Справа № 826/8332/17
Суддя: Данилевич Н.А.
Дата ухвалення: 2021-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

28 вересня 2021 року

Київ

справа №826/8332/17

адміністративне провадження № К/9901/5563/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача: Данилевич Н.А.,

суддів: Мацедонської В.Е., Шевцової Н.В.,

секретар - Мовчан А.В.,

за участю

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача-1 - Калусенка В.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження як суд касаційної інстанції заяви Міністерства економіки України про роз`яснення постанови Верховного Суду від 27 квітня 2021 року та ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства економічного розвитку та торгівлі України, Державного секретаря Міністерства економічного розвитку і торгівлі України Перевезенцева Олексія Юрійовича про поновлення на роботі, -

в с т а н о в и в :

26 лютого 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Міністерства економічного розвитку та торгівлі України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 жовтня 2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2019 року.

Постановою Верховного Суду від 27 квітня 2021 року касаційну скаргу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України задоволено частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 жовтня 2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2019 року в частині вирішення позовних вимог про зобов`язання Міністерства економічного розвитку і торгівлі України поновити ОСОБА_1 на посаді, рівнозначній посаді директора Департаменту координації міжнародних програм Міністерства економічного розвитку і торгівлі України - скасовано та прийнято в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги в цій частині задоволено.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді директора Департаменту координації міжнародних програм Міністерства економічного розвитку та торгівлі України з 13 червня 2017 року.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 жовтня 2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2019 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасовано, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва.

В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 жовтня 2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2019 року залишено без змін.

04 серпня 2021 року до Верховного Суду надійшла заява Міністерства економіки України про роз`яснення постанови Верховного Суду від 27 квітня 2021 року. Заявник вказує, що у зв`язку з реформуванням станом на сьогодні у Мінекономіки відсутній Департамент координації міжнародних програм, у штатному розписі відсутні посада директора Департаменту координації міжнародних програм, а у положенні відсутні повноваження щодо забезпечення координації залучення, використання та моніторингу міжнародної технічної допомоги, що надається Україні на підставі міжнародних договорів. Також вказує, що у випадку поновлення ОСОБА_1 на посаді відповідно до постанови Верховного Суду від 27 квітня 2021 року Мінекономіки буде позбавлено можливості виконати обов`язок, встановлений частиною 5 статті 31 Закону України «Про державну служби», щодо ознайомлення державного службовця під підпис із посадовою інструкцією у день призначення особи. Вказує, що роз`яснення рішення у даній справі обумовлюється необхідністю викласти більш повно і зрозуміло резолютивну частину рішення суду щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді директора Департаменту координації міжнародних програм Міністерства економічного розвитку та торгівлі України. Таким чином, заявник просив роз`яснити постанову Верховного Суду від 27 квітня 2021 року в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді директора Департаменту координації міжнародних програм Міністерства економічного розвитку та торгівлі України з 13.06.2017 за умови, що у Мінекономіки відсутні повноваження, реалізація яких здійснювалась очолюваним ОСОБА_1 департаментом, а також зупинити виконання постанови Верховного Суду від 27 квітня 2021 року.

13 серпня 2021 року до Верховного Суду надійшла заява Міністерства економіки України про ухвалення додаткового рішення у цій справі. На обґрунтування вказаної заяви зазначено, що Верховний Суд, ухвалюючи постанову від 27 квітня 2021 року в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді директора Департаменту координації міжнародних програм Міністерства економічного розвитку та торгівлі України з 13.06.2017, вирішив питання про право, не визначивши способу виконання судового рішення. Зважаючи на те, що на сьогодні у структурі Мінекономіки відсутня посада директора Департаменту координації міжнародних програм Міністерства економічного розвитку та торгівлі України, вважає, що у Мінекономіки відсутні правові підстави для прийняття рішення про поновлення позивача на посаді директора Департаменту координації міжнародних програм, а тому наявні всі законні підстави для ухвалення додаткового рішення шляхом застосування положень ст. 240-1 КЗпП України. Просив ухвалити додаткове рішення у цій справі, яким визнати ОСОБА_1 такою, яка була звільнена з посади директора Департаменту координації міжнародних програм Міністерства економічного розвитку та торгівлі України за пунктом 1 статті 40 КЗпП України.

Розглянувши зазначені заяви, Суд вважає за необхідне вказати на таке.

Частиною 1 статті 254 КАС України передбачено, що за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали.

Відповідно до ч. 2 цієї статті подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Згідно з ч. 4 ст. 254 КАС України подання заяви про роз`яснення судового рішення зупиняє перебіг строку, встановленого судом для виконання судового рішення, а так само строку, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

За приписами ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 2 цієї статті визначено, що заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Суд наголошує на тому, що ст. 254 КАС України, в рамках якої представник Мінекономіки звернувся до Суду з даною заявою, визначає порядок вирішення питання щодо роз`яснення судового рішення задля усунення такого недоліку, як його незрозумілість, що перешкоджає належному виконанню судового рішення. При цьому, в заяві про роз`яснення рішення заявник має зазначити, що саме в резолютивній частині судового рішення є незрозумілим, у чому полягає незрозумілість рішення, які припускаються варіанти тлумачення рішення, як це впливає на його виконання.

