Справа № 380/3711/21
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2021-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2021 рокуЛьвівСправа № 380/3711/21 пров. № А/857/12844/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції,

на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 травня 2021 року (суддя - Гулкевич І.З., час ухвалення - не зазначений, місце ухвалення - м.Львів, дата складення повного тексту - не зазначена),

в адміністративній справі №380/3711/21 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції,

про нарахування і виплату доплати та індексації,

встановив:

У березні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Департаменту патрульної поліції, в якому просив: 1) зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача доплату за службу в нічний час за період з 11.11.2015 по 31.12.2017; 2) зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з червня 2016 по жовтень 2017 включно; 3) стягнути з відповідача на користь позивача витрати понесені ним на отримання правничої допомоги.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому просив залишити позовну заяву без задоволення.

Позивач подав також суду клопотання про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 3000 грн..

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 31.05.2021 року адміністративний позов задоволено повністю. Зобов`язано Департамент патрульної поліції нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 доплату за службу в нічний час за період з 11.11.2015 по 31.12.2017. Зобов`язано Департамент патрульної поліції нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з червня 2016 року по жовтень 2017 року включно. Стягнуто на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в сумі 3000 грн., за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції.

З рішенням суду першої інстанції від 31.05.2021 року не погодився відповідач Департамент патрульної поліції та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що задоволений судом розмір витрат на правову допомогу в сумі 3000 грн. є завищеним для даної категорії справ.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 31.05.2021 року в частині стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судових витрат на правову допомогу і ухвалити нове рішення у відповідній частині, яким відмовити у задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача усіх понесені витрати на правову допомогу.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з урахуванням наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи і такі обставини визнаються сторонами, що позивач ОСОБА_1 проходив службу в поліції на посаді інспектора взводу в Управлінні патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

Відповідно до інформації Департаменту патрульної поліції кількість нічних змін ОСОБА_1 (за період з 11.11.2015 по 31.12.2017) у 2015 році складає 14 (112 год), у 2016 році 79 (632 год), у 2017 році- 71 (568 год) (а.с. 8).

Згідно з відомостями про грошове забезпечення Департаменту патрульної поліції за листопад 2015 по грудня 2017, позивачу не нараховувалась індексація грошового забезпечення за період з червня 2016 по жовтень 2017 року включно (а.с. 6, 7).

Позивач, вважаючи, що має право на доплату за службу в нічний час за період з 11.11.2015 по 31.12.2017 та на індексацію грошового забезпечення за період з червня 2016 по жовтень 2017 року включно, звернувся до суду із даним позовом.

Колегія суддів апеляційного суду враховує, що рішенням суду першої інстанції від 31.05.2021 року позовні вимоги задоволено повністю.

Це рішення суду оскаржене в апеляційному порядку відповідачем в частині стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судових витрат на правову допомогу, а в частині задоволених позовних вимог рішення суду не оскаржене сторонами в апеляційному порядку.

Відповідно до ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом апеляційної інстанції не встановлено порушення судом першої інстанції, в частині вирішення та задоволення позовних вимог до відповідача, норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини в частині стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на правову допомогу, колегія суддів апеляційного суду вважає оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині оскарження таким, що ухвалено з дотриманням норм матеріально та процесуального права, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Статтею 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч.2 ст.134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Частиною 7 статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно ч.3 ст.134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.4 ст.134 КАС України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.5 ст.134 КАС України).

Отже, наведеними вище правовими нормами встановлено, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Крім цього, колегія суддів враховує, що відповідно до п.4 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Тобто, договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво, та інші види адвокатської діяльності.

Згідно п.9 ст.1 цього Закону, представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п.6 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до ст.19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», видами адвокатської діяльності є, зокрема: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до ст.17 Закону України №3477- IV від 23.02.2006р. «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п.30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п.55 з подальшими посиланнями).

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Судом встановлено, що професійну правову допомогу позивачу ОСОБА_1 надавав адвокат Шпарик Н.Я. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 30.10.2017 серії ЛВ №000758) на підставі договору про надання правничої допомоги від 01.12.2020 (а.с. 9-12).

Вид наданих адвокатом Шпариком Н.Я. послуг професійної правничої допомоги та їх вартість підтверджуються актом виконаних робіт від 19.05.2021, згідно до якого ОСОБА_1 надано такі послуги: підготовка та подання адвокатського запиту (тривалість - 1 год.); підготовка і подання адміністративного позову до Департаменту патрульної поліції про стягнення заборгованості у вигляді доплати за службу в нічний час та заборгованість по індексації грошового забезпечення (тривалість - 2 год.) (а.с. 29).

Розрахунок здійснено у відповідності до розміру погодинної ставки за надані послуги, виходячи з вартості 1 години - 1000 грн.. Загальний розмір понесених ОСОБА_1 витрат професійну правничу допомогу становить 3000 грн. Позивачем здійснено оплату послуг, що підтверджується квитанцією від 19.05.2021 (а.с. 30).

У відзиві на позовну заяву відповідач заперечив щодо стягнення витрат на правову допомогу з таких підстав, що справа №380/3711/21 про стягнення доплати за службу в нічний час та індексації грошового забезпечення віднесена до категорії справ незначної складності.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, слід керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

На підставі наданих суду доказів щодо розміру понесених позивачем судових витрат на правничу допомогу адвоката судом встановлено, що понесені ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу пов`язані із юридичним супроводом справи №380/3711/21, підтверджені належними та допустимими доказами.

Судом апеляційної інстанції враховується рішення Конституційного Суду від 30.09.2009 №23-рп/2009, пунктом 3.2 якого передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що співмірність складності даної справи з обсягом доказів та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, у сумі 3000 грн. є обґрунтованим, який відповідає реальності таких витрат та розумності їхнього розміру.

Доводи апелянта в цій частині не спростовують висновку суду щодо визначеного розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у 3000 грн., що підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції.

З урахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в оскарженій частині ухвалено із всебічним з`ясуванням обставин справи, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому рішення суду необхідно залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Згідно п.1 ч.6 ст.12 КАС України, для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи, та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд -

постановив:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції - залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 травня 2021 року в адміністративній справі №380/3711/21 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про нарахування і виплату доплати та індексації - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль