акта перевірки 23.09.2020 ГУ ДПС у Тернопільській області винесено податкове повідомлення-рішення №, відповідно до якого до позивача за порушення частини першої статті 15 Закону №481/95-ВР на підставі абзацу восьмого частини другої статті 17 цього ж Закону застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 500 000,00 грн (а.с.8).

Відповідно до розрахунку штрафних санкцій такі застосовані до позивача за порушення частини першої статті 15 Закону №481/95-ВР на підставі абзацу восьмого частини другої статті 17 цього ж Закону у розмірі 500 000 грн (а.с.9).

Платником податків податкове повідомлення-рішення № від 23.09.2020 було оскаржена в порядку адміністративного оскарження. Відповідно до рішення рішенням ДПС України від 19.05.2021 № 1113/6/99-00-0603-01-06 Товариству відмовлено в задоволені скарги та залишено без змін оскаржуване податкове повідомлення-рішення (а.с.10-14).

Позивач не погоджується з податковим повідомленням-рішенням контролюючого органу, у зв`язку з чим звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Рішення відповідача (дії, вчиненні при його прийнятті) як суб`єкта владних повноважень, що є предметом даного позову, підлягають оцінці судом на відповідність критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України.

Відповідно до статті 1 ПК України цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Функції контролюючих органів регламентовані у статті 19-1 ПК України, відповідно до якої контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу, зокрема,

19-1.1.14. здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері;

19-1.1.16. здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального.

Відповідно до статті 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право, серед іншого:

20.1.9. вимагати під час проведення перевірок від платників податків, що перевіряються, проведення інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки;

20.1.10. здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України визначено право контролюючих органів проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

При цьому згідно з підпунктом 75.1.3 пункту 75 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до частини першої статті 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.

Отже, ГУ ДПС у Тернопільській області як контролюючий орган має повноваження на здійснення перевірок суб`єктів господарювання щодо наявності ліцензій на право виробництва, зберігання, здійснення оптової та роздрібної торгівлі пальним, реєстрації акцизних складів, обладнання та реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі.

Порядок проведення фактичних перевірок регламентує стаття 80 ПК України, відповідно до якої фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) (пункт 80.1).

Відповідно до пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності підстав, визначених у підпунктах 80.2.1 - 80.2.7.

Зі змісту наказу ГУ ДПС у Тернопільській області від 19.08.2020 №1120 «Про проведення фактичної перевірки» слідує, що він прийнятий контролюючим органом керуючись статтею 20, пунктом 75.1 статті 75, підпунктами 80.2.2 та 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, з метою здійснення контролю за дотриманням норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів.

Щодо порядку та підстав проведення фактичної перевірки, то платником податків не наведене у позові жодних порушень його прав в цій частині контроюючим органом, а судом не встановлено порушення порядку та підстав для проведення фактичної перевірки.

Відповідно до пункту 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

Судом встановлено, що направлення на проведення фактичної перевірки, службові посвідчення осіб, які проводили перевірку, були пред`явлені безпосередньо керівнику Товариства, також йому вручена копія наказу про проведення перевірки. Відповідачем дотримано порядок проведення фактичної перевірки, визначений наведеними вище положеннями ПК України.

Перевіряючи доводи сторін по суті виявлених перевіркою порушень, суд зазначає про таке.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України, визначає Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995 №481/95-ВР зі змінами і доповненнями, тут і надалі в редакції на час виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до частини першої статті 15 цього Закону оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії. <…> .

Ліцензії на право зберігання пального видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем розташування місць зберігання пального терміном на п`ять років. <…> .

Суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має право зберігати пальне без отримання ліцензії на право зберігання пального в місцях виробництва пального або місцях оптової торгівлі пальним чи місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримані відповідні ліцензії. <…> .

Ліцензія на право зберігання пального не отримується на місця зберігання пального, що використовуються:

підприємствами, установами та організаціями, які повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевого бюджету;

підприємствами, установами та організаціями системи державного резерву;

суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) для зберігання пального, яке споживається для власних виробничо-технологічних потреб виключно на нафто- та газовидобувних майданчиках, бурових платформах і яке не реалізується через місця роздрібної торгівлі. <…> .

Суб`єкти господарювання, які здійснюють роздрібну, оптову торгівлю пальним або зберігання пального виключно у споживчій тарі до 5 літрів, ліцензію на роздрібну або оптову торгівлю пальним або ліцензію на зберігання пального не отримують. <…> .

Ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво), до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію.

У заяві зазначається вид господарської діяльності, на провадження якого суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має намір одержати ліцензію (оптова, роздрібна торгівля алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, оптова, роздрібна торгівля пальним або зберігання пального). <…> .

Для отримання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального разом із заявою додатково подаються завірені заявником копії таких документів:

документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення;

акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального;

дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

Копії таких документів не подаються у разі їх наявності у відкритих державних реєстрах, якщо реквізити таких документів та назви відповідних реєстрів зазначено в заяві на видачу ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на зберігання пального.

Відповідальність за достовірність даних у документах, поданих разом із заявою, несе заявник.

У разі якщо зазначені документи видані (оформлені) іншій особі, ніж заявник, такий заявник додатково подає документи, що підтверджують його право на використання відповідного об`єкта. <…> .

Суб`єкти господарювання, що здійснюють зберігання пального, яке не реалізовується іншим особам і використовується виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки, копії зазначених документів не подають. Такі суб`єкти господарювання у заяві зазначають про використання пального для потреб власного споживання чи переробки, загальну місткість резервуарів та ємностей, що використовуються для зберігання пального, та їх фактичне місцезнаходження.

Після видачі/призупинення/анулювання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на зберігання пального податковий орган вносить відповідні відомості до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального не пізніше наступного робочого дня з дня видачі/призупинення/анулювання відповідної ліцензії.

У статі 1 Закону №481/95-ВР наведено визначення термінів, які вживаються у цьому законі. Так, ліцензія (спеціальний дозвіл) - це документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку;

місце зберігання пального - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування;

зберігання пального - діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик.

Статтею 16 Закону №481/95-ВР визначено, що контроль за дотриманням норм Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.

Відповідно до статті 17 Закону №481/95-ВР передбачено, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом- сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

До суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової торгівлі пальним або зберігання пального без наявності ліцензії - 500000 гривень.

У спірному випадку фактичною перевіркою встановлено факт зберігання пального за адресою розміщення складу Товариства: село Іванівка Теребовлянського району Тернопільської області. Таке пальне придбавалося відповідно до договору поставки №89/ДП від 10.04.2020, укладеного між ТОВ «Вамоіл-Л» (постачальник) та ТОВ «Агрівайз Тех» (покупець), відповідно до умов якого постачальник зобов`язувався передати у власність ТОВ «Агрівайз Тех» нафтопродукти, а ТОВ «Агрівайз Тех» - прийняти та оплатити даний товар (а.с.44-46). Згідно з видатковою накладною №71 від 14.04.2020, виданою на виконання цього договору, адресою доставки є: Тернопільська область, Теребовлянський район, с.Іванівка, буд. 50. (а.с.47). Ця ж адреса зазначена і в товарно-транспортній накладній на відпуск нафтопродуктів від 14.04.2020 у відомостях про пункт розвантаження (а.с.48).

Як пояснив представник позивача у судовому засіданні, Товариство дійсно використовує склад-ангар у селі Іванівка Теребовлянського району для зберігання сільськогосподарської техніки. Таке приміщення передане у користування Товариству за усною домовленістю з власником.

Також представник позивача наполягав на тому, що контролюючим органом не доведено, що ємність з пальним, виявлена під час проведення фактичної перевірки, належала ТОВ «Агрівайз Тех». Такі пояснення представника позивача суд оцінює критично, оскільки під час проведення перевірки директор Товариства Заверуха В.І. такі обставини не заперечував, а навпаки провів інвентаризацію товарно-матеріальних цінностей, що знаходилися на складі у селі Іванівка, Теребовлянський район, Тернопільська область, на його відповідальному зберіганні, про що свідчить відповідний акт інвентаризації від 21.08.2020 (а.с.43). Крім того, керівник ТОВ «Арівайз Тех» під час перевірки надав первинні документи, що підтверджують отримання ним палива на підставі договору поставки №89/ДП від 10.04.2020 від між ТОВ «Вамоіл-Л».

Суд зауважує, що право контролюючого органу вимагати у платника податків проведення інвентаризації товарно-матеріальних цінностей, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей під час проведення перевірки передбачене підпунктом 20.1.9 пункту 20.1 статті 20 ПК України, а тому зазначений акт інвентаризації від 21.08.2020 є належним і допустимим доказом на підтвердження обставин про наявність у Товариства на зберіганні пального. Доводи представника позивача про те, що такий акт є неналежним доказом, суд не бере до уваги.

Щодо мотивації представника позивача про те, що пальне відразу відвантажувалось у паливні баки транспортних засобів, які на правах оренди використовує Товариство у своїй господарській діяльності, то суд таку також оцінює критично, оскільки жодних доказів (зокрема відповідних актів приймання-передачі пального та/або інших актів) щодо фактичного поміщення вказаного дизельного палива (обумовленою датою відвантаження) до баків транспортних засобів, які перебували у власності чи у користуванні позивача суду не надано.

У матеріалах справи є копія договору оренди №10.06.2020 від 10.06.2020, за яким ФОП ОСОБА_2 (орендодавець) надає ТОВ «Агрівайз Тех» (орендар) у платне строкове користування чотири комбайни зернозбиральних (а.с.15-18). Відповідно до умов договору, він вступає в дію з моменту його підписання, тобто з 10.06.2020 і діє до 10.06.2021, орендна плата складає по 20 000 грн за місяць за кожен комбайн, всього 80 000 грн.

22.07.2020 Товариством подано до контролюючого органу повідомлення (форма №20-ОПП) про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (а.с.77), відповідно до якого станом на дату подання такого повідомлення в оренді платника знаходилися 3 комбайни зернозбиральні та у власності 4 жниварки для зернового комбайна.

Наведені обставини спростовують пояснення представника позивача про те, що отримане від ТОВ «Вамоіл-Л» пальне відразу розвантажувалося у паливні баки транспортних засобів, оскільки відсутні відомості про наявність таких у власності та користуванні позивача станом на 14.04.2020, коли згідно з видатковою накладною №71 від 14.04.2021 та товарно-транспортною накладною №ВЛ00-000071 від 14.04.2020 такий вантаж одержав директор ТОВ «Агрівайз Тех» Заверуха В.І. (а.с.47-48).

Пояснення представника позивача про те, що транспортні засоби, зазначені у договорі оренди від 10.06.2020, Товариство використовувало раніше на підставі усної домовленості, суд не бере до уваги, з огляду на те, що використання такої сільськогосподарської техніки як комбайнів у квітні місяці є нелогічним. Використання будь-якої іншої техніки Товариством у квітні 2020 року, для якої могло б бути відразу використане пальне, судом не встановлено.

Зміст пояснень представника позивача, викладених у позові, вказує лише на намагання позивача уникнути правових наслідків, передбачених статтею 17 Закону №481/95-ВР.

У спірних правовідносинах позивачем не доведено наявності обставин, які перелічені у статті 15 Закону №481/95-ВР, за яких ліцензія на право зберігання пального не придбавається. Наведені доводи представником Товариства, висновку контролюючого органу про наявність порушення статті 15 Закону №481/95-ВР не спростовують. А подальше використання суб`єктом господарювання дизельного пального для заправки транспортних засобів, які він використовує у своїй господарській діяльності, не спростовують допущеного ним порушення - зберігання пального без наявності ліцензії.

Положення статті 15 Закону № 481/95-ВР не містять виключення для суб`єктів господарювання, що здійснюють зберігання пального, яке не реалізовується іншим особам і використовується виключно для потреб власного споживання, такі суб`єкти теж повинні отримати відповідну ліцензію на зберігання пального. Як зазначено в цій статті Закону такі суб`єкти господарювання у заяві зазначають про використання пального для потреб власного споживання чи переробки, загальну місткість резервуарів та ємностей, що використовуються для зберігання пального, та їх фактичне місцезнаходження.

Отже, встановлені судом обставини справи на підставі належних та допустимих доказів підтверджують факт допущеного позивачем порушення щодо зберігання пального без наявності ліцензії. Такі порушення є підставою для застосування до суб`єкта господарювання штрафних санкцій, а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 23.09.2020 прийняте обґрунтовано та підставно.

Частинами першою, другою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до положень частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У цій справі, заперечуючи проти позову, відповідачем доведено правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, оскаржуване рішення прийняте з дотриманням інших вимог частини другої статті 2 КАС України, у зв`язку із чим у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення належить відмовити.

З огляду на ухвалення судом рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, за відсутності доказів понесення відповідачами судових витрат, підстав для їх розподілу немає.

Керуючись статтями 2, 72-77, 90, 241-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрівайз Тех» до Головного управління ДПС у Тернопільській області про скасування податкового повідомлення-рішення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрівайз Тех» (вулиця Тролейбусна, 16, місто Тернопіль, 46000, ідентифікаційний код юридичної особи в ).

Відповідач: Головне управління ДПС у Тернопільській області (вулиця Білецька, 1, місто Тернопіль, Тернопільська область, 46003, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу юридичної особи в ).

Повний текст рішення складено та підписано 29 вересня 2021 року.

Головуючий суддя Чепенюк О.В.