У відповідності до приписів частини 1 статті 359 КАС України постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Конституцією України встановлена обов`язковість виконання судових рішень, які набрали законної сили.

Згідно статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

З урахуванням викладеного, Суд наголошує на тому, що представником Мінекономіки в наданій до суду заяві про роз`яснення судового рішення не наведено конкретних обставин, які б свідчили про незрозумілість винесеного судового рішення відповідно до приписів ст. 254 КАС України, та не надано відповідних доказів.

Суд зауважує, що постанова Верховного Суду від 27 квітня 2021 року в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді директора Департаменту координації міжнародних програм Міністерства економічного розвитку та торгівлі України з 13.06.2017 є чіткою, зрозумілою та не викликає можливості її різного тлумачення.

Мотивуючи вказане судове рішення в зазначеній частині, Суд послався на приписи статті 235 КЗпП України, за якими у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Ураховуючи приписи частини 1 статті 235 КЗпП України, на орган, що розглядає трудовий спір, у разі з`ясування того, що звільнення працівника відбулось незаконно, покладається обов`язок поновлення такого працівника на попередній роботі.

При цьому, саме з посиланням на вищевказані статті КЗпП України Суд не погодився із визначеним судами попередніх інстанцій способом захисту порушених прав позивача шляхом зобов`язання Міністерства економічного розвитку і торгівлі України поновити ОСОБА_1 на посаді, рівнозначній посаді директора Департаменту координації міжнародних програм Міністерства економічного розвитку і торгівлі України.

Таким чином, процедура поновлення позивача на посаді, яку вона займала до звільнення, є законодавчо врегульованою.

Є безпідставними та необґрунтованими посилання заявника на обставини нібито неможливості виконати обов`язок, встановлений частиною 5 статті 31 Закону України «Про державну службу», щодо ознайомлення державного службовця під підпис із посадовою інструкцією у день призначення особи, оскільки ОСОБА_1 є особою, яка не вперше призначається на посаду, а поновлюється на цій посаді на виконання судового рішення Верховного Суду, яке є обов`язковим для виконання. Окрім того, Суд звертає увагу на те, що такий обов`язок передбачений частиною 6 статті 31 статті 31 Закону України «Про державну службу».

Отже, ураховуючи наведене, Суд зазначає, що постанова Верховного Суду від 27 квітня 2021 року в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді директора Департаменту координації міжнародних програм Міністерства економічного розвитку та торгівлі України з 13.06.2017 у цій справі є зрозумілою та такою, що не підлягає роз`ясненню, у зв`язку з чим заява представника Мінекономіки про роз`яснення судового рішення не підлягає задоволенню.

Крім того, Суд звертає увагу на те, що вимоги заявника про зупинення виконання постанови Верховного Суду від 27 квітня 2021 року є безпідставними, оскільки таких заходів не передбачено жодною нормою КАС України.

Щодо посилань представника Мінекономіки на невизначення Верховним Судом способу виконання постанови Верховного Суду від 27 квітня 2021 року в частині поновлення ОСОБА_1 . Суд також вважає їх необґрунтованими і безпідставними.

Суд зазначає, що додаткове судове рішення може прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено, зокрема, способу його виконання. Додаткове судове рішення є засобом усунення недоліків основного рішення, яким вирішено спір по суті позовних вимог, за результатами розгляду справи по суті.

Суд звертає увагу на те, що позовні вимоги у даній справі задоволено шляхом визнання протиправним та скасування наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 30 травня 2017 року № 448-р «Про звільнення ОСОБА_1 » та поновлення останньої на посаді директора Департаменту координації міжнародних програм Міністерства економічного розвитку та торгівлі України з 13.06.2017.

Тобто Судом чітко визначено спосіб виконання рішення у цій справі, який безпосередньо передбачає вчинення відповідачем дій щодо поновлення ОСОБА_1 на займаній до незаконного звільнення посаді, що виключає необхідність ухвалення додаткового рішення у цій справі.

Зважаючи на викладене, подана представником Мінекономіки заява про ухвалення додаткового судового рішення також не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 252, 254, 359, 370 КАС України, Суд, -

УХВАЛИВ :

В задоволенні заяв Міністерства економіки України про роз`яснення постанови Верховного Суду від 27 квітня 2021 року та ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства економічного розвитку та торгівлі України, Державного секретаря Міністерства економічного розвитку і торгівлі України Перевезенцева Олексія Юрійовича про поновлення на роботі - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не оскаржується.

Повний текст ухвали виготовлено 29.09.2021.

Суддя-доповідач Н.А. Данилевич

Судді Н.В. Шевцова

В.Е. Мацедонська