Справа № 320/9315/21
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2021-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2021 року м.Київ № 320/9315/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Головенка О.Д., розглянувши у м. Києві в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Голови Пристоличної сільської ради Бориспільського району Київської області Кастківа Миколи Ігоровича про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Голови Пристоличної сільської ради Бориспільського району Київської області Кастківа Миколи Ігоровича та просить суд:

визнати протиправною бездіяльність щодо ненадання у строк, визначений ст. 13 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад", відповіді на депутатське звернення Пристоличної сільської ради Бориспільського району Київської області ОСОБА_1 від 02.02.2021 № 4;

зобов"язати Голову Пристоличної сільської ради Бориспільського району Київської області Кастківа Миколу Ігоровича у строк, визначений ст. 13 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад", розглянути звернення депутата Пристоличної сільської ради Бориспільського району Київської області ОСОБА_1 від 02.02.2021 № 4 та надати відповідь.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30.07.2021 відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є депутатом Пристоличної сільської ради та 02.02.2021 звернувся до голови Пристоличної сільської ради Бориспільського району Київської області Каськіва М.І. з депутатським зверненням №4, в якому просив передбачити кошти на кронування дерев.

Однак, як зазначає позивач, голова Пристоличної сільської ради Бориспільського району Київської області Каськів М.І. на дане депутатське звернення не відреагував, відповіді у визначений Законом України "Про статус депутатів місцевих рад" строк не надав, що на його думку, свідчить про те, що дана посадова особа допустила протиправну бездіяльність щодо нього, що стало підставою для звернення до суду за захистом своїх прав.

Відповідач позов не визнав, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що депутатське звернення ОСОБА_1 було передано на розгляд профільної постійної комісії з питань фінансів, бюджету, планування соціально-економічного розвитку, інвестицій та міжнародного співробітництва Пристоличної сільської ради, яка 16.03.2021 на своєму засіданні в присутності депутата Пристоличної сільської ради ОСОБА_1 розглянула вказане звернення та прийняла рішення про відмову у задоволенні даного депутатського звернення.

При цьому, відповідач зауважив, що оскільки депутат Пристоличної сільської ради ОСОБА_1 був присутній при розгляді свого звернення та був проінформований про його результат, постійна комісія з питань фінансів, бюджету, планування соціально-економічного розвитку, інвестицій та міжнародного співробітництва Пристоличної сільської ради не вбачала підстав для надання відповіді на звернення позивача від 02.02.2021 №4 у письмовому вигляді, а тому не зобов`язувала своїм рішенням відповідальних осіб надати її.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

ОСОБА_1 є депутатом Пристоличної сільської ради Бориспільського району Київської області VIII скликання, що підтверджується посвідченням №15, виданим 10.12.2020.

02.02.2021 ОСОБА_1 звернувся до голови Пристоличної сільської ради Бориспільського району Київської області Каськіва М.І. з депутатським зверненням №4, в якому повідомив, що до нього, як до депутата Пристоличної сільської ради, звернулись мешканці сіл Велика Олександрівка, Чубинське, Безуглівка, Мала Олександрівка Бориспільського району Київської області з проханням провести кронування дерев.

Враховуючи те, що в даних селах є багато дерев, які аварійні та сухостійні, ОСОБА_1 у своєму депутатському зверненні просив голову Пристоличної сільської ради Каськіва М.І. передбачити кошти на кронування дерев, а саме:

вул. Чубинського в с. Велика Олександрівка в сумі 49 000,00 грн.;

вул. Тополева в с. Велика Олександрівка в сумі 49 000,00 грн.;

вул. Дачна в с. Чубинське в сумі 49 000,00 грн.;

вул. Садово-Дачна в с. Чубинське в сумі 49 000,00 грн.;

вул. Господарська в с. Чубинське в сумі 49 000,00 грн.;

вул. Погребняка в с. Чубинське в сумі 49 000,00 грн.;

вул. Лісова в с. Мала Олександрівка в сумі 49 000,00 грн.;

вул. Квітнева в с. Мала Олександрівка в сумі 49 000,00 грн.;

вул. Курчатова в с. Безуглівка в сумі 49 000,00 грн.;

вул. Степова в с. Безуглівка в сумі 49 000,00 грн.

Дане депутатське звернення було отримано Пристоличною сільською радою Бориспільського району Київської області 02.02.2021 за вх. №02-13/191, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції.

Позивач у позовній заяві зазначає, що голова Пристоличної сільської ради Бориспільського району Київської області Каськів М.І. на дане депутатське звернення не відреагував, відповіді у визначений Законом України "Про статус депутатів місцевих рад" строк не надав.

Вважаючи протиправну бездіяльність голови Пристоличної сільської ради Бориспільського району Київської області Каськіва М.І. щодо ненадання відповіді на депутатське звернення від 02.02.2021 №4, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ст.. 140, 141 Конституції України, ст. 2 Закону України від 21.05.1997 № 280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні" (далі - Закон № 280) місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст. Статус голів, депутатів і виконавчих органів ради та їхні повноваження, порядок утворення, реорганізації, ліквідації визначаються законом.

Згідно зі ст. 5, 10, 25 Закону № 280 система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; старосту; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення.

Сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Представницькі органи місцевого самоврядування, сільські, селищні, міські голови, виконавчі органи місцевого самоврядування діють за принципом розподілу повноважень у порядку і межах, визначених цим та іншими законами.

Порядок формування та організація діяльності рад визначаються Конституцією України, цим та іншими законами, а також статутами територіальних громад.

Правовий статус депутата сільської, селищної, міської, районної у місті, районної, обласної ради (далі - місцева рада) як представника інтересів територіальної, громади, виборців свого виборчого округу та рівноправного члена місцевої ради, встановлює гарантії депутатської діяльності та порядок відкликання депутата місцевої ради регламентований Законом України "Про статус депутатів місцевих рад" від 11.07.2002 № 93-ІV (далі - Закон № 93-ІV).

Депутат сільської, селищної, міської, районної у місті, районної, обласної ради (далі - депутат місцевої ради) є представником інтересів територіальної громади села, селища, міста чи їх громад, який відповідно до Конституції України і закону про місцеві вибори обирається на основі загального, рівного, прямого виборчого права шляхом таємного голосування на строк, встановлений Конституцією України.

Депутат місцевої ради як представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу зобов`язаний виражати і захищати інтереси відповідної територіальної громади та її частини - виборців свого виборчого округу, виконувати їх доручення в межах своїх повноважень, наданих законом, брати активну участь у здійсненні місцевого самоврядування (ст. 2 Закону № 93-ІV).

Депутатське звернення - викладена в письмовій формі вимога депутата місцевої ради з питань, пов`язаних з його депутатською діяльністю, до місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб, а також керівників правоохоронних та контролюючих органів, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності, розташованих на території відповідної ради, здійснити певні дії, вжити заходів чи дати офіційне роз`яснення з питань, віднесених до їх компетенції.

Місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування та їх посадові особи, а також керівники правоохоронних та контролюючих органів, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності, розташованих на території відповідної ради, до яких звернувся депутат місцевої ради, зобов`язані у десятиденний строк розглянути порушене ним питання та надати йому відповідь, а в разі необхідності додаткового вивчення чи перевірки дати йому відповідь не пізніш як у місячний строк.

Якщо депутатське звернення з об`єктивних причин не може бути розглянуто у встановлений строк, депутату місцевої ради зобов`язані письмово повідомити про це з обґрунтуванням мотивів необхідності продовження строку розгляду.

Депутат місцевої ради може взяти участь у розгляді свого звернення, про що місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності, розташованих на території відповідної ради, повинні йому повідомити завчасно, але не пізніш як за п`ять календарних днів.

Якщо депутат місцевої ради не задоволений результатами розгляду свого звернення або якщо місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності, розташованих на території відповідної ради, ухиляються від вирішення порушеного у зверненні питання у встановлений строк, він має право внести депутатський запит відповідно до ст. 22 цього Закону (ст. 13 Закону № 93-ІV).

Депутат місцевої ради на території відповідної ради має право на невідкладний прийом посадовими особами місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, керівниками підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності, розташованих на території відповідної ради, з питань депутатської діяльності.

Посадові особи місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, керівники підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності, розташованих на території відповідної ради, на звернення депутата місцевої ради надають йому довідкові матеріали та іншу інформацію, необхідні для здійснення депутатських повноважень (ст. 14 Закону № 93-ІV).

Отже, зазначеними ст. 13, 14 Закону № 93-ІV передбачено право звернення депутата із депутатським зверненням про вжиття заходів чи дати офіційне роз`яснення з питань, віднесених до їх компетенції, а також із питань, пов`язаних із його депутатською діяльністю, в тому числі і до посадових осіб органів місцевого самоврядування.

Враховуючи, що позивач звернувся із депутатським зверненням до голови Пристоличної сільської ради Бориспільського району Київської області Каськіва М.І., який є посадовою особою органу місцевого самоврядування, суд приходить до висновку, що він є належним відповідачем у даній справі.

Як вже зазначалось вище ст. 13, 14 Закону № 93-ІV передбачено право звернення депутата із депутатським зверненням про вжиття заходів чи дати офіційне роз`яснення з питань, віднесених до їх компетенції, а також із питань, пов`язаних із його депутатською діяльністю.

Згідно зі ст. 30 Закону № 93-ІV депутат місцевої ради наділений усією повнотою повноважень, передбачених цим та іншими законами України. Ніхто не може обмежити повноваження депутата місцевої ради інакше як у випадках, передбачених Конституцією та законами України. Місцеві ради та їх органи забезпечують необхідні умови для ефективного здійснення депутатами місцевих рад їх повноважень. Рада та її органи сприяють депутатам місцевих рад в їх діяльності шляхом створення відповідних умов, забезпечення депутатів документами, довідково-інформаційними та іншими матеріалами, необхідними для ефективного здійснення депутатських повноважень, організовують вивчення депутатами місцевих рад законодавства, досвіду роботи рад.

Статтею 36 Закону № 93-ІV передбачено, що невиконання посадовими особами вимог закону щодо забезпечення гарантій депутатської діяльності тягне за собою відповідальність згідно із законом.

За змістом Розділу IV Закону № 93-ІV до основних гарантій депутатської діяльності віднесено заборону обмеження визначених законодавством повноважень депутата місцевої ради, окрім прямо передбачених Конституцією та законами України випадків.

Судом встановлено, що депутатське звернення позивача від 02.02.2021 № 4 стосувалось про виділення коштів на кронування дерев, оскільки до нього, як до депутата Пристоличної сільської ради, звернулись мешканці сіл Велика Олександрівка, Чубинське, Безуглівка, Мала Олександрівка Бориспільського району Київської області з проханням провести такі дії.

Отже, наведене свідчить, що депутатське звернення позивача від 02.02.2021 № 4 безпосередньо стосуються здійснення ним депутатських повноважень як представника частини територіальної громади, яким необхідно провести кронування дерев, так як вони знаходяться в аварійному стані та можуть призвести до несприятливих наслідків.

При цьому, системний аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що права депутата, на які поширюються установлені законодавством гарантії депутатської діяльності, відповідають критеріям ст. 2, 5 КАС України, як об`єкт судового захисту та визначенню поняття "охоронюваний законом інтерес", яке надано рішеннями Конституційного Суду України від 14.12.2011 №19-рп/2011 та від 01.12.2004 № 18-рп/2004.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 540/380/19.

З приводу строків розгляду відповідачем депутатського звернення позивача від 02.02.2021 № 4, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 13 Закону № 93-ІV місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування та їх посадові особи, а також керівники правоохоронних та контролюючих органів, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності, розташованих на території відповідної ради, до яких звернувся депутат місцевої ради, зобов`язані у десятиденний строк розглянути порушене ним питання та надати йому відповідь, а в разі необхідності додаткового вивчення чи перевірки дати йому відповідь не пізніш як у місячний строк. Якщо депутатське звернення з об`єктивних причин не може бути розглянуто у встановлений строк, депутату місцевої ради зобов`язані письмово повідомити про це з обґрунтуванням мотивів необхідності продовження строку розгляду.

Як було зазначено вище, 02.02.2021 позивач звернувся до голови Пристоличної сільської ради Бориспільського району Київської області Каськіва М.І. із депутатським зверненням № 4.

Дане депутатське звернення було отримано Пристоличною сільською радою Бориспільського району Київської області 02.02.2021 за вх. № 02-13/191, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції.

Згідно наявної резолюції відповідача на даному депутатському зверненні, то вказане звернення було передано на бюджетну комісію.

Судом встановлено, що 16.03.2021 на засіданні постійної комісії з питань фінансів, бюджету, планування соціально-економічного розвитку, інвестицій та міжнародного співробітництва Пристоличної сільської ради було розглянуто депутатське звернення позивача від 02.02.2021 № 4 та прийнято рішення про відмову у задоволенні даного депутатського звернення, що підтверджується протоколом такої комісії від 16.03.2021 № 4.

Водночас, суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що депутат Пристоличної сільської ради ОСОБА_1 був присутній при розгляді свого звернення та був проінформований про його результат, у зв`язку з чим постійна комісія з питань фінансів, бюджету, планування соціально-економічного розвитку, інвестицій та міжнародного співробітництва Пристоличної сільської ради не вбачала підстав для надання відповіді на звернення позивача від 02.02.2021 № 4 у письмовому вигляді, а тому не зобов`язувала своїм рішенням відповідальних осіб надати її, з огляду на наступне.

Так, згідно п. 1 ч. 4, ч. 5 ст. 42 Закону № 280/97-ВР сільський голова забезпечує здійснення у межах наданих законом повноважень органів виконавчої влади на відповідній території, додержання Конституції та законів України, виконання актів Президента України та відповідних органів виконавчої влади.

Сільський, селищний, міський голова несе персональну відповідальність за здійснення наданих йому законом повноважень.

Враховуючи наведене, суд на противагу доводам відповідача про інакше, наголошує на тому, що обов`язок надати відповідь на депутатське звернення не можна вважати виконаним датою накладення резолюції щодо передачі даного депутатського звернення на бюджетну комісію. Контроль за виконанням розпоряджень, особливо у випадку коли закон зобов`язує надати відповідь на звернення саме сільського голову, залишається за адресатом звернення. Належне виконання такого обов`язку є переважним інтересом саме сільського голови.

Окрім того, суд не приймає до уваги твердження відповідача про те, що постійна комісія з питань фінансів, бюджету, планування соціально-економічного розвитку, інвестицій та міжнародного співробітництва Пристоличної сільської ради не вбачала підстав для надання відповіді на звернення позивача від 02.02.2021 № 4 у письмовому вигляді, оскільки протокол такої комісії від 16.03.2021 № 4 не є належним доказом належного розгляду відповідачем депутатського звернення позивача, на яке згідно вимог ч. 2 ст. 13 Закону № 93-IV відповідач мав обов`язок розглянути питання, які були порушені у депутатському зверненні, та надати на них відповідь.

Отже, встановлені судом обставини дають підстави дійти висновку про те, що відповідач не надав жодної відповіді на депутатське звернення позивача від 02.02.2021 № 4 з приводу порушених питань, що свідчить про те, що відповідач порушив 10 денний строк для надання відповіді на депутатське звернення, а також не повідомив позивача як депутата про необхідність продовження строку розгляду такого звернення.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що визначені Законами України "Про місцеве самоврядування в Україні", "Про статус депутатів місцевих рад" права позивача як депутата підлягають судовому захисту у разі їх порушення; право депутата на депутатське звернення із питань, пов`язаних із реалізацією депутатських повноважень не може бути обмежено, окрім прямо передбачених Конституцією та законами України випадків; обов`язковість надання відповіді на депутатське звернення у встановлений строк визначена ст. 13, 14 Закону №93-ІV, сільський голова як посадова особа органу місцевого самоврядування є суб`єктом, до якого може в силу Закону № 93-ІV бути надіслане депутатське звернення.

Отже, ненадання головою Пристоличної сільської ради у визначений законом строк відповіді за належним чином оформленим депутатським зверненням за своєю суттю є обмеженням у реалізації повноважень, наданих депутатам місцевих органів самоврядування, а відтак є протиправною бездіяльністю.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У п. 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань.

Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги ст. 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності небезпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за ст. 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини від 05.04.2005 (заява № 38722/02)).

Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні ст. 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

За таких обставин, належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача у строк, визначений ст. 13 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», повторно розглянути депутатське звернення депутата від 02.02.2021 № 4 та надати відповідь з урахуванням висновків суду.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

У силу положень ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Під час розгляду справи відповідач не надав до суду жодних належних і достовірних доказів, які спростовували б твердження позивача.

З огляду на зазначене, беручи до уваги докази, наявні у матеріалах справи у їх сукупності, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем під час звернення до суду був сплачений судовий збір у розмірі 908,00 грн, що підтверджується квитанцією від 28.07.2021 № 7045916.

Таким чином, судові витрати щодо сплати судового збору підлягають присудженню на користь позивача.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5 000,00 грн, суд зазначає таке.

Згідно з ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 ст. 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Як вбачається з п. 1 ч. 3 ст. 134 КАС України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 5 ст. 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 6 ст. 134 КАС України визначено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 № 5076-VI (далі Закон № 5076) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076).

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст.1 Закону № 5076).

Статтею 19 Закону № 5076 визначено, зокрема, такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Відповідно до ст. 30 Закону № 5076 гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Судом встановлено, що 14.07.2021 між ОСОБА_1 (замовник) та адвокатом Тираном Олександром Вікторовичем (адвокат) було укладено договір про надання правової допомоги, за умовами якого адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором, а замовник зобов`язаний оплатити замовлення у порядку та строки, обумовлені сторонами.

