Справа № 160/14550/21
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2021-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

24 вересня 2021 року Справа № 160/14550/21

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Тулянцева І.В., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Дніпровської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

20 серпня 2021 року на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду засобами поштового зв`язку надійшла позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Дніпровської міської ради, в якій позивачі просять:

- визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради №1249 від 18 грудня 2018 року "Про затвердження актів комісії з визначення розміру збитків, заподіяних Дніпровській міській раді, власникам землі та землекористувачам при використанні земельних ділянок, від 01.11.2018".

Ухвалою суду від 06.09.2021 року позовну заяву залишено без руху, надано позивач строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання ухвали суду шляхом подання до суду уточненої позовної із зазначенням номерів засобів зв`язку та електронної пошти позивачів; повне місце проживання чи перебування позивачів (відповідно до кількості учасників справи); заяви із обґрунтуванням інших підстав поважності пропуску звернення до суду, у разі необхідності подання заяви із зазначенням підстав для поновлення такого строку та подання відповідних доказів.

Так, на виконання вимог зазначеної ухвали 20.09.2021 року на адресу суду засобами поштового зв`язку надійшла заява про усунення недоліків разом з уточненою позовною заявою (відповідно до кількості учасників справи).

Так, в обгрунтування заяви про поновлення строку звернення до суду позивачами зазначено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2019 року по цивільній справі №201/2956/19 за позовом Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення збитків, яке залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року, у задоволенні позову відмовлено. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 червня 2021 року по цивільній справі №201/2956/19 за позовом Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення збитків касаційну скаргу Дніпровської міської ради задоволено, рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення збитків, завданих у вигляді неодержаного доходу внаслідок користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів, задоволено. Предметом вищевказаної справи було стягнення збитків на підставі рішенням виконавчого комітету Дніпровської міської ради №1249 від 18.12.2018р., яким затверджено акти комісії з визначенням розміру збитків, заподіяних ДМР власниками землі та землекористувачам при використання земельних ділянок від 01.11.2018р. №№ 23,24, яке наразі позивачі бажають оскаржити. Таким чином, про порушення своїх прав позивачі дізналися лише 12 липня 2021 року, коли їм стало відомо про ухвалення постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 червня 2021 року по цивільній справі №201/2956/19, якою скасовано рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року по цивільній справі №201/2956/19 за позовом Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення збитків на підставі оскаржуваного рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради №1249 від 18.12.2018р. З огляду на викладене просять поновити процесуальний строк на звернення до суду з позовною заявою про визнання протиправним та скасування рішення.

Вирішуючи питання щодо прийняття адміністративного позову до розгляду, суд виходить з наступного.

Згідно із пунктом 6 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Частиною другою статті 9 КАС України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Необхідною умовою для реалізації права на звернення до адміністративного суду є пред`явлення адміністративного позову шляхом подання позовної заяви із дотриманням вимог, встановлених КАС України, насамперед його статтями 122, 160-161.

Недотримання встановленого цим Кодексом порядку звернення до адміністративного суду, залежно від обставин може тягнути за собою залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, відмову у відкритті провадження в адміністративній справі, залишення позовної заяви без розгляду.

Оскільки, позивачами частково було виконано вимоги про усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду від 06.09.2021 року (подано уточнений позов, в якому зазначено електронну пошту позивачів, вказано, що засобами зв`язку є пошта, при цьому, повне місце проживання чи перебування позивачів так і не зазначено), при розгляді клопотання про поновлення строку звернення до суду, суд зазначає наступне.

При вирішенні питання про поновлення строку на звернення до суду суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, а також іншим умовам, у взаємозв`язку інтервалів часу: з моменту закінчення встановленого КАС України строку до реального такого звернення, який у даному випадку складає практично більше трьох років.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі Перетяка та Шереметьєв проти України від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі Мельник проти України від 28.03.2006, заява №23436/03).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Підстави пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані поважними, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання позовної заяви.

Тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради №1249 від 18 грудня 2018 року "Про затвердження актів комісії з визначення розміру збитків, заподіяних Дніпровській міській раді, власникам землі та землекористувачам при використанні земельних ділянок, від 01.11.2018" у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку звернення до суду з поважних причин.

Єдиною підставою, на яку посилаються позивачі в обґрунтування причин пропуску строку на звернення до суду, що вони дізналися про порушення своїх прав лише 12 липня 2021 року, коли їм стало відомо про ухвалення Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду постанови від 02 червня 2021 року по цивільній справі №201/2956/19, якою скасовано рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року по цивільній справі №201/2956/19 за позовом Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення збитків на підставі оскаржуваного рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради №1249 від 18.12.2018 р.

Між тим, суд зазначає, що з наданих позивачами доказів, судом встановлено, що про існування оскаржуваного рішення їм було відомо ще з 2019 року, коли Дніпровська міська рада звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення збитків у розмірі 606385,86 грн., заподіяних міській раді при використанні земельної ділянки на підставі акту від 01.11.2018 р. №23, №24, затвердженого рішенням виконавчого комітету Дніпровської міської ради №1249 від 18.12.2018 р.

Тобто, про порушення своїх прав рішенням виконавчого комітету Дніпровської міської ради №1249 від 18.12.2018 р., яким затверджено акт від 01.11.2018 р. №23, №24 про стягнення збитків, заподіяних міській раді, власникам землі та землекористувачам при використанні земельних ділянок в розмірі 606385,86 грн. за період з 01.11.2015 р. по 01.11.2018 р., стало відомо ще в квітні 2019 року, коли Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська було відкрито провадження по цивільній справі №201/2956/19 (Провадження № 2/201/1915/2019).

За таких обставин, позивачами не доведено, що про наявність спірного рішення їм стало відомо саме 12 липня 2021 року після ухвалення Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду постанови від 02 червня 2021 року по цивільній справі №201/2956/19, якою скасовано рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року по цивільній справі №201/2956/19 за позовом Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення збитків на підставі оскаржуваного рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради №1249 від 18.12.2018р., оскільки заявлені ними обставини спростовуються рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2019 року по цивільній справі №201/2956/19 за позовом Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення збитків.

Тобто, станом на 24.09.2021 року позивачами не зазначено інших підстав для визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом, а повторно наведено обставини, на які посилалися при зверненні з позовною заявою та яким суд уже надав оцінку.

Таким чином, зміст доводів позивачів не свідчить про те, що вони не мали об`єктивної можливості звернутися до суду за захистом своїх прав у строк, встановлений КАС України. Вказані позивачами підстави для поновлення строку звернення до суду визнаються неповажними, а тому заява про поновлення строку звернення до суду задоволенню не підлягає.

За правилами частини першої статті 123 КАС у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до частини другої статті 123 КАС якщо заяву не буде подано в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Таким чином, із заяви про усунення недоліків, яка направлена позивачами на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху від 06.09.2021 року, вбачається, що вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху позивачами в повному обсязі не виконано, клопотання про продовження строку для усунення недоліків до суду не подано.

Відповідно до п.9 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

При цьому, суд зазначає, що частиною восьмою статті 169 КАС України визначено, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду у порядку, встановленому законом.

Керуючись ст.ст. 123, 160, 169, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Дніпровської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення - повернути позивачам.

Копію ухвали разом з позовною заявою та доданими матеріалами надіслати позивачам.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена у порядку та в строки, встановлені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева