Справа № 280/1360/21
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2021-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 вересня 2021 року Справа № 280/1360/21 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., розглянувши в порядку письмового за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), в особі представника адвоката Цигиці Любові Миколаївни (а/с 310, м. Енергодар, Запорізька область, 71503), до Військової частини НОМЕР_1 (24-й окремий штурмовий батальйон сухопутних військ Збройних Сил України «Айдар») (м. Северодонецьк, Луганська область, 93412), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Міністерство оборони України (пр. Повітрофлотський, буд. 6, м. Київ, 03168), про визнання протиправним та скасування наказу в частині,

ВСТАНОВИВ:

17.02.2021 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач), в особі представника адвоката Цигиці Любові Миколаївни, до Військової частини НОМЕР_1 (24-й окремий штурмовий батальйон сухопутних військ Збройних Сил України «Айдар») (далі відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Міністерство оборони України, в якій позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій службі) №271 від 01.10.2020 в частині визначення висновку про смерть солдата ОСОБА_2 , гранатометника 1 штурмового відділення 1 штурмової роти ВЧ НОМЕР_1 , як не пов`язана з виконанням ним обов`язків військової служби.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Проте, позивач не має змоги звернутись за отриманням такої допомоги, оскільки відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №271 від 01.10.2020 року, солдата ОСОБА_2 , гранатометника 1 штурмового відділення 1 штурмового взводу 1 штурмової роти ВЧ НОМЕР_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Старогнатівка Волноваського району Донецької області внаслідок набряку головного мозку, з 27.07.2020 року виключено зі списку особового вкладу частини та всіх видів забезпечення і направлено документи для зарахування на військовий облік до Енергодарського ОМВК Запорізької області. Смерть не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби. Не погоджуючись із даним наказом в частині того, що смерть солдата ОСОБА_2 , не пов`язана з виконанням ним обов`язків військової служби, звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою від 22.02.2021 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №280/2292/21, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні), залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Міністерство оборони України. Встановлено відповідачу строк з дня вручення ухвали для подання суду відзиву на позовну заяву.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що матеріалами службового розслідування та матеріалами кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_3 помер не на місці проходження служби, поза межами військової частини, після самовільного залишення ВОП, в районі водойми розташованої між с. Старогнатівка та с. Новогригорівка внаслідок отруєння не уточненою речовиною з переважною дією на центральну нервову систему, що призвело до розвитку загального венозного повнокров`я, набряку легенів, набряку головного мозку. Крім того, зазначає, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи №142 при судово-токсикологічному дослідженні доставлених крові та сечі від трупу ОСОБА_4 у крові знайдено 1,25 г/л етанолу та у нирці знайдено - 0,55 г/л етанолу. Вказане виключає право на призначення виплати одноразової грошової допомоги внаслідок смерті солдата ОСОБА_5 . В задоволенні позову просить відмовити.

Від третьої особи, пояснення на позовну заяву до суду не надходили.

Позивач скористався своїм правом та надав до суду відповідь на відзив, в якому зазначає, що судово-медична експертиза не встановила, що ОСОБА_3 здійснив самогубство, виплата усіх належних йому компенсацій була проведена згідно діючого законодавства без будь-яких обмежень, отже виплата одноразової грошової допомоги внаслідок смерті солдата ОСОБА_4 теж повинна бути виплачена.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є сином позивача.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 29.04.2020 №117 солдата ОСОБА_2 призначено на посаду гранатометника 1 штурмового відділення 1 штурмового взводу 1 штурмової роти військової частини НОМЕР_2 .

В період проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 .

Позивач зазначає, що має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Проте позивач не має змоги звернутись за отриманням такої допомоги, оскільки відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №271 від 01.10.2020 року, солдата ОСОБА_2 , гранатометника 1 штурмового відділення 1 штурмового взводу 1 штурмової роти ВЧ НОМЕР_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Старогнатівка Волноваського району Донецької області внаслідок набряку головного мозку, з 27.07.2020 року виключено зі списку особового вкладу частини та всіх видів забезпечення і направлено документи для зарахування на військовий облік до Енергодарського ОМВК Запорізької області. Смерть не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.

Позивач не погоджуючись із даним наказом в частині того, що смерть солдата ОСОБА_2 , не пов`язана з виконанням ним обов`язків військової служби, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає наступне.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХІІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон № 2232-ХІІІ).

Згідно з ч. 3 ст. 24 Закону № 2232-ХІІІ військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: 1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); 2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; 3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); 4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; 5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ

Відповідно до частини шостої статті 18 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011-XII) вдова (вдівець) загиблого або померлого військовослужбовця, а також дружина (чоловік) військовослужбовця, який пропав безвісти під час проходження військової служби, у разі якщо вона (він) не взяла (не взяв) інший шлюб, та її (його) неповнолітні діти або повнолітні діти - особи з інвалідністю з дитинства, батьки військовослужбовця, які перебували на його утриманні, мають право на пільги, передбачені цим Законом.

Порядок розслідування та обліку нещасних випадків з військовослужбовцями і військовозобов`язаними, які призвані на збори (далі - військовослужбовці), професійних захворювань, отриманих ними під час проходження військової служби (зборів), та аварій, що сталися у військових частинах, військово-навчальних закладах, установах, організаціях Збройних Сил України, структурних підрозділах центрального апарату Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України (далі - військові частини) визначає Інструкція про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністра оборони України 06.02.2001 № 36 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 23.02.2001 за № 169/5360 (далі - Інструкція № 36).

Згідно пункту 3 розділу 1 Інструкції № 36 дія цієї дія цієї Інструкції поширюється на всі військові частини та на всіх військовослужбовців, крім військовослужбовців, які отримали гостре професійне захворювання (отруєння), поранення, контузію, травму, каліцтво, зникли, померли або загинули внаслідок бойових уражень або дій з боку противника в районі ведення бойових дій або проведення антитерористичної операції.

Випадки гострого професійного захворювання (отруєння), поранення, контузії, травми, каліцтва, зникнення, смерті або загибелі військовослужбовців внаслідок бойових уражень або дій з боку противника є бойовими людськими втратами і обліку, як нещасні випадки, не підлягають.

Випадки гострого професійного захворювання (отруєння), поранення, контузії, травми, каліцтва, зникнення, смерті або загибелі військовослужбовців, що сталися в районі ведення бойових дій або проведення антитерористичної операції, але не пов`язані з бойовими ураженнями або діями з боку противника, розслідуються згідно з вимогами цієї Інструкції.

Пунктом 8 Інструкції № 36 встановлено, що при настанні нещасного випадку, що стався з військовослужбовцем під час виконання ним обов`язків військової служби, щодо осіб, в діях або бездіяльності яких вбачається вчинення правопорушень, внаслідок яких стався нещасний випадок, разом з розслідуванням нещасного випадку відповідно до цієї Інструкції проводиться службове розслідування відповідно до Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 15 березня 2004 року № 82, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 30 березня 2004 року за № 385/8984 (далі Інструкція).

Наказом Міністерства оборони України від 21 листопада 2017 року №608 затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, який визначає механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Порядок №608).

Відповідно до пункту 2 розділу І Порядку №608 службове розслідування - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Згідно з пунктом 3 розділу ІІ Порядку №608 службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення.

Порядок проведення службового розслідування встановлено розділом ІІІ Порядку №608, згідно з пунктом 1 якого рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування) (пункт 3 розділу ІІІ Порядку №608).

Особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування (пункт 8 розділу ІІІ Порядку №608).

Пунктом 2 розділу ІV Порядку №608 особи, які проводять службове розслідування, мають право запрошувати до місця проведення службового розслідування військовослужбовців, стосовно яких проводиться службове розслідування, інших військовослужбовців, цивільних осіб (за їх згодою), які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення (далі - учасники службового розслідування); отримувати письмові пояснення (заповнені від руки або надруковані); за погодженням з особами, які опитуються, фіксувати їх пояснення технічними засобами з подальшим оформленням їх у письмовому вигляді.

Згідно з пунктом 3 розділу ІV Порядку №608 військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні та письмові пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.

За результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_2 проходив військову службу та брав безпосередню участь в антитерористичній операції, його загибель сталася внаслідок отруєння не уточненою речовиною з переважною дією на центральну нервову систему, що призвело до розвитку загального венозного повнокров`я, набряку легенів, набряку головного мозку.

Так, з метою встановлення обставин смерті солдата ОСОБА_2 27.07.2020 наказом командира військової частини НОМЕР_1 №242, з урахуванням вимог «Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України», затвердженої наказом Міністра оборони України від 06.02.2001 №36, призначено відповідне службове розслідування.

