Справа № 260/2546/21
Суддя: Кушнерик Мар’ян Петрович
Дата ухвалення: 2021-09-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2021 рокуЛьвівСправа № 260/2546/21 пров. № А/857/15268/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Кушнерика М.П.

суддів - Курильця А.Р., Ніколіна В.В.

за участю секретаря судового засідання - Юник А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у місті Львові апеляційні скарги ОСОБА_1 та приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Зейкан Віталія Ласловича на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 липня 2021 року, прийняте суддею Скраль Т.В., м. Ужгород, повний текст складено 20 липня 2021 року, у справі № 260/2546/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Зейкан Віталія Ласловича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, товариство з обмеженою відповідальністю "Росвен Інвент Україна" про визнання протиправним та скасування постанов, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до приватного виконавця Зейкан В.Л., третя особа без самостійних вимог: товариство з обмеженою відповідальністю "Росвен Інвест Україна", в якому просить визнати протиправними та скасувати постанови приватного виконавця Виконавчого округу Закарпатської області Зейкан В.Л. у виконавчому провадженні № 65520099: 1) постанову про відкриття виконавчого провадження від 21.05.2021 з ідентифікатором; 2) постанову про відкриття виконавчого провадження від 21.05.2021 без ідентифікатора; 3) постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 21.05.2021 14715,84 грн.; 4) постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 21.05.2021 303 грн. 00коп.; 5) постанову про арешт майна боржника від 21.05.2021 про рухоме та нерухоме майно; 6) постанову про арешт коштів боржника від 25.05.2021; 7) постанову про арешт майна боржника від 31.05.2021 - автомобіль; 8) постанову про розшук майна боржника від 31.05.2021 - автомобіля; 9) постанову про арешт майна боржника від 08.06.2021 - на домоволодіння АДРЕСА_1 .

В обґрунтування вимог позовної заяви зазначає, що відображена інформація в оскаржуваних постановах є неправдивою та не відповідає дійсності, оскільки він не знає, хто такий приватний нотаріус Горай; ніколи не проживав в місті Києві; все життя прожив за адресою АДРЕСА_1 ; багато років проживає з батьком ОСОБА_2 , який в лежачому стані прикутий до ліжка; будинок, на який виконавець наклав арешт перебуває в іпотеці Укрсоцбанку , а тепер в його правонаступника; не має і ніколи не мав будь-яких правовідносин з ТОВ "Росвен Інвест Україна".

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 липня 2021 року, позов задоволено частково.

Визнано протиправною та скасовано постанову приватного виконавця Зейкан В.Л. про стягнення з боржника основної винагороди від 21 травня 2021 року у сумі 14 715,84грн.

Визнано протиправною та скасовано постанову приватного виконавця Зейкан В.Л. про арешт майна (рухомого та нерухомого) боржника від 21 травня 2021 року.

Визнано протиправною та скасовано постанову приватного виконавця Зейкан В.Л. про арешт коштів боржника від 25 травня 2021 року.

Визнано протиправною та скасовано постанову приватного виконавця Зейкан В.Л. про арешт майна боржника (транспортний засіб) від 31 травня 2021 року.

Визнано протиправною та скасовано постанову приватного виконавця Зейкан В.Л. про розшук майна боржника (транспортний засіб) від 31 травня 2021 року.

Визнано протиправною та скасовано постанову приватного виконавця Зейкан В.Л. про арешт майна боржника (домоволодіння) від 08 червня 2021 року.

В решті вимог адміністративного позову - відмовлено.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, з підстав порушення норм матеріального права та неповного з`ясування обставин справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що його проживання чи перебування на території виконавчого округу приватного виконавця Зейкан В.Л. - стягувач разом з заявою про прийняття виконавчого напису на виконання всупереч норми п. 3 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 року за № 489/20802 не надав. Стягувач надав лише заяву та оригінал виконавчого напису з "його місцем проживання" в м.Київ. Вважає, що за таких обставин приватний виконавець не мав відкривати виконавче провадження, а суд першої інстанції встановивши цю обставину мав скасувати обидві постанови про відкриття виконавчого провадження.

Покликається на те, що факт встановлений судом першої інстанції і підтверджений його представником проживання його в с.Кінчеш при оцінці судом законності винесення постанов про відкриття виконавчого провадження - не мав братися до уваги, так як оцінка мала бути надана законності дій приватного виконавця станом на 21.05.2021, тобто тоді коли він прийняв на виконання виконавчий напис (і бачив, що позивач живе в м.Київ і не мав доказів наявності в нього майна на території його округу), а не станом на час розгляду справи за його позовною заявою.

Як наслідок, вважає і незаконною постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 21.05.2021 - 303 грн 00 коп.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Зейкан В.Л. подав апеляційну скаргу, з підстав порушення норм матеріального та процесуального права, неповного з`ясування обставин справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано на те, що постановляючи оскаржуване рішення суд першої інстанції посилається на правові позиції Верховного Суду України, які були прийняті на підставі аналізу Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-ХІV, який втратив чинність, а також на норми Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VІІІ попередніх редакцій.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Поряд з цим зазначає, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а судом першої інстанції повно та об`єктивно з`ясовано всі обставини справи.

Також, відповідачем заявлено клопотання про стягнення з позивача судових витрат в розмірі 8172,0 грн.

Від позивача та інших учасників справи, відзиву на апеляційні скарги не надходило, що не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, яка просить задоволити апеляційну скаргу позивача і залишити без задоволення апеляційну скаргу відповідача, відповідача, який просить задоволити апеляційну скаргу і відмовити в задоволенні апеляційної скарги позивача, обговоривши доводи апеляційних скарг та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, а апеляційну скаргу відповідача слід задоволити, з таких підстав.

Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. 18 березня 2021 року видано виконавчий напис № 29905 про звернення стягнення за Кредитним договором № 0249/07/26-А від 18.09.2007 укладеним з ПАТ "БАНК "ФОРУМ" з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 147 158,42 грн. В свою чергу, ПАТ "БАНК "ФОРУМ" відступив право вимоги за Кредитним договором № 0249/07/26-А від 18.09.2007 року згідно Договору № 1035-ф про відступлення прав вимоги за кредитними договорами від 16.03.2018 року ТОВ "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА". Строк платежу за кредитним договором настав. Боржником допущено прострочення платежів (а.с. 97).

20 травня 2021 року ТзОВ "Росвен Інвест Україна" звернулось до приватного виконавця Зейкан В.Л. із заявою про примусове виконання виконавчого напису № 29905 від 18.03.2021 (а. с. 93).

21 травня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Зейкан В.Л., на підставі вищезазначеного виконавчого напису винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 65520099, постанову про стягнення з боржника на користь ТзОВ "Росвен Інвест Україна" заборгованості в розмірі 147 158,42 грн, постанову про стягнення з боржника основної винагороди у сумі 14 715,84 грн, постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у сумі 303,00 грн та постанову про арешт майна боржника (а. с. 99, 101, 104, 106).

25 травня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Зейкан В.Л., на підставі виконавчого напису № 29905 від 18.03.2021 винесено постанову про арешт коштів боржника (а.с. 111).

31 травня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Зейкан В.Л., на підставі виконавчого напису № 29905 від 18.03.2021 винесено постанову про арешт майна боржника, а саме: на транспортний засіб марки ЗAЗ-DAEWOO модель категорія ЛЕГКОВИЙ, куз. № НОМЕР_1 , зеленого кольору, 2007 року випуску, ДНЗ: НОМЕР_2 та постанову про розшук майна боржника, а саме: транспортний засіб марки ЗAЗ-DAEWOO модель категорія ЛЕГКОВИЙ, куз. № НОМЕР_1 , зеленого кольору, 2007 року випуску, ДНЗ: НОМЕР_2 (а. с. 114, 116).

08 червня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Зейкан В.Л., на підставі виконавчого напису № 29905 від 18.03.2021 року винесено постанову про арешт майна боржника, а саме: на домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , (а. с. 120).

Вважаючи спірні постанови відповідача протиправними, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що частина спірних постанов прийнята відповідачем протиправно, а тому такі підлягають скасуванню.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII (в редакції чинній на момент спірних правовідносин, далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 3 частини 1 статті 3 Закону № 1404-VIII визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з частиною 1 статті 27 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" від 02 червня 2016 року № 1403-VIII (далі - Закон № 1403-VIII) фізичні або юридичні особи мають право вільного вибору приватного виконавця з числа тих, відомості про яких внесено до Єдиного реєстру приватних виконавців України, з урахуванням суми стягнення та місця виконання рішення, визначеного Законом України "Про виконавче провадження".

Пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

За текстом частини 1 статті 4 Закону №1404-VIII у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 1404-VIII виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинитися ним на всій території України (ч. 2 ст. 24 Закону № 1404-VIII).

Відповідно до частин першої, шостої статті 29 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

За текстом статті 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україна" № 1382-IV:

Відповідно до ст.3 Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року № 1382-IV (далі - Закон № 1382-IV), місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; документи, до яких вносяться відомості про місце проживання, - паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист.

Згідно ст.6 Закону № 1382-IV реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Тобто, саме зареєстроване місце проживання фізичної особи повинно вважатися місцем проживання для цілей визначення місця виконання рішення.

Аналіз наведених норм вказує на те, що визначальним при визначенні місця виконання рішення і, заодно, виконавчого округу, має бути зареєстроване місце проживання боржника. Якщо визначене таким чином місце виконання виконавчого документа знаходиться у межах виконавчого округу приватного виконавця, останній має право приймати його до виконання, що узгоджується із правовою позицією Верховного суду в справі № 160/15005/20 від 05 травня 2021 року.

Матеріалами справи стверджується, що зареєстрованим місцем проживання позивача є адреса: АДРЕСА_1 .

Тобто, при відкритті виконавчого провадження відповідач володів інформацією про місце проживання боржника та така обставина не була спростована в ході здійснення виконавчих дій, тому позов в цій частині є безпідставним, а приватний виконавець Зейкан В.Л., виконавчим округом якого є Закарпатська область, мав всі підстави для прийняття виконавчого документа (виконавчого напису № 29905 від 18.03.2021, вчиненого приватним нотаріусом Гораєм О.С.) із відкриття виконавчого провадження про стягнення коштів з фізичної особи (позивача), зареєстроване місце проживання якого знаходиться в АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , де останній проживає і отримує доходи.

Таким чином, вірним є висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для визнання протиправними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 21.05.2021 з ідентифікатором та постанови про відкриття виконавчого провадження від 21.05.2021 без ідентифікатора.

Відносно правомірності винесення відповідачем постанови приватного виконавця Зейкан В.Л. про стягнення з боржника основної винагороди від 21 травня 2021 року у сумі 14 715,84 грн, слід зазначити, що на момент виникнення спірних правовідносин норми статті 27 Закону № 1404-VІІІ передбачали, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Частина друга статті 27 Закону № 1404-VIII щодо стягнення виконавчого збору у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом діяла лише до 28 серпня 2018 року, а після 28 серпня 2018 року розмір виконавчого збору розраховується не від суми фактичного стягнення, а від суми яка підлягає стягненню.

Відтак, після набуття чинності змін до частини другої статті 27 Закону № 1404-VIII стягнення виконавчого збору не пов`язується із фактично стягнутою виконавцем сумою, а обчислюється у відсотках від суми, яка підлягає стягненню. Єдиною підставою не стягнення виконавчого збору є виконання рішення до відкриття виконавчого провадження.

Крім цього, суд апеляційної інстанції звертає увагу при вирішенні даного спору на правову позицію викладену Верховним Судом у його постанові від 04 серпня 2020 року у справі № 200/13920/19-а в якій зазначено, що законодавець пов`язав можливість отримання виконавцем виконавчого збору (основної винагороди) не виключно з вчиненням ним певних виконавчих дій протягом усього часу тривання виконавчого провадження яке призвело до фізичного стягнення коштів на користь стягувача з боржника. Сума основної винагороди у розмірі 10 відсотків визначається та стягується виходячи з сум коштів, що підлягають примусовому стягненню за виконавчим документом, і це не залежить від вчинених виконавчих дій після відкриття виконавчого провадження. Визначення розміру винагороди пов`язане з фактом початку примусового виконання за виконавчим документом.

Також, слід вказати, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження, незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 02 червня 2021 року у справі № 160/4481/20.

З урахуванням встановленого суд апеляційної інстанції констатує про відсутність підстав для задоволення позову і в цій частині.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправною та скасування постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 21 травня 2021 року у сумі 303,00 грн, колегія суддів зазначає наступне.

21 травня 2021 року приватним виконавцем одночасно із відкриттям виконавчого провадження була винесена постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 21 травня 2021 року, якою встановлено при проведенні виконавчих дій понесення витрат в розмірі 303,00 грн, а саме: за користування АСВП 69 грн.; надіслання постанов про відкриття виконавчого провадження та постанов про закінчення виконавчого провадження 5*35=175 грн.; надіслання постанов про стягнення основної винагороди та постанови про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження 2*8 = 16 грн; надіслання постанов 7*2 = 14 грн; виготовлення постанов та супровідних листів до них 24*0,75 грн = 18,00 грн, канцтовари (в тому числі обкладинка 6 грн), всього 11,00 грн.

Відповідно до ст. 42 Закону України "Про виконавче провадження" кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за № 489/20802, розділом VI передбачено, що фінансування виконавчого провадження здійснюється за рахунок коштів виконавчого провадження, визначених статтею 42 Закону.

Витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження.

Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Мінімальні витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов про: відкриття виконавчого провадження; стягнення виконавчого збору (крім випадків, коли виконавчий збір не стягується); стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім випадків, коли основна винагорода не стягується); стягнення витрат виконавчого провадження; закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу).

Витрати, пов`язані з винесенням постанов, включають такі види витрат виконавчого провадження: виготовлення постанов та супровідних листів до них (папір, копіювання (друк) документів, канцтовари); пересилання постанов (конверти, знаки поштової оплати (марки) або послуги маркувальної машини (послуги поштового зв`язку)).

До додаткових витрат виконавчого провадження належать витрати виконавчого провадження, які не визначені цим пунктом як мінімальні витрати виконавчого провадження.

Відповідачем до спірної постанови від 21.05.2021 відповідно до Інструкції № 512/5 від 02.04.2012 віднесено до мінімальних витрат виконавчого провадження витрати, які відносяться до мінімальних в загальному розмірі 303,00 грн.

Таким чином, зважаючи на вищенаведене, вірним є висновок суду першої інстанції про те, що постанова відповідача від 21.05.2021 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження винесена відповідно до пункту 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень № 512/5, а визначений відповідачем розмір мінімальних витрат виконавчого провадження не суперечить розмірам та видам витрат виконавчого провадження, що встановлені наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2830/5 "Про встановлення видів та розмірів витрат виконавчого провадження", тому позовні вимоги в частині визнання протиправними та скасування постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, задоволенню не підлягають.

Також, колегія суддів вважає постанову про арешт майна боржник від 21.05.2021 та постанову про арешт коштів боржника від 25.05.2021 правомірними та такими, що не підлягають задоволенню, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч.7 ст. 26 Закону № 1404-VIII у разі якщо в заяві стягувана зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно, після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника. Уразі якщо в заяві стягувана зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права, боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше манно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.

Згідно з абзацом третього ч. 2 ст. 56 Закону № 1404-VIII арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону № 1404-VIII копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Згідно заяви про примусове виконання рішення № 9655104 від 11.05.2021 стягувач ТзОВ «Росвен Інвест Україна» у пункті другому просить одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника у відповідності до ч.2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.93).

21 травня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Зейкан В.Л., у відповідності до статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про арешт майна боржника.

Постанову про відкриття виконавчого провадження, постанову про стягнення з боржника основної винагороди, постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та постанову про арешт майна боржника відповідно до статті 28 Закону України «Про виконавче провадження», боржнику ОСОБА_1 було надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення 21 травня 2021 року (в день відкриття виконавчого провадження) за адресою вказаною у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_1

Даний факт саме підтверджується списком поштових відправлень від 21.05.2021 року, копія якого була долучена до відзиву приватного виконавця та досліджувався судом в судовому засіданні (а. с.107).

Згідно відстеження поштових відправлень за номером відправлення вказані постанови були отримані боржником 03 червня 2021 року (а.с.108).

Відтак, приватний виконавець у належний спосіб надіслав боржникові постанову про відкриття виконавчого провадження від 21 травня 2021 року.

Безпідставними є посилання суду першої інстанції на норм статті 28 Закону № 1404-VIII, які нібито зобов`язують до початку примусового виконання рішення виконавця пересвідчитися чи отримав боржник копію постанови про відкриття виконавчого провадження. У разі відсутності підтвердження факту отримання боржником копії цієї постанови виконавець нібито не вправі вчиняти виконавчі дії, що спрямовані на примусове виконання рішення, оскільки в чинній на момент спірних правовідносин редакції статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» відсутні будь-які посилання на те, що виконавець зобов`язаний пересвідчитися чи отримав боржник копію постанови про відкриття виконавчого провадження. Виконавець зобов`язаний направити постанови рекомендованим поштовим відправленням не пізніше наступного робочого дня після винесення відповідних постанов.

Поряд з цим, примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження.

Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі (ч.1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження»).

Так, законодавець чітко визначив початок примусового виконання, а саме з відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Постанова про арешт майна боржника ВП 65520099 від 21.05.2021 та постанова про арешт коштів боржника ВП 65520099 від 25.05.2021 були винесенні для реального виконання виконавчого документа та у відповідності до зазначених норм, що вказує на їхню правомірність.

