Справа № 280/2292/21
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2021-09-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 вересня 2021 року Справа № 280/2292/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., розглянувши в порядку письмового за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Міністерства оборони України (пр. Повітрофлотський, буд. 6, м. Київ, 03168) третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
22.03.2021 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Міністерства оборони України (далі відповідач), третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій позивач просить суд:

визнати незаконним та скасувати рішення комісії відповідача з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум про відмову в призначенні позивачу одноразової грошової допомоги, яке оформлене пунктом 28 Протоколу №3 від 14.01.2021; зобов`язати відповідача призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу, передбачену ст. 16 Закону №2011-ХІІ, відповідно до наданих ним документів.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05.10.2020 по справі №280/5161/20 ІНФОРМАЦІЯ_2 було складено висновок про наявність/відсутність у позивача права на одержання одноразової грошової допомоги, який разом з поданими позивачем документами направлений до Департаменту фінансів України для розгляду та вирішення питання про призначення та виплату позивачу одноразової грошової допомоги. Протоколом засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 14.01.2021 року №3, позивачу відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону №20ІІ-ХІІ, у зв`язку із тим, що ступінь втрати працездатності внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини встановлено понад тримісячний термін після звільнення з військової служби. Вважає, що рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене протоколом від 14.01.2021 року №3, в частині відмови йому в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, є протиправним.

Ухвалою від 29.03.2021 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №280/2292/21, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні), залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 . Встановлено відповідачу строк з дня вручення ухвали для подання суду відзиву на позовну заяву.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що в даному випадку днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є 24.06.2019 року дата встановлення втрати працездатності, а звільнено позивача 15.02.2017 року. Відповідач зазначає, що на момент встановлення позивачу 20% втрати працездатності Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» підпункт 7 пункту 2 статті 16 передбачав «отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби». Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

З матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , спеціальне звання старший солдат.

Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) наказано з 15.02.2017 виключити із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Відповідно до довідки №272 від 10.02.2017 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) позивач 28.10.2016 отримав вибухову травму, вогнепальне осколкове сліпе поранення лівої підколінної ділянки з пошкодженням лівої підколінної вени, гостра компенсована критична ішемія лівої нижньої кінцівки, вогнепальний дірчастий перелом лівої стегнової кістки.

Згідно довідки військово-лікарської комісії від 14.02.2017 №231, ВЛК встановлено, що поранення отримане позивачем пов`язане із захистом Батьківщини.

Також судом встановлено, що 24.06.2019 позивач пройшов огляд МСЕК, за результатами якого отримав довідку серії АГ №0010203, в якій встановлено втрату професійної працездатності у відсотках 20%; причина втрати професійної працездатності поранення, так, пов`язано з захистом Батьківщини, у відповідності до довідки ВЛК від 14.02.2017 №231.

З метою отримання одноразової грошової допомоги, відповідно до статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», позивач звернувся з відповідною заявою та документами до Енергодарського ОМВК.

В свою чергу, Енергодарським ОМВК документи направлено до Запорізького ОВК.

Листом Запорізького ОВК від 16.12.2019 №1688/с документи позивача повернені до Енергодарського ОМВК без реалізації, оскільки позивач не має права на одержання одноразової грошової допомоги, через те, що така призначається не пізніше ніж через три місяці після звільнення з військової служби.

Позивач, не погодившись з діями Запорізького ОВК щодо не направлення документів до Департаменту фінансів Міністерства оборони України, звернувся з позовом до суду.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 05.10.2020 по справі №280/5161/20, яке набрало законної сили 05.11.2020, зокрема, зобов`язано Запорізький обласний військовий комісаріат скласти висновок про наявність/відсутність у ОСОБА_1 права на одержання одноразової грошової допомоги та направити такий висновок та подані документи до Департаменту фінансів Міністерства оборони України для подальшого розгляду та вирішення компетентним органом питання щодо наявності підстав для призначення та виплати одноразової грошової допомоги.

На виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05.10.2020 по справі №280/5161/20 Запорізьким ОВК було складено такий висновок, який разом з поданими позивачем документами направлений до Департаменту фінансів України для розгляду та вирішення питання про призначення та виплату позивачу одноразової грошової допомоги.

Відповідно до Протоколу № 3 засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 14.01.2021 відмовлено в призначенні позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з втратою працездатності, передбаченої ст. 16 Закону № 2011-ХІІ. Вказане рішення обумовлено тим, що заявника звільнено з військової служби 15.02.2017, а 24.06.2019 встановлено ступінь втрати працездатності внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, тобто понад тримісячний термін після звільнення з військової служби.

Позивач, не погодившись з таким рішенням відповідача звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 40 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII, гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України «Про Збройні Сили України», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» та іншими законами.

Статтею 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII встановлено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема: отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби (підпункт 7 пункту 2 статті 16).

Відповідно до п.3,4 ст.16-3 цього Закону встановлення інвалідності або визначення ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам здійснюється в індивідуальному порядку державними закладами охорони здоров`я відповідно до законодавства.

Якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.

Пунктом 3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 (в редакції, чинній на час встановлення позивачу інвалідності, далі по тексту - Порядок №975), встановлено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Пунктом 11 Порядку №975 визначено перелік документів, які військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу.

Відповідно до пункту 13 Порядку № 975, керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Згідно пункту 12 Порядку №975, призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Отже, з наведеного вище убачається, що підставою для виплати одноразової грошової допомоги у разі часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності є дотримання сукупності умов: отримання військовослужбовцем захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби та встановлення причинного зв`язку захворювання військовослужбовця із виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності.

Відтак, у разі встановлення часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності в період дії зазначеної редакції статті 16 Закону №2011-ХІІ після спливу трьох місяців від дня звільнення зі служби, права на отримання вказаної одноразової грошової допомоги у військовослужбовця строкової військової служби не виникає.

Правова позиція аналогічного змісту щодо подібних правовідносин наведена у постановах Верховного Суду від 21.11.2019 у справі №2040/5602/18, від 25.04.2019 у справі №806/2508/18, від 22.03.2019 у справі №2340/2993/18, від 22.01.2020 у справі №620/601/19.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (по особовому складу) від 30.09.2016 № 167-РС про звільнення з військової служби в запас по закінченню строку контракту, наказом командира військової частини (по стройовій частині) від 15.02.2017 № 37 позивач був виключений зі списків особового складу частини.

Згідно довідки від 24.06.2019 серії АГ №0010203, позивачу встановлено втрату працездатності - 20%, причиною втрати професійної працездатності встановлено - захворювання пов`язані із захистом Батьківщини.

Таким чином, з огляду на встановлені обставини справи та норми чинного законодавства, суд приходить до висновку, що оскільки позивачу вперше встановлена часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності понад тримісячний термін після звільнення зі строкової військової служби, право на отримання одноразової грошової допомоги за статтею 16 Закону №2011-ХІІ у позивача відсутнє.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Враховуючи висновки суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст.2, 5, 9, 77, 132, 139, 143, 243-246, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Міністерства оборони України (пр. Повітрофлотський, буд. 6, м. Київ, 03168) третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії- відмовити.
Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст рішення складено 30.09.2021.

Суддя Р.В. Кисіль