Під час розслідування встановлено, що 26.07.2020 о 21.00 командир 1 взводу 1 штурмової роти старший лейтенант ОСОБА_6 здійснив перевірку особового складу на ВОП під час якої ОСОБА_3 був на місці несення служби. Проте, перевіркою особового складу о 08.00 27.07.2020 виявлено відсутність ОСОБА_5 . Про самовільне залишення ОСОБА_7 . ВОП ОСОБА_6 доповів командиру 1 штурмової роти старшому лейтенанту ОСОБА_8 о 10.00. Заходи щодо розшуку солдата ОСОБА_4 не дали позитивних результатів.

В подальшому, о 17.00 стало відомо, що на березі водойми, яка розташована на відстані 3 км від ВОП солдата ОСОБА_4 знайдено мертвим. Як повідомив командир 1 взводу 1 штурмової роти старший лейтенант ОСОБА_6 ймовірно покинув ВОП 26.07.2020 о 23.00.

Вказане підтверджується поясненнями командира 1 штурмової роти старшого лейтенанта ОСОБА_9 , а також солдатів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Відповідно до висновку експерта №142, смерть ОСОБА_4 настала внаслідок отруєння не уточненою речовиною з переважною дією на центральну нервову систему, що призвело до розвитку загального венозного повнокров`я, набряку легенів, набряку головного мозку, який став безпосередньо причиною смерті.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 27.07.2020 встановлено, що труп ОСОБА_4 знайдено на березі водойми між с. Старогнатівка та с. Новогригорівка, одягнутим у цивільний одяг та без наявних тілесних ушкоджень. Поблизу від трупу, приблизно у 15 метрах у кущах виявлено два шприці, один з яких порожній з частинами рідини темно-бурого кольору та другий з набраною речовиною прозорого кольору, а також ампула скляна порожня. Під час огляду місця події вилучено крім особистих речей ОСОБА_4 паперовий згорток з речовиною сіро-зеленого кольору, шприц порожній з частинами рідини темно-бурого кольору, шприц з речовиною прозорого кольору та ампула скляна порожня.

Разом з цим, відповідно до висновку судово-медичної експертизи №142 будь-яких тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_4 не виявлено, разом з цим при судово-токсикологічному дослідженні доставлених крові та сечі від трупу ОСОБА_4 у крові знайдено 1,25 г/л етанолу та у нирці знайдено - 0,55 г/л етанолу.

За результатами досудового розслідування кримінального провадження №0001082 слідчим 31.07.2020 винесено постанову про закриття кримінального провадження зареєстрованого у ЄРДР за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КК України тобто за відсутністю складу кримінального правопорушення.

Таким чином, матеріалами службового розслідування встановлено, що ОСОБА_3 помер не на місці проходження служби, поза межами військової частини, після самовільного залишення ВОП, в районі водойми розташованої між с. Старогнатівка та с. Новогригорівка внаслідок отруєння не уточненою речовиною з переважною дією на центральну нервову систему, що призвело до розвитку загального венозного повнокров`я, набряку легенів, набряку головного мозку.

За результатами службового розслідування встановлено, що смерть солдата ОСОБА_4 не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби у зв`язку з чим командиром військової частини НОМЕР_1 з урахуванням положень Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України 01.10.2020 винесено наказ №271 про виключення солдата ОСОБА_4 зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Як зазначалось вище, службовим розслідуванням та досудовим розслідуванням кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_12 самовільно залишив місце служби, та на момент смерті фактично знаходився поза межами розташування військової частини та місця служби, а також не при виконанні службових обов`язків.

Враховуючи вищевикладене, позивачем не надано доказів, що смерть солдата ОСОБА_4 настала в наслідок виконання службових обов`язків. Крім того, не наведено доказів, щодо спростування обставин встановлених під час проведеного службового розслідування та досудового розслідування кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Враховуючи висновки суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст.2, 5, 9, 77, 132, 139, 143, 243-246, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:
В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ), в особі представника адвоката Цигиці Любові Миколаївни (а/с 310, м. Енергодар, Запорізька область, 71503), до Військової частини НОМЕР_1 (24-й окремий штурмовий батальйон сухопутних військ Збройних Сил України «Айдар») (м. Северодонецьк, Луганська область, 93412; ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Міністерство оборони України (пр. Повітрофлотський, буд. 6, м. Київ, 03168; ) - відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст рішення складено 30.09.2021.

Суддя Р.В. Кисіль