27.07.2021 між сторонами було підписано акт приймання-передачі наданих послуг №3, відповідно до якого загальна вартість послуг адвоката з надання правової допомоги становить 5 000,00 грн, а надані послуги включають: ознайомлення та вивчення депутатського звернення депутата Пристоличної сільської ради Бориспільського району Київської області VІІІ скликання ОСОБА_1 №4 від 02.02.2021 з додатками; роз`яснення положень Закону України «Про статус депутатів місцевих рад»; роз`яснення положень Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"; надання консультацій та роз`яснення положень законодавства щодо визнання протиправної бездіяльності голови Пристоличної сільської ради Бориспільського району Київської області та зобов`язання вчинити певні дії; підготовка та складання позовної заяви про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

У вказаному акті також вказано, що загальний час надання послуг адвоката замовнику становить 5 (п`ять) годин, а загальна вартість послуг адвоката за надані послуги складає 5 000,00 грн з розрахунку 1 000,00 грн за годину роботи адвоката.

Позивачем на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу додано до матеріалів справи квитанцію від 28.07.2021 № 7045883 про оплату витрат за надання правової допомоги, відповідно до якої адвокатом отримано 5 000,00 грн від ОСОБА_1

Частиною 6 ст. 134 КАС України визначено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 7 ст. 134 КАС України).

Суд зазначає, що відповідачем не надано заперечень щодо не співмірності витрат на правничу допомогу та будь-якого клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, не подано.

Дослідивши вищевказані документи та приймаючи до уваги відсутність клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, суд дійшов висновку про те, що такий розмір в даному випадку є співмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (послугами).

Так, докази, надані позивачем на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу, переконливо доводять, що заявлені витрати на професійну правничу допомогу пов`язані саме з розглядом справи в суді першої інстанції та є співмірними із складністю справи, а розмір заявлених витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору.

При цьому суд враховує, що чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості. Натомість саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат з наданням відповідних доказів, що відповідачами не здійснено.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Приймаючи до уваги викладене, фактичний об`єм виконаної адвокатом роботи, зокрема, складання позовної заяви, складність справи, а саме: вказана справа є справою незначної складності, суд вважає розумно обґрунтованими заявлені позивачем до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5 000,00 грн. Вказаний розмір витрат, на переконання суду, обумовлений об`єктивною тривалістю часу, яку адвокат витратив під час підготовки позовної заяви у цій справі, якістю та об`ємом підготовлених матеріалів, а також складністю питань, які були предметом розгляду у справі.

Враховуючи задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн, оскільки саме протиправна бездіяльність відповідача, розумних і правових підстав якої судом не встановлено, спричинила порушення вимог ст. 13 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад".

Разом з тим необхідно зазначити, що відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 22 Бюджетного кодексу України головними розпорядниками бюджетних коштів за бюджетними призначеннями, визначеними рішеннями про місцеві бюджети можуть бути виключно місцеві державні адміністрації, виконавчі органи та апарати місцевих рад (секретаріат Київської міської ради), структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій, виконавчих органів місцевих рад в особі їх керівників.

Наказом Міністерства фінансів України від 22.12.2011 № 1691 визначено порядок формування Єдиного реєстру розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів. Відповідно до даних Єдиного реєстру розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів Пристолична сільська рада є розпорядником та одержувачем бюджетних коштів.

Відповідно до ст. 28 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів міських рад належать власні повноваження, зокрема, щодо забезпечення виконання місцевого бюджету, а також: здійснення в установленому порядку фінансування видатків з місцевого бюджету

Таким чином, у зв`язку з наявністю у Пристоличній сільській раді відповідних рахунків, з яких можливе стягнення судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, суд присуджує стягнути сплачений позивачем судовий збір та витрати на правничу допомогу з рахунків Пристоличної сільської ради Бориспільського району Київської області.

Керуючись ст. 9, 14, 73-78, 90, 134, 139, 143, 242 - 246, 250, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність голови Пристоличної сільської ради Бориспільського району Київської області Каськіва Миколи Ігоровича щодо ненадання у строк, визначений ст. 13 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад", відповіді на депутатське звернення депутата Пристоличної сільської ради Бориспільського району Київської області ОСОБА_1 від 02.02.2021 № 4.

Зобов`язати голову Пристоличної сільської ради Бориспільського району Київської області Каськіва Миколу Ігоровича у строк, визначений ст. 13 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад", повторно розглянути депутатське звернення депутата Пристоличної сільської ради Бориспільського району Київської області ОСОБА_1 від 02.02.2021 № 4 та надати відповідь з урахуванням висновків суду.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Пристоличної сільської ради Бориспільського району Київської області() судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Головенко О.Д.