Справа № 640/7588/21
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2021-09-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А
про залишення позову без розгляду
27 вересня 2021 року м. Київ№ 640/7588/21
Окружний адміністративний суд міста Києва в складі головуючого судді Гарника К.Ю., розглянувши матеріали адміністративної справи за позовом

ОСОБА_1
до Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України,
Військової частини НОМЕР_1
про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:
До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі по тексту позивач), адреса: АДРЕСА_1 до Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України (далі по тексту відповідач 1), адреса: 03168, місто Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 6, Військової частини НОМЕР_1 (далі по тексту відповідач 2), адреса: АДРЕСА_2 , в якій позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 (правонаступника військової частини НОМЕР_2 ) і Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку (грошового забезпечення) за час затримки при звільненні за період з 02 серпня 2018 року по 30 грудня 2020 року;

- зобов`язати Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України нарахувати і виплатити ОСОБА_1 середній заробіток (грошове забезпечення) за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02 серпня 2018 року по 30 грудня 2020 року (без утримання із зазначеної суми податку з доходів фізичних осіб) в сумі 487 860,30 грн.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що до 01 серпня 2018 року він проходив військову службу в Збройних Силах України.

Станом на день звільнення з військової служби та виключення зі списків особового складу, як зазначає позивач, військовою частиною не проведено з ним повного розрахунку, зокрема, йому не було нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення, а також не виплачено компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки, у зв`язку з чим позивач звертався до адміністративного суду за захистом своїх порушених прав.

На виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 березня 2020 року у справі №640/551/20 Фінансовим управлінням Генерального штабу Збройних Сил України 31 липня 2020 року позивачу виплачено грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій та на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 серпня 2020 року у адміністративній справі №640/12221/20 30 грудня 2020 року виплачено індексацію грошового забезпечення.

21 січня 2021 року позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 (правонаступника військової частини НОМЕР_2 ) з заявою, в якій просив вжити заходів щодо виплати середнього заробітку (грошового забезпечення) за час затримки розрахунку при звільненні за період з 02 серпня 2018 року по 30 грудня 2020 року, проте, листом від 29 січня 2021 року позивача повідомлено про те, що військова частина НОМЕР_1 знадиться на фінансовому забезпеченні у Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України, а тому нарахування та виплата щомісячного грошового забезпечення та інших додаткових видів грошового забезпечення не належить до компетенції військової частини.

Крім того, як зазначено у позовній заяві, 21 січня 2021 року позивач також звернувся до Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України з заявою, в якій просив виплатити йому середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за вказаний вище період, проте, листом від 11 березня 2021 року у задоволенні його вимог відмовлено, з посиланням на те, що відсутні правові підстави для застосування положень статей 116, 117 Кодексу законів про працю України в межах спірних правовідносин.

Вважаючи бездіяльність відповідачів, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті середнього заробітку за час затримки повного розрахунку при звільненні, позивач звернувся до адміністративного суду з вказаною позовною заявою.

Відповідачами подано відзиви на позовну заяву, в яких останні заперечували проти задоволення позовних вимог в повному обсязі та просили у їх задоволенні відмовити.

Позивачем, в свою чергу, подано відповідь на відзив на позовну заяву, в якій останній підтримав заявлені ним позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 березня 2021 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

19 квітня 2021 року на адресу Окружного адміністративного суду міста Києва від представника Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

В обґрунтування поданого клопотання представник відповідача 1 послався на те, що позивач виключений зі списків особового складу військової частини на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 01 серпня 2018 року №145.

Тому, на переконання представника відповідача 1, днем коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав є день виключення зі списків з особового складу військової частини 01 серпня 2018 року, тобто, строк звернення до суду з вказаними позовними вимогами сплинув 01 вересня 2018 року.

Обгрунтовуючи таку свою позицію щодо пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду з цим позовом, представник відповідача 1 послався у тому числі на правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 11 лютого 2021 року у справі №240/532/20.

У зв`язку з чим представник відповідача 1 просив залишити вказану позовну заяву без розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 серпня 2021 року позовна заява ОСОБА_1 залишена без руху та останньому наданий строк для усунення виявлених судом недоліків шляхом подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з зазначенням поважних підстав для його поновлення.

02 вересня 2021 року на адресу суду надійшла заява позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду з вказаною позовною заявою.

В обгрунтування поданої заяви позивач послався на те, що відповідно до виписки Акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» від 13 лютого 2021 року Фінансовим управлінням Генерального штабу Збройних Сил України перераховано 30 грудня 2020 року на його картковий рахунок грошову суму у розмірі 4435,66 грн та вказано у рядку «Опис транзакції» «Цільове зарахування ФУ ГШ ЗСУ UA1877845, 210101, 2112; грошове забезпечення військовосл. За 12.20-3637,24, комп. ПДФО 798,42 грн, ОСОБА_1 ; І/Н-».

Позивач наполягає на тому, що йому не було повідомлено про те, що вказані кошти були перераховані на виконання рішення суду у справі №640/12221/20, натомість, було вказано інше призначення платежу.

Про остаточне проведення відповідачем 1 розрахунку з позивачем при звільненні у 2018 році, позивач випадково дізнався 20 січня 2021 року виключно після отримання такої інформації від колишніх військовослужбовців.

В подальшому, як зазначає позивач, він остаточно визначив обсяг своїх позовних вимог та у термін, що не перевищує одного місяця, 18 березня 2021 року звернувся до суду з вказаною позовною заявою.

Крім того, позивач вказує, що ним вживались заходи досудового врегулювання спору, що підтверджується відповідними листами відповідачів.

На підставі викладеного, позивач просив визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновити його.

Розглянувши заяву позивача про поновлення строків звернення до суду, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява про поновлення строку звернення до суду з цією позовною заявою, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для його розгляду та вирішення, суд виходить з наступного.

Як вже було зазначено судом в ухвалі суду від 25 серпня 2021 року строк звернення до суду з даними позовними вимогами становить один місяць, який обраховується з дня наступного за днем виплати позивачу індексації грошового забезпечення (30 грудня 2020 року), тобто, з дня наступного за днем проведення остаточного розрахунку з позивачем.

В свою чергу, позивач, обгрунтовуючи поважність причин пропуску строку звернення до суду, зазначає про те, що йому було невідомо, що 30 грудня 2020 року він отримав кошти на виконання рішення суду та про вказані обставини випадково дізнався від колишніх військовослужбовців 20 січня 2021 року.

Сул наголошує, що матеріали справи містять докази того, що позивача було виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення 08 серпня 2018 року, в той час, як кошти на його рахунок Фінансовим управлінням Генерального штабу Збройних Сил України надійшли 30 грудня 2020 року, тобто, більше ніж через 2 роки.

В свою чергу, матеріали справи не містять доказів того, що на теперішній час позивач проходить військову службу та Фінансовим управлінням Генерального штабу Збройних Сил України щомісячно перераховується грошове забезпечення позивачу.

Наведене дозволяє дійти висновку, що позивач, починаючи з моменту виключення зі списків особового складу військової частини та до моменту виконання відповідачем 1 рішення суду у справі №640/551/20 (31 липня 2020 року) та рішення суду у справі №640/12221/20 (30 грудня 2020 року) не отримував від відповідача 1 грошових коштів з призначенням платежу «грошове забезпечення».

Більш того, позивач був обізнаний про наявність вказаних вище рішень суду та відповідно мав знати, що рішення суду, яке набрало законної сили, має бути виконано відповідачем 1, тобто, відповідачем 1 має бути нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення.

Тому, суд вважає необгрунтованими посилання позивача на те, що він не знав, які саме кошти йому надійшли на картковий рахунок 30 грудня 2020 року та дізнався про це лише від колишніх військовослужбовців.

Більш того, позивач не надав вмотивованих пояснень щодо того, звідки колишні військовослужбовці знали 20 січня 2021 року, що позивачу 30 грудня 2020 року було перераховано кошти на виконання рішення суду, адже така інформація відповідно до вимог чинного законодавства є інформацією з обмеженим доступом та не може бути поширена без згоди позивача.

Щодо спроб позивача врегулювати спір в досудовому порядку, суд зазначає, що звернення позивача до відповідачів з відповідними заявами про виплату йому середнього заробітку за час затримки повного розрахунку жодним чином не перешкоджало останньому звернутись до суду з вказаною позовною заявою.

З огляду на вищевикладене, підстави, на які позивач посилається при обгрунтуванні своєчасності звернення до суду з вказаною позовною заявою та просить поновити пропущений ним строк, визнаються судом неповажними.

Крім того, суд наголошує, що строки звернення до адміністративного суду є аналогом інституту позовної давності, який належить до галузей матеріального приватного права. Під строком звернення до адміністративного суду з позовною заявою слід розуміти проміжок часу після виникнення спору у публічно правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою про захист своїх прав, свобод чи інтересів, а дотримання такого строку звернення є однією з умов для реалізації права на звернення до суду. Після закінчення цього строку особа не втрачає права звернутися з адміністративним позовом, при цьому, законодавцем врегульовано питання щодо необхідності зазначення поважних підстав для поновлення такого строку.

При визначенні наслідків пропущення строку звернення до адміністративного суду з позовною заявою застосовуються правила статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України та не можуть застосовуватись правила статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України, якими врегульовано питання поновлення, продовження або відмови в такому поновленні чи продовженні процесуального строку саме щодо вчинення окремої процесуальної дії.

Так, частиною 3 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

За таких підстав, а також з урахуванням того, що підстави, на які посилався позивач, обгрунтовуючи поважність причин пропуску строку звернення до суду з вказаними вище позовними вимогами, визнані судом неповажними, будь-яких інших підстав, які б могли бути визнані судом поважними позивачем суду не надано, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання представника відповідача 1 та залишення позовної заяви без розгляду.

Керуючись статтями 122, 123, 240, 248, 250, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:
1. Клопотання представника Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України про залишення позовної заяви без розгляду задовольнити.

2. Визнати неповажними підстави пропуску строку звернення до адміністративного суду, зазначені ОСОБА_1 .

3. Позовну заяву ОСОБА_1 до Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України, військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії - залишити без розгляду

4. Роз`яснити позивачу його право на звернення до адміністративного суду в загальному порядку після усунення підстав, з яких позовна заява була залишена без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України

Суддя К.Ю. Гарник