Крім цього, покликання на правову позицію Верховного Суду викладену у справі №816/463/15-а від 16 січня 2019 року не заслуговує на увагу при вирішенні даного спору, оскільки така була викладена на основі Закон України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 №606-ХІV який втратив чинність.

Щодо визнання протиправними та скасування постанови про арешт майна боржника від 31.05.2021, постанови про розшук майна боржника від 31.05.2021 та постанови про арешт майна боржник від 08.06.2021, слід вказати наступне.

Відповідно до абзацу третього ч. 2 ст. 56 Закону № 1404-VIII арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

31 травня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Зейкан В.Л., на виконання зазначеної норми, після отримання відповіді на запит наданої Міністерством внутрішніх справ України винесено постанову про арешт майна боржника, а саме накладено арешт на транспортний засіб марки ЗAЗ-DAEWOO модель Т13110 категорія ЛЕГКОВИЙ, куз. № НОМЕР_1 , зеленого кольору, 2007 року випуску ДНЗ: НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 . Також, цього ж дня відповідачем, у відповідності до частини третьої статті 36 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про розшук майна боржника, а саме оголошено в розшук транспортний засіб марки ЗAЗ-DAEW00 модель Т13110 категорія ЛЕГКОВИЙ, куз. № НОМЕР_1 , зеленого кольору, 2007 року випуску ДНЗ: НОМЕР_2 , що належить боржнику - ОСОБА_1 ..

Згідно відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно та державного реєстру іпотек приватному виконавцю стало відомо, що домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві власності боржнику ОСОБА_1 та вказане домоволодіння на підставі договору іпотеки № 1062 від 16.06.2009, передано в іпотеку AT «Альфа- Банк» (а.с. 117-118).

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Закону № 1404-VIII виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі.

08 червня 2021 року відповідачем винесено постанову про арешт майна боржника, а саме накладено арешт на домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 .

Того ж дня у відповідності до ч. 3 ст. 51 Закону № 1404-VIII приватним виконавцем іпотекодержателю - AT «Альфа-Банк» надіслано повідомлення про накладення арешту на домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ІДН: НОМЕР_3 (а.с.121-122).

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону № 1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 48 Закону № 1404-VIII звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Однак, як встановлено судом апеляційної інстанції, примусова реалізація майна боржника в межах виконавчого провадження № 65520099 станом на момент прийняття рішення судом першої інстанції не проводилась, а також не виносилась постанова про звернення стягнення на будь яке майно боржника у межах виконавчого провадження № 65520099, а спірні постанови про арешт майна боржника ВП 65520099 від 31.05.2021, постанов про розшук майна боржника ВП № 65520099 від 31.05.2021 та постанова про арешт коштів боржника ВП 65520099 від 08.06.2021 були винесенні для реального забезпечення виконання виконавчого документа, з метою недопущення відчуження майна (коштів) боржником що в свою чергу ускладнить виконання.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що приймаючи постанови про арешт майна боржника ВП 65520099 від 31.05.2021, постанов про розшук майна боржника ВП № 65520099 від 31.05.2021 та постанова про арешт коштів боржника ВП 65520099 від 08.06.2021 відповідач діяв правомірно, у відповідності до вищезазначених норм, тому позов в цій частині не підлягає задоволення.

Таким чином, встановленні обставини справи вказують на безпідставність заявлених позивачем позовних вимог та відсутності правових підстав для задоволення даного позову.

Суд першої інстанції не звернув на вказані обставини уваги, не надав їм відповідної правової оцінки, а тому дійшов помилкового висновку щодо протиправності оскаржуваних постанов, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції слід скасувати та прийняти постанови про відмову в задоволенні позову з наведених вище підстав.

За пунктами 3, 4 ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 139 КАС України з позивача на користь відповідача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 8172,0 грн., сплачених за подання апеляційної скарги, згідно платіжного доручення №1303 від 13 вересня 2021.

Керуючись ч.3 ст. 243, ст.ст. 139, 287, 308, 310, п. 2 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Зейкан Віталія Ласловича, - задоволити.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 липня 2021 року у справі № 260/2546/21 - скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Зейкан Віталія Ласловича вул. (89600, Закарпатська область, м. Мукачево, вул. Садова, 25а/7, РНОКПП НОМЕР_4 ) 8172 (вісім тисяч сто сімдесят дві) грн. 00 коп. судових витрат.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М. П. Кушнерик
судді А. Р. Курилець
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено о 16.30 год. 29